Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована за адресою: [INFO]. За вказаною адресою також зареєстрований відповідач, який за вказаною адресою не мешкає. У зв'язку з відсутністю відповідача в зареєстрованому житлі понад один рік позивач просить визнати відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобов'язати Центр надання адміністративних послуг Білокуракинської селищної ради зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач в\~судове засідання\~не з'явився,\~попередньо надавши\~до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії договору дарування позивачці належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: пров.\~Заливний 9,\~смт.\~Білокуракине Луганської\~області (а.с.4-6). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради Луганської області від 03.09.2018 року за адресою: пров.\~Заливний 9,\~смт.\~Білокуракине Луганської\~області зареєстровані позивач та відповідач, який фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.7). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: пров. Заливний 9, смт. Білокуракине Луганської області. Проте, позов в частині зобов'язання Центр надання адміністративних послуг Білокуракинської селищної ради зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою зняти відповідачів з обліку в будинку задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: partial