Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком та припинення стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що він з 24 листопада 2012 року по 28 жовтня 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року про розірвання шлюбу було визначено місце проживання доньки з матірю. Однак з грудня 2017 року дитина проживає разом з ним, він забезпечує її усім необхідним: продуктами харчування, одягом, взуттям, речами розвитку, тоді як відповідач не приділяє уваги донці, не цікавиться її життям, розвитком, вихованням не займається, лише декілька раз взяла її до себе. Також на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.05.2017 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 31 травня 2031 року. Зазначив, що оскільки дитина проживає разом з ним, відповідач не має право стягувати з нього аліменти, які вона не витрачає на утримання дитини. В звязку з цим позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з ним; припинити право [PERSON] на стягнення з нього аліментів на користь малолітньої дитини [PERSON]; відкликати виконавчий лист, виданий згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.05.2017 року у справі № 629/1100/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 31 травня 2031 року. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач\~[PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, але у відзиві на позовну заяву відповідач зазначала, що вважає позов не обґрунтованим належними та допустимими доказами, що твердження позивача не відповідають фактичним обставинам справи, є вигаданими, штучно створеними, які мають за єдину мету ввести в оману суд. Зі згоди позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення з врахуванням наданого висновку. Суд, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно\~ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2012 року, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 28.10.2017 року, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку\~[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ВЛ № 314806, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 219. Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області № 664 від 16.03.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Однак, як вбачається з матеріалів справи, проживає разом з батьком за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікр. 4[ADDRESS], в квартирі, яка належить [PERSON], позивачу по справі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.09.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 30.09.2011 року. За характеристикою за місцем проживання КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області від 01.03.2018 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], мікр. 4[ADDRESS], з 19.10.2011 року по теперішній час. Позивач працює, має постійний дохід, його середньомісячна заробітна плата складає 7500 гривень, що підтверджується довідкою про доходи від 02.03.2018 року. За характеристикою на працівника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Лозова» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] працює з жовтня 2009 року, зарекомендував себе з позитивного боку, з 02.11.2010 року призначений на посаду інженера виробничо-технічного відділу. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікр. 4[ADDRESS] від 09.02.2018 року дитина проживає разом з батьком [PERSON] В родині створені належні умови для проживання дитини: є окрема кімната, місце для навчання та ігор, є багато дитячих іграшок та книжок. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] для дитини є окрема кімната, яка об лаштована необхідними меблями (ліжко, шафа для одягу) дитячий одяг, іграшки, книжки. [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] разом із донькою [PERSON], [INFO], за місцем проживання перебуває тимчасово, оскільки за місцем реєстрації робиться ремонт. За довідкою Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 «Посмішка» № 01-33/28 від 13.03.2018 року, [PERSON] відвідує Лозівський ДНЗ (ясла-садок) № 6 «Посмішка» з 23.02.2015 року і по теперішній час. На час зарахування дитини до дошкільного закладу сімя зареєстрована як повна, останнім часом матір в дошкільний заклад не зявлялась. На святах були присутні тато і бабуся. Зі слів тата останнім часом дитина проживає разом з ним, а матір проживає окремо. Мати зявляється в садок дуже рідко, в лютому місяці декілька разів приводила доньку і забирала. Життям дитини в дошкільному закладі цікавиться тато і бабуся (татова мати). За довідкою КЗОЗ «Лозівське ТМО» № 1934 від 10.09.2018 року, [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, мати дитини [PERSON] у період з 24.12.2017 року по червень 2018 року знаходилась на лікарняному в звязку з хворобою дитини з 03.01.2018 року по 05.01.2018 року. Згідно копії трудової книжки [PERSON] від 01.06.2009 року відповідач [PERSON] не працює, з 13.02.2018 року перебуває на обліку в Лозівському МРЦЗ, отримує допомогу як безробітна, з її боку мали місце порушення законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштування у період з січня по червень 2018 року. Згідно довідки Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 07.06.2018 року за результатами бесіди з малолітньою [PERSON], [INFO], дитина проживає разом із татом, іноді її забирає мама, останній раз зустрічалась з нею на свій день народження. Виявляє бажання проживати з обома батьками, але говорить що вони посварились давно, мама проживає окремо, дуже зайнята на роботі, тому більше схильна залишитись із татом, а до мами ходити у гості. Відповідно до висновку виконавчого комітету Лозіввської міської ради Харківської області № 02-13-8/912 від 06.07.2018 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, комісія дійшла висновку, що в інтересах дитини, враховуючи її особисту прихильність до батька, за доцільне рекомендовано визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO]. Із письмових пояснень свідка [PERSON], які містяться в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] є його невісткою, а [PERSON] - онукою. Син проживає окремо від них. На протязі всього проживання [PERSON] неодноразово зловживала алкогольними напоями, він бачив її в компанії незнайомих чоловіків і йому доводилось забирати онуку з садка, так як вона була не в змозі її забрати. Також він забирав [PERSON] з пяних компаній. Вважає, що його онуці [PERSON] небезпечно проживати разом з матірю. Із письмових пояснень свідка [PERSON], які містяться в матеріалах справи, вбачається, що він є сусідом [PERSON] і знає його родину з 2012 року. Зараз вони проживають окремо. Він неодноразово бачив [PERSON] в нетверезому стані разом з дитиною біля будинку, в підїзді. Раніше дуже часто бачив їх сварки в присутності дитини. Діана з грудня 2017 року проживає разом з батьком, [PERSON] з ними не бачив. Олександр піклується про дитину, ніколи не бачив його випивши. Вважає його примірним батьком, дитина буде разом з ним в безпеці, забезпечена всім необхідним, доглянута. Із письмових пояснень свідка [PERSON], які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вона знає родину [PERSON] Неодноразово бачила [PERSON] в нетверезому стані разом з дитиною, з якою спілкувалась дуже в жорсткої формі. Тримала за руку, грубо штовхала. Багато разів бачила [PERSON] в компанії молодих чоловіків та дівчат в нетверезому стані. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи. Оскільки на час розгляду справи дитина [PERSON], [INFO], постійно проживає з батьком за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікр.4[ADDRESS], висновок про визначення місця проживання дитини складений органом опіки та піклування за місцем проживання дитини. Відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з батьком, оскільки він складений з врахуванням інтересів дитини та з урахуванням інтересів дитини, визначення місця проживання дитини з батьком не буде суперечить інтересам дитини. При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я. Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). За нормами ст. 150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення свідків, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] працює, має постійний дохід, належні умови для проживання, а матір дитини [PERSON] останнім часом тимчасово проживає не за місцем реєстрації, нею не спростовані твердження позивача та свідків про зловживання спиртними напоями та ведення аморального способі життя, що унеможливлює визначити місце проживання дитини разом з матірю. Таким чином сукупність обставин про справі свідчить про те, що під час тривалого проживання дитини з батьком, дитина чиста, оглянута. Батько постійно приділяє їй увагу, займається розвитком доньки. Крім того, суд бере до уваги прихильність малолітньої [PERSON] щодо її проживання разом із татком. Відсутність належного рівня уваги щодо процесу розвитку та навчання, належних умов для проживання, може слугувати формуванню затримці психічного та емоційного розвитку дитини та завдати їй шкоду. Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення» Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, який ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року). З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 4[ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.05.2017 року з [PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~стягнуті аліментів\~на утримання\~[PERSON],\~[INFO],\~в розмірі\~1/4\~частки заробітку,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~30\~березня 2017\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття. Приймаючи до уваги інтереси позивача і дитини, яка проживає разом з батьком і знаходиться на його повному утриманні, суд вважає необхідним припинити право відповідача [PERSON] на стягнення аліментів на утримання дитини, а раніше виданий виконавчий лист підлягає поверненню до суду для приєднання до матеріалів справи.

Outcome: approved