Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки та будинку [ADDRESS] , що стверджується технічним паспортом від 27.01.1989 р., рішенням виконкому Біловарської сільської ради № 11/02-1 від 21.01.2008 р., свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно № 81 від 28.03.2008 р., державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.06.1997 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 21.02.2019 р. 26 січня 1993 року її син [PERSON] одружився і проживав зі своєю сім`єю на території Гнівської сільської ради Надвірнянського району Івано- Франківської області про що зроблено відмітку в його паспорті. У 1997 році після розлучення її син приїхав до [PERSON] і попросив її зареєструвати його в її будинку. 20 серпня 1997 року вона його зареєструвала. З часу реєстрації в її будинку син не влаштувався на роботу не сплачував комунальні платежі в утриманні житла участі не брав, не вів спільне господарство з нею, будинком не цікавився. В березні 2002 року її син переїхав проживати на територію Кривської сільської ради, оскільки проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кривської сільської ради № 2 від 16.04. 2019 року. [PERSON] , [INFO] з березня 2002 року не проживає в її будинку без поважних причин, що передбачено ст. 71 ЖК України про що складено акт про встановлення факту не проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] від 11 квітня 2019 року комісією виконавчого комітету Біловарської сільської ради та довідку Біловарської сільської ради № 172/02-13 від 08.05.2019 року. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, не веде спільне господарство з нею, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Окрім того її син взяв кредит в ПриватБанку і в кредитному договорі зазначив без її дозволу, що проживає в її будинку тепер працівники банку регулярно їй надсилають повідомлення та телефонують про його кредитний борг і погрожують, що вона вимушена буде продати свій будинок і таким чином погасити борг сина. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію та інші соціальні допомоги, а також стоїть перед загрозою втратити свій будинок через кредитні борги її сина. Вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням вказаного будинку, так як не проживає у її будинку з березня 2002 р. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку в цьому будинку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки та будинку [ADDRESS] , що стверджується технічним паспортом від 27.01.1989 р., рішенням виконкому Біловарської сільської ради № 11/02-1 від 21.01.2008 р., свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно № 81 від 28.03.2008 р., державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 10.06.1997 року, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 21.02.2019 р. Відповідачка 15.06.2006 року уклала шлюб із батьком позивача і з цього часу до 2011 року проживала вказаному будинку, як член сім`ї. 26 січня 1993 року син позивачки [PERSON] одружився і проживав зі своєю сім`єю на території Гнівської сільської ради Надвірнянського району Івано- Франківської області про що зроблено відмітку в його паспорті. У 1997 році після розлучення відповідач приїхав до с. Біловарці і попросив позивачку зареєструвати його в її будинок. 20 серпня 1997 року позивачка зареєструвала відповідача у свій будинок [ADDRESS] . З березня 2002 року відповідач переїхав проживати на територію Кривської сільської ради, оскільки проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кривської сільської ради № 2 від 16.04. 2019 року. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок в [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved