Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення самостійно зайнятої ділянки та зобов`язання вчинити дії, за наступними підставами. Як зазначає позивач, в його постійному користуванні перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, площею 2,6002, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, розташована у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Право постійного користування належить позивачеві на підставі державного акту ЗП 002287 від 01.12.1995 року. Власником цієї ділянки є третя особа по справі Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області. Проте, позивач вказує, що відповідачка самовільно, без будь-яких правових підстав, зайняла частину зазначеної земельної ділянки, побудувавши готельний комплекс. На підставі викладеного позивач просить визнати самочинними всі конструкції, будівлі, зведені на земельній ділянці з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, площею 2,6002, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, розташована у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області, а також зобов`язати відповідачку [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, площею 2,6002, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, розташована у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області, шляхом знесення за власний кошт всіх належних їй будівельних конструкцій на цій ділянці та приведення земельної ділянки у попередній стан. Відповідачка до судового засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за місцем реєстрації, відомим місцем проживання, а також на офіційному веб-сайті суду, проте ніяких заяв, відзиву на позов не надала, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутність, заперечень проти позову не надавав. З огляду на наведене, на підставі положень статті 223 ЦПК України, враховуючи незгоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та представника третьої особи. Так, у відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, площею 2,6002, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, розташована у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області є територіальна громада смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. На підставі державного акту на право постійного користування ЗП001287 від 01.12.1995 року, правокористувачем цієї земельної ділянки є позивач по справі ТОВ «Агрориболовецьке підприємство «Сини моря Мотор Січ». Згідно до наданого фотознімку кадастрового плану, із зазначеною земельною ділянкою межує земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:01:003:0189 площею 0,0464 га. У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:01:003:0189 площею 0,0464 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, знаходиться у власності Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, а користувачем її є, на підставі договору оренди строком на 49 років №173 від 23.05.2014 року, відповідачка по справі, [PERSON] . Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 10.02.2020 року, відповідно до збірного кадастрового плану смт Кирилівка щодо земельної ділянки 2320355400:01:003:0527, було встановлено, що [PERSON] , якій на праві оренди належить земельна ділянка з кадастровим номером 2320355400:01:003:0189, загальною площею 0,0464 га, самовільно зайняла 0,0577 га площі земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527. При цьому, згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право забудови земельної ділянки за договором суперфіцію скасовано, як пояснив представник позивача, оскільки цей договір взагалі ніколи між позивачем та відповідачкою не укладався, про що свідчить відсутність відомостей щодо цього договору у архівах приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кирилюк Г.О. З цієї ж Інформації вбачається, що відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля пив-бар, загальною площею 981,2 кв.м , розташована по [ADDRESS] . З аналізу у сукупності вказаної інформації з Державного реєстру та фотозйомки кадастрового плану, доданої до позову, випливає, що нерухоме майно нежитлова будівля пив-бару, яка належить [PERSON] , розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2320355400:01:003:0189, яку на законних підставах орендує відповідачка, а також частково на земельній ділянці з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, переданій у постійне користування позивачеві. У відповідності до вимог статті 376 ЦПК України, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудовано або будується на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи відсутність будь-яких передбачених законом підстав для забудови частини земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527 відповідачкою [PERSON] , а також той факт, що внаслідок такої забудови змінюється без передбачених законом підстав цільове призначення цієї земельної ділянки (яке є для сільськогосподарського призначення), суд приходить до висновку про наявність у даному випадку ознак самочинного будівництва, а відтак порушує права позивача як користувача вказаної земельної ділянки, оскільки перешкоджає її використанню позивачем у повному обсязі відповідно до цільового призначення. Проте, визнання судом будівельних конструкції самочинними, як просить у позові ТОВ «АП «Сини моря-Мотор Січ», оскільки ознаки самочинного будівництва встановлюються іншими органами і не потребують такого визнання у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд вважає в цій частині вимоги позивача безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. Щодо заявлених вимог про зобов`язання відповідачки звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку, суд виходить з наступного. Так, відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право на її постійне використання виникають з моменту державної реєстрації. Оскільки державний акт на постійне користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, як вбачається з матеріалів справи, на які суд посилався вище, належним чином зареєстрований, позивач, як законний користувач, згідно до вимог статті 396 ЦК України, має право на захист свого права усіма засобами, передбаченими для захисту права власності, у тому числі і шляхом вимоги про усунення перешкод у користуванні майном. В ході слухання справи було встановлено, що побудова відповідачкою нерухомого майна на частині земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні позивача, дійсно суттєво порушують права позивача, оскільки будівля нежитлової нерухомості займає значну частину цієї земельної ділянки (майже чверть), а також тягне за собою використання частини земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що, в свою чергу, може мати для позивача, як землекористувача, негативні наслідки, встановлені статтею 21 ЗК України у разі порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. У відповідності до вимог статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесення особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, оскільки судом встановлено, що значна частина земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача, без його згоди була зайнята будівлею пив-бару, належного відповідачці, ця будівля має ознаки самочинного будівництва та суттєво порушує права позивача як користувача земельної ділянки та фактично змінює без передбаченого законом порядку цільове призначення частини земельної ділянки, є підстави вважати, що заявлені позивачем вимоги з приводу знесення частини вказаної нежитлової будівлі цілком обґрунтованими, тим більше, враховуючи, що відповідачкою жодних заперечень щодо неможливості такого знесення не надано. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне в цій частині задовольнити позов, зобов`язавши відповідачку [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером 2320355400:01:003:0527, площею 2,6002, з цільовим призначенням: для іншого сільськогосподарського призначення, розташована у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області, шляхом знесення за власний кошт всіх належних їй будівельних конструкцій на цій ділянці та приведення земельної ділянки у попередній стан. Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 142 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial