Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 250 000 грн., штраф за порушення строку повернення поворотної фінансової допомоги у розмірі 12 500 грн., 3 % річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 5 075,34 грн., витрати від інфляції - 13 750 грн., суму судового збору у розмірі 2 813,27 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.12.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Ленсоптікс» укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді поворотної фінансованої допомоги у розмірі 250 000 грн. на строк, не більший ніж 365 календарних днів. Поворотна фінансова допомога повинна була бути повернута до 22.12.2015 року, проте, відповідач грошові кошти не повернув. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 22.12.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Ленсоптікс» укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді поворотної фінансованої допомоги у розмірі 250 000 грн. на строк, не більший ніж 365 календарних днів. Грошові кошти перераховані позивачем 25.12.2014 року, що підтверджується квитанцією № 0.0.331410158.1 від 25.12.2014 року. Згідно положень 3.1. та 2.7. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню на вимогу Позикодавця, але не пізніше сплину останнього дня строку визначеного в п. 2.7. цього Договору, тобто на строк не більший ніж 365 календарних днів. Таким чином, поворотна фінансова допомога мала бути повернута до 22.12.2015 року. Проте, після спливу вказаного строку Відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 розділу 1 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення. Згідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов 'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у визначений договором строк, тобто до 22.12.2015 року, поворотну фінансову допомогу не повернув, а відтак з останнього підлягає стягненню на користь позивача 250 000,00 грн. Крім цього, пунктом 5.2. Договору передбачено відповідальність за порушення строку повернення поворотної фінансової допомоги у вигляді сплати неустойки у розмірі 5 % від розміру поворотної фінансової допомоги, що є неповернутою на момент отримання вимоги про повернення або на момент спливу строку визначеного у п. 2.7 Договору. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, відповідач має сплатити на користь Позивача неустойку у розмірі 5 % від неповернутої суми грошових коштів, а саме 12 500 грн. (250 000,00 грн. * 5%= 12 500 грн.). За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір інфляції у грудні 2015 року складає: 250 000 * 1,007 - 250 000 = 1 750 грн., а у січні-липні 2016 року складає: 250 000 * 1,048 - 250 000 = 12 000 грн. Таким чином, загальний розмір інфляції за період з 23.12.2015 року по 26.08.2016 року складає 13 750 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 5 075,34 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як неустойки згідно умов договору, так і штрафу у вигляді 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по поверненню грошових коштів, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст. 61 Конституції, а тому вимоги про стягнення 3% річних згідно ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial