Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.01.1998 року належить будинок по вул.Миру, 31 у с.Нестеренки Полтавського району та області, у якому фактично проживає він та його дружина [PERSON]. Також за цією адресою зареєстрована відповідач та її неповнолітні діти, які з 2007 року там не проживають. Зазначав, що реєстрація відповідача у його будинку створює для нього перешкоди в користуванні власністю, зокрема, він не може укладати угоди, направлені на його відчуження, оформляти кредити, користуватися житловою субсидією тощо. Просив визнати [PERSON], [INFO], та її неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Миру, 31 с.Нестеренки Полтавського району Полтавської області Відповідачка та її представник проти позову заперечували, надавши відзив на позов, у якому зазначили, що відповідач та її діти дійсно зареєстровані за адресою [INFO]. Оскільки власного житла відповідач не має, тому з 25.02.2017 року разом з чоловіком та дітьми проживають у [INFO]. Відсутність за місцем реєстрації є тимчасовою, вимушеною та обумовленою поважними причинами повязана з місцем роботи та з вихованням (навчанням) дітей, забезпеченням їх медичного догляду, оскільки за місцем реєстрації такі умови відсутні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач та її представник проти позову заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що при розгляді справи покладаються на розсуду суду. Представник третьої особи Диканської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27.01.1998 року № НГ0505706, колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра» Полтавського району продало, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в с.Нестеренки Полтавського району та області, по вул.Леніна, 31 (а.с.5). Згідно з довідкою Нестеренківської сільської ради Полтавського району від 23.05.2017 року №273 за адресою с.Нестеренки вул.Миру (Леніна) 31 Полтавського району зареєстровані: [PERSON], [INFO] позивач, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації с.Нестеренки вул.Миру, 31 (стара адреса вул.Леніна 31) Полтавського району не проживають більше десяти років (а.с.8-10). Натомість останні на даний час проживають у [INFO]. Відповідач працює в м.Полтава, діти відвідують дитячий садок в с.Стасі Диканського району, отримують медичну допомогу в лікувально-профілактичному закладі в м.Полтава; ці обставини визнаються відповідачем та, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач тривалий час не проживає у будинку позивача, у зв'язку з чим приходить до висновку про наявність передбачених частиною другої статті 405 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. Суд дійшов висновку, що причини непроживання відповідача та її неповнолітніх дітей у спірному житловому приміщенні внаслідок її проживання в іншій місцевості у звязку з роботою та необхідністю забезпечення належних умов навчання та виховання неповнолітніх дітей не ґрунтується на нормах закону (статті 3, 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») та спростовується матеріалами справи. Аналогічна позиція викладена в постанові Верхового Суду від 01.02.2018 року по справі №283/1443/16-ц. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved