Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат в порядку регресу та просив стягнути з [PERSON] 50000 грн. страхового відшкодування, 2000,00 грн. витрат на правову допомогу та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 745,00 грн. Посилався на те, що з вини відповідача 11.07.2014р. сталася ДТП, у якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER]. Вказував, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, а тому позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування та отримав право регресу до [PERSON] Стверджував, що відповідач фактично відмовився добровільно відшкодовувати позивачу понесені збитки, чим порушив права позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги і просив справу розглянути в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не представив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з постанови (а.с.6), 11.07.2014р. з вини [PERSON], який керував автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається зі звіту (а.с.11-18), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], складає 73622,47 грн. Згідно поліса (а.с.5) та письмових пояснень позивача, цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», а цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була. Згідно наказу та платіжного доручення (а.с.9,10), позивач 02.03.2015р. виплатив [PERSON] страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 50000,00 грн. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. 38.2.1 ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав право регресу до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 50000,00грн. Згідно письмових пояснень позивача, з метою визначення вартості матеріального збитку завданого [PERSON] у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля, позивачем було залучено аварійного комісара для проведення відповідного дослідження та сплачено за його послуги 745,00 грн. Разом з тим, з наданих позивачем платіжного доручення, рахунку та акту (а.с.7,8) вбачається, що за послуги аварійного комісара позивачем було сплачено 305,00 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача фактично понесені витрати позивача на визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 305,00 грн., а в решті вимог в цій частині слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки позивачем не надано розрахунок про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат, а також відсутній акт виконаних робіт, то суд вважає вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. понесених останнім судових витрат (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: partial