Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 листопада 2017 року, яким є нежитлові приміщення (в літ. А') з №14 по №22 (групи приміщень №52) загальною площею 111,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення (в літ. А') з №23 по №30 (групи приміщень №52) загальною площею 122,8 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; визначити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки - продаж [PERSON] від свого імені за початковою ціною 1 100 000,00 грн., вказаною в договорі іпотеки від 07 листопада 2017 року, нежитлових приміщень (в літ. А') з №14 по №22 (групи приміщень №52) загальною площею 111,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлових приміщення (в літ. А') з №23 по №30 (групи приміщень №52) загальною площею 122,8 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлових приміщень загальною площею 95 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] на праві власності, будь-якій особі-покупцеві в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, та кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення заборгованості за договором позики грошових коштів від 07 листопада 2017 року на користь [PERSON] ; визнати вищий пріоритет [PERSON] на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 листопада 2017 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 1 100 000 грн. та зобов`язався повернути позику до 08 грудня 2017 року. [PERSON] свої зобов`язання за договором у встановлений строк не виконав. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки від 07 листопада 2017 року, згідно умов якого позикодавцю в іпотеку було передано нежитлові приміщення (в літ. А') з №14 по №22 (групи приміщень №52) загальною площею 111,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення (в літ. А') з №23 по №30 (групи приміщень №52) загальною площею 122,8 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення загальною площею 95 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує, позивач вважає, що є необхідність у зверненні стягненні на предмет іпотеки, у зв`язку із чим звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 28 березня 2018 року у справі відкрито провадження. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-145 від 19 лютого 2019 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв`язку із припиненням повноважень судді Рибака М.А. по причині закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду. 19 лютого 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В. 06 червня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до слухання по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів. У відповідності до п. 1.1. даного договору позики - позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає позичальнику у власність грошові кошти (позику) в розмірі, визначеному договором, а позичальник зобов`язується прийняти і повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк, в порядку та на умовах, визначених договором. Розмір наданої суми позики, відповідно до п.2.1. договору, становить 1 100 000,00 грн. Кінцевим терміном повернення суми позики є 08.12.2017 року (п. 3.5. договору). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. За таких обставин, [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню суми позики в розмірі 1 100 000,00 грн. у визначений договором позики грошових коштів від 07 листопада 2017 року термін, тобто до 08 грудня 2017 року включно, а тому вважається таким, що прострочив зобов`язання за договором позики, порушив вимоги ст.1046, 1049, 530, 612 Цивільного кодексу України. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів між позикодавцем та позичальником був укладений договір іпотеки від 07 листопада 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрований в реєстрі за № 2942, згідно умов якого позикодавцю в іпотеку були передані наступні нежитлові приміщення: нежитлові приміщення (в літ. А') з №14 по №22 (групи приміщень №52) загальною площею 111,2 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення (в літ. А') з №23 по №30 (групи приміщень №52) загальною площею 122,8 (сто двадцять дві цілих вісім сотих) кв. м ., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення загальною площею 95 (дев`яноста п`ять) кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки, відповідно до умов п. 1.3. договору іпотеки, складає 1 100 000,00 грн. Предмет іпотеки оцінений за домовленістю сторін. Пунктом 4.1. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за договором позики, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином) повністю або частково. Так, пунктом 3.4.5. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених цією іпотекою, а також в інших випадках порушення умов цього договору чи договору позики, задовольнити свої вимоги у спосіб, визначений іпотекодержателем самостійно на власний розсуд за рахунок предмета іпотеки, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду із визначенням способу реалізації із застосуванням процедури продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві згідно із ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Також пунктом 4.3. договору іпотеки передбачено, що при настанні випадків, передбачених п.4.1. цього договору, іпотекодержатель за 30 днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору обраним на свій розсуд одним із таких способів, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» з визначенням способу реалізації шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку», з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами дій. Згідно ч. 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За умовами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 12 грудня 2017 року, у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про усунення порушення основного зобов`язання за договором позики. 26 грудня 2017 року [PERSON] надав відповідь про те, що не має реальної можливості повернути грошові кошти через скрутне матеріальне станови, а тому вимога залишилась без задоволення. Поряд із тим, у судовому засіданні відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що за відповідачем наявна заборгованість перед позивачем, з урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). Абзацом 7 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Щодо початкової ціни предмета іпотеки слід зазначити наступне. Згідно з положенням статті 5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Пунктом 1.3. договору іпотеки передбачено, що вартість предмету іпотеки визначена за домовленістю сторін і становить 1 100 000,00 грн. Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки його вартість визначаєтсья за ціною, вказаною в даному пункті у разі відсутності домовленості сторін про перегляд вартості предмета іпотеки. Так, на момент подання даної позовної заяви між сторонами відсутні будь-які домовленості про перегляд вартості предмета іпотеки, а тому ціна предмету іпотеки визначається відповідно до п.1.3. договору іпотеки. Поряд із тим, вимога відносно встановлення вищого пріоритету [PERSON] на предмет іпотеки не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у рішенні суду може бути встановлено пріоритет інших кредиторів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 000 грн., що сплачений останнім при поданні позову до суду у відповідності до квитанції №QS52870901 від 28 грудня 2017 року.

Outcome: partial