Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. 20.08.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач звернувся до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Вказав, що після реєстрації шлюбу сторони почали проживати разом у [ADDRESS] , будинок складався із двох кімнат та кухні, даний будинок відповідач успадкував. Зазначив, що будинок сторони спільно ремонтували, купували меблі. Вказав, що за час спільного проживання сторони придбали: шафу 4 дверну, ліжко двомісне, кухонні меблі, стіл і 6 крісел, телевізор Samsung, газову плиту Gefest, холодильник Атлант. Зазначив, що за їхні спільні кошти придбано автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Вказав, що дане майно знаходиться у користуванні відповідача, сторони не можуть дійти згоди з приводу мирного поділу меблів та техніки, отримання грошової компенсації за автомобіль, поділу будинку. Зазначив, що після народження другої дитини сторони вирішили будувати житловий будинок, відповідач отримав земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,08 га. у с. Великі Грибовичі Жовківського району Львівської області. Вказав, що за спільні кошти ними придбано цеглу та інші будівельні матеріали, спільно розпочато будівництво, у 2019 року позивач виготовив технічний паспорт на незавершене будівництво. Зазначив, що будівництво житлового будинку у с. Великі Грибовичі здійснювалось за спільні кошти, тому вищевказане майно підлягає поділу рівних частках. Просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] незавершене будівництво житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432; автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; шафу 4 дверну; ліжко двомісне; кухонні меблі; стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest; холодильник Атлант; визнати право власності за [PERSON] на Ѕ незавершеного будівництва житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432 та право власності на Ѕ автомобіля ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; виділити [PERSON] із спільної сумісної власності - ліжко, стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, зокрема, що автомобіль ВАЗ 210994-20 2009 року випуску ним було придбано під час спільного з позивачем життя, однак за кошти, які належали йому особисто, після продажу старого авто. Зазначив, що кухонні меблі, стіл і 6 крісел, газову плиту було придбано його матір`ю за власний кошт. Вказав, що при переїзді позивачка забрала все майно, яке було в будинку. Зазначив, що твердження позивачки, що будівельні матеріали було придбано за спільні кошти не відповідають дійсності. Позивач подав відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити. Окрім цього, подав уточнену позовну заяву та просив позовну вимогу щодо визнання права власності за [PERSON] на Ѕ автомобіля ВАЗ 210994-20 2009 року випуску викласти в такій редакції: «стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти Ѕ вартості автомобіля ВАЗ 210994-20 2009 року випуску, ринкова вартість якого становить 74131 грн., тобто 37065,50 грн.». Відповідач подав відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказав, зокрема, що автомобіль ВАЗ 210994-20 ним було продано за 11555,59 грн., будівництво на належній йому ділянці здійснює його батько [PERSON] . Позивач подав відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, в якому, зокрема, вказав, що телевізор матір відповідача подарувала сторонам як подарунок на весілля, все майно з дому вона не забирала. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві на позов. У судовому засіданні було досліджено всі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії видаткової накладної від 05.07.2008 року вбачається, що телевізор Самсунг придбано [PERSON] за 2182,50 грн. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами було укладено 19.07.2008 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , 2009 року народження. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , 2010 року народження. З копії Технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва садовий будинок на території Грибовицької сільської ради вбачається, що готовність такого 60 %. З копії висновку про вартість майна незавершеного будівництва садовий будинок на території Грибовицької сільської ради від 08.07.2020 року вбачається, що вартість такого становить 373000,00 грн. З Інформаційної довідки № 71913323 від 01.11.2016 року вбачається, що земельна ділянка для індивідуального садівництва кадастровий номер 4622783200:14:000:0432 на території Грибовицької сільської ради належить [PERSON] . З копії Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.06.2020 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки на території Грибовицької сільської ради (кадастровий номер 4622783200:14:000:0432). З копії висновку про вартість майна автомобіля ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , від 06.07.2019 року вбачається, що ринкова вартість такого становить 74131,00 грн. З Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 22.01.2020 року вбачається, що вартість автомобіля ВАЗ 210994-20 2009 року випуску 11555,59 грн. Зі звіту про оцінку майна від 06.07.2020 року вбачається, що вартість ВАЗ 210994-20 [NUMBER] станом на 22.01.2020 року становить 67200,00 грн. З копії гарантійної карти на газову плиту Gefest вбачається, що така плита придбана 19.05.2010 року за 2181,00 грн. З копій видаткових накладних від 01.07.2018 року та 01.09.2017 року та рахунку від 07.08.2020 року вбачається, що [PERSON] придбавав будівельні матеріали. З копії гарантійної картки на холодильник Атлант та квитанції до неї вбачається, що такий придбано 19.05.2010 року за 4176,00 грн. З копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 01.09.2020 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 01.09.2020 року. З копії Медичного висновку № 55 про дитину-інваліда віком до 18 років від 09.09.2020 року та копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 24.05.2019 року вбачається медичний діагноз [PERSON] , [INFO] . З копії квитанції № 744039 від 07.06.2019 року вбачається, що [PERSON] сплатила ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за замовлення 1/6952 1260,70 грн. З копії акту прийому-передачі виконаних робіт № 6160е/06-19 вбачається, що вартість виконаних робіт згідно з договором оцінки майна від 19.06.2019 року становить 1500,00 грн. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. До спірних правовідносин між сторонами підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (ЦК України), Сімейного кодексу України (СК України). Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 19.07.2008 року та розірваний за рішенням суду 01.09.2020 року. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Визначивши обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, яке підлягає поділу, і час його придбання, з`ясувавши джерела придбання цього майна, суд прийшов до наступного висновку. Щодо позовних вимог визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] незавершене будівництво житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432; визнати право власності за [PERSON] на Ѕ незавершеного будівництва житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432 судом встановлено наступне. Судом встановлено, що земельна ділянка № 4622783200:14:000:0432 для індивідуального садівництва станом на 01.11.2016 року належала [PERSON] . Відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України (в редакції, чинній на час приватизації земельної ділянки) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. У судовому засіданні учасники справи визнали, що вказана земельна ділянка була приватизована [PERSON] , тому була особистою приватною власністю [PERSON] . У судовому засіданні відповідач вказав, що ця земельна ділянка ним була відчужена в користь батька, який за власні кошти почав споруджувати житловий будинок. Судом встановлено, що земельна ділянка № 4622783200:14:000:0432 для індивідуального садівництва станом на 25.06.2020 року належала [PERSON] , який відповідно до видаткових накладних від 01.07.2018 року та 01.09.2017 року та рахунку від 07.08.2020 року придбавав будівельні матеріали. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено (ухвала Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 307/3957/14-ц). Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19). Судом встановлено, що об`єкт «садовий будинок» на території Грибовицької сільської ради, про визнання права власності, на який в цілому за подружжям та в Ѕ частині за позивачем пред`явлено позовні вимоги, є незавершеним будівництвом, готовність якого становить 60 %. Відтак, беручи до уваги, що земельна ділянка № 4622783200:14:000:0432 була особистою приватною власністю [PERSON] , належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що будівництво велося за спільні кошти подружжя, суду не надано, а також за правовою позицією Верховного Суду, наведеною вище, визнання права власності на даний об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено, а тому в задоволенні позовної вимоги визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] незавершене будівництво житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432 потрібно відмовити. В задоволенні позовної вимоги визнати право власності за [PERSON] на Ѕ незавершеного будівництва житлового будинку, яке знаходиться на території Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки 4622783200:14:000:0432 потрібно відмовити, як у похідній вимозі від попередньої позовної вимоги. Щодо позовної вимоги визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] судом встановлено наступне. Сторонами в судовому засіданні, а також в заявах по суті справи визнано ту обставину, що автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] відчужено третій особі, а відтак в задоволенні позовної вимоги визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] потрібно відмовити. Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти Ѕ вартості автомобіля ВАЗ 210994-20 2009 року випуску, ринкова вартість якого становить 74131 грн., тобто 37065,50 грн., судом встановлено наступне. Сторонами в судовому засіданні, а також в заявах по суті справи визнано ту обставину, що автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] придбано під час шлюбу сторін. Проте відповідач вказує, що даний автомобіль було придбано за кошти, які належали йому особисто, та були отримані від продажу під час шлюбу його старого авто, придбаного ним ще до одруження, а відтак автомобіль ВАЗ 210994-20 не є спільною власністю подружжя. Дане твердження спростовується наступним. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.2, 3 ст.61 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому кошти, отримані відповідачем від відчуження попереднього автомобіля під час шлюбу, як дохід, що одержаний одним із подружжя від укладення договору купівлі-продажу попереднього автомобіля в інтересах сім`ї (як вказано у відзиві відповідачем - у зв`язку із народженням дітей та постійними поломками) були об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак автомобіль ВАЗ 210994-20, 2009р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний за ці кошти до його відчуження був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Встановлюючи вартість автомобіля ВАЗ 210994-20, 2009р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , суд надає перевагу звіту про оцінку майна від 06.07.2020 року, з якого вбачається, що вартість ВАЗ 210994-20 [NUMBER] станом на 22.01.2020 року становить 67200,00 грн., оскільки така оцінка є найактуальнішою з-поміж інших оцінок вартості автомобіля, наданих сторонами, та підтверджена даними Бюлетеня автотоварознавця. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, враховуючи рівність часток дружини та чоловіка в майні, потрібно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти Ѕ вартості автомобіля ВАЗ 210994-20 2009 року випуску в розмірі 33600,00 грн. Щодо позовних вимог визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] шафу 4-дверну; ліжко двомісне; кухонні меблі; стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest; холодильник Атлант; виділити [PERSON] із спільної сумісної власності - ліжко, стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest судом встановлено наступне. Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що шафа 4-дверна, ліжко двомісне, кухонні меблі, стіл і 6 крісел та телевізор Samsung були набуті саме сторонами за час шлюбу, а відтак є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя відповідно до положень ч.3 ст. 368 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Натомість судом встановлено, що телевізор Samsung придбано [PERSON] (матір`ю відповідача) 05.07.2008 року, тобто поза часом шлюбу сторін. Твердження позивача, що матір відповідача подарувала даний телевізор сторонам на весілля не підтверджено жодними достатніми та допустимими доказами. Судом досліджено копію гарантійної карти на газову плиту Gefest з копією фіскального чеку, прикріпленою до неї, та копію гарантійної картки на холодильник Атлант з копією фіскального чеку, прикріпленою до неї, однак достовірно встановити з таких хто саме придбав вказане майно, чи було воно набуте сторонами і у кого перебуває це майно є не можливим. Окрім цього, з копій фіскальних чеків, прикріплених до гарантійних карт на холодильник та плиту, не вбачається покупку якого саме майна підтверджують ці чеки. За таких обставин в задоволенні позовної вимоги визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] шафу 4-дверну; ліжко двомісне; кухонні меблі; стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest; холодильник Атлант потрібно відмовити. В задоволенні позовної вимоги виділити [PERSON] із спільної сумісної власності - ліжко, стіл і 6 крісел; телевізор Samsung; газову плиту Gefest потрібно відмовити, як у похідній вимозі від попередньої позовної вимоги. Таким чином позовні вимоги потрібно задовольнити частково. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає. Позивач, заявляючи про суму судових витрат, які вона понесла у зв`язку із розглядом даної справи, зазначила судовий збір, що документально підтверджений в розмірі 4497,00 грн., витрати на виготовлення технічного паспорту в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що документально підтверджені в розмірі 1260,70 грн., та витрати на виготовлення звіту про оцінку майна незавершеного будівництва та автомобіля, на підтвердження яких надала акт прийому-передачі виконаних робіт № 6160е/06-19. У вказаному акті № 6160е/06-19 вказано, що вартість виконаних робіт по оцінці майна становить 1500,00 грн. без ПДВ, однак такий не підтверджує факту того, що позивач сплатила вказану суму і відповідно понесла такі витрати. Таким чином суд бере до уваги витрати позивача лише в частині судового збору та витрат на виготовлення технічного паспорту в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», оскільки такі належно документально підтверджені. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, відповідно до положень ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 424,55 грн.

Outcome: partial