Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Згідно договору дарування від 30 березня 2015 року оформленому в нотаріальному порядку, дідусь позивача [PERSON] подарував (передав безоплатно у власність) квартиру [ADDRESS] . Державним реєстратором проведена реєстрація права власності, про що свідчить відповідне рішення та реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В наступному відповідним рішенням вулиця Леніна в м. Токмак Запорізької області була перейменована на вулицю «Володимирська». [INFO] дідусь позивача [PERSON] помер. У вказаній квартирі крім позивача зареєстрована відповідач, яка в квартирі не проживає. Після продажу власної квартири у зв`язку з виїздом за межі країни відповідач зареєструвалася у квартирі, щоб мати реєстрацію, але ніколи в ній не проживала. Весь час відповідач проживає за кордоном, де і працює. Речей відповідача в квартирі не має. Позивачу відоме тільки останнє місце реєстрації відповідача в Україні, місце її фактичного проживання позивачу не відоме. Фактично відповідач втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, бо вона ніколи не вселялася і не проживала в квартирі, і внаслідок її відсутності без поважних причин понад 6 років, вона втратила право користування житловим приміщенням в будинку. До складу сім`ї позивача, відповідач не відноситься, хоча є родичкою. Реєстрація відповідача в квартирі є формальною, разом з тим може перешкоджати позивачу в реалізації прав власника нерухомого майна. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 10.05.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач на розгляд справи в судові засідання 19.06.2019 року, 26.07.2019 року та 03.09.2019 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином,згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт, того, що, відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 30 березня 2015 року оформленому в нотаріальному порядку, дідусь позивача [PERSON] подарував (передав безоплатно у власність) квартиру [ADDRESS] . Державним реєстратором проведена реєстрація права власності, про що свідчить відповідне рішення та реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO] дідусь позивача [PERSON] помер. У вказаній квартирі крім позивача зареєстрована відповідач, яка в квартирі не проживає. Після продажу власної квартири у зв`язку з виїздом за межі країни відповідач зареєструвалася у квартирі, щоб мати реєстрацію, але ніколи в ній не проживала. Весь час відповідач проживає за кордоном, де і працює. Речей відповідача в квартирі не має. Позивачу відоме тільки останнє місце реєстрації відповідача в Україні, місце її фактичного проживання позивачу не відоме. Фактично відповідач втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, бо вона ніколи не вселялася і не проживала в квартирі, і внаслідок її відсутності без поважних причин понад 6 років, вона втратила право користування житловим приміщенням в будинку. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 150 ЖК України передбачає прав власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Приймаючи до уваги, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2013 року, жилим приміщенням не користується, будь-якої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн. підлягають стягненню відповідача.

Outcome: approved