Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою та просив стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування у розмірі 50 000 грн., суму витрат понесених на встановлення розміру збитку, що становить 940 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 600 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.10.2014 з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] у м. Одесі, скоєно дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої, автомобіль [PERSON] р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] застрахована в СТ «Домінанта» за договором обов'язкового страхування № АС 8778811. Потерпілий звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату заподіяної шкоди. Загальний розмір виплат МТСБУ склав 50 000 грн., дану суму і сплатив позивач у якості відшкодування заподіяної шкоди у результаті ДТП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Позивач 17.04.2015 направляв відповідачу лист з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди, проте відповідач вимоги позивача виконанні не були. Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року відкрито провадження по даній. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовної заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти «за закінченням строків зберігання». Крім того, ухвалу суду від 05.09.2017 року про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Станом на час розгляду справи від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходив, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.10.2014 з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] у м. Одесі, скоєно дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої, автомобіль [PERSON] р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року по справі № 522/22157/14-п. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. [PERSON], який керував автомобілем [PERSON] р.н. [NUMBER] на час ДТП мав поліс № АС 8778811 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з вказаними обставинами власник постраждалого автомобіля у ДТП [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 14.10.2014 року. Відповідно до висновку № 503/14 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновного ремонту і вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [PERSON] р.н. [NUMBER] від 12.01.2015, вартість відновного ремонту становить 70105,20 грн. Витрати МТСБУ на встановлення розміру збитку та сбір документів по справі склали 940 грн. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 50 000 грн., що підтверджується Наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України № 1880 від 14.04.2015, довідкою № 1 від 20.03.2015 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжним дорученням № 1880 від 14.04.2015 на відповідну суму, а також платіжним дорученням № 9654 від 20.02.2015 на суму 940 грн. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини [PERSON] у вчиненні ДТП та здійснення виплати з боку МТСБУ, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлює, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved