Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №КФ (03) 59-08 від 14.03.2008року в розмірі 184594,60грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1845,94грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 14 березня 2008року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк» «Бізнес стандарт» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є АТ «Таскомбанк» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) було укладено кредитний договір №КФ (03) 59-08 (надалі - Кредитний договір)./а.с.4/ Відповідно до пункту 1 вищевказаного Договору, Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 200000грн. для задоволення споживчих потреб, терміном по 13.03.2018року. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути банку кредит не пізніше термінів, передбачених графіком до кредитного договору та п.1 цього договору, сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі та в порядку визначеному кредитним договором. Згідно п.8.1 Кредитного договору Банк має право достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків за користування кредитом, у випадку порушення Позичальником умов цього Договору та/або умов Договору застави, відхилення від банківського контролю, погіршення фінансового стану Позичальника, визначеного за методикою Банку, виникнення у Позичальника простроченої заборгованості за цим Договором понад 5 днів, а також при крадіжці застави. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором №КФ (03) 59-08 від 14 березня 2008року Відповідач станом на 06.08.2014 року має заборгованість - 184594.60грн., яка складається з наступного: - 146656грн. - заборгованість за кредитом(в тому числі прострочена); - 37938,60 грн. - заборгованість за відсотками(в тому числі прострочена). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов'язковими для виконання сторонами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1845,94грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved