Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на наступні обставини. 05 вересня 2006 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів за № 19-3332535, термінам дії на один рік. У згідності з відповідним договором обєктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Хюндай» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страховим випадком за відповідним договором страхування від 05 вересня 2006 року, вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким серед інших є дорожньо-транспортна пригода. 11 липня 2006 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю: застрахованого транспортного засобу «Хюндай» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та транспортним засобом марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2006 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні відповідної дорожньо-транспортна пригоди. За результатами розгляду страхового випадку був складений акт про страховий випадок за № 14/0890/39377, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 11942 гривні 43 копійки. Відповідно до положень договору та акту про страховий випадок 14/0890/39377 ВАТ «Українська страхова компанія «Дженіралі Гарант» виплатила [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 11942 гривні 43 копійки, а також 300 гривень за проведення експертизи. Таким чином позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 26458 гривень 90 копійок, та судові витрати. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою відповідача за даною цивільною справою, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженіралі Гарант» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, 05 вересня 2006 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів за № 19-3332535, термінам дії на один рік. У згідності з відповідним договором обєктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Хюндай» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страховим випадком за відповідним договором страхування від 05 вересня 2006 року, вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким серед інших є дорожньо-транспортна пригода. 11 липня 2006 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю: застрахованого транспортного засобу «Хюндай» державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та транспортним засобом марки «Тойота», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2006 року [PERSON] був визнаний винним у скоєні відповідної дорожньо-транспортна пригоди. За результатами розгляду страхового випадку був складений акт про страховий випадок за № 14/0890/39377, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 11942 гривні 43 копійки. Відповідно до положень договору та акту про страховий випадок 14/0890/39377 ВАТ «Українська страхова компанія «Дженіралі Гарант» виплатила [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 11942 гривні 43 копійки, а також 300 гривень за проведення експертизи. Таким чином позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 26458 гривень 90 копійок, та судові витрати. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, відповідні положення закріплені також у ст. 933 ЦК України. У згідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище наведене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Дженіралі Гарант» суму страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 26458 гривень 90 копійок. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, та витрати, повязані з проведенням судових експертиз. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь позивача суму витрат за проведення експертизи у розмірі 300 гривень, суму оплаченого судового збору у розмірі 264 гривні 59 копійок, та суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень.

Outcome: approved