Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] та стягнення половини понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2012р. по січень 2015р. в сумі 10 030,73 грн. і половини коштів сплачених за спожиту електроенергію в сумі 1 310,09 грн. Посилався на те, що сторони є співвласниками спірної квартири, яка складається з трьох житлових кімнат площею 18,0 кв.м., 11.8 кв.м і 14.1 кв.м. Стверджував, що відповідач ухиляється від оплати за комунальні послуги та з метою отримання можливості урегулювання даного питання в подальшому просив виділити йому у користування ізольовані кімнати площею 11,8 кв.м. та 14,1 кв.м., а відповідачу ізольовану кімнату площею 18.0 кв.м. Зазначив, що всі витрати по сплаті за жилого-комунальні послуги несе позивач, а відповідач від їх сплати ухиляється, а тому просив стягнути з останнього ? частину витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з січня 2012р. по січень 2015р. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в удове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» в судове засідання не з'явився і не направив на адресу суду своїх письмових пояснень, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, а представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання також не з'явився, але направив до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та ухвалити рішення з максимальним урахуванням інтересів малолітніх дітей. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно рішення (а.с.11), витягу (а.с.40), технічного паспорту (а.с.9-10) та письмових пояснень позивача, сторонам належить по ? частині квартири [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат, відповідно площею 18,0 кв.м., 11.8 кв.м і 14.1 кв.м. Як вбачається із довідки (а.с.41) в значеній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх малолітні діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Згідно письмових пояснень позивача, станом на теперішній час позивач разом з малолітніми дітьми користується жилими кімнатами площею 11,8 кв.м. та 14,1 кв.м., відповідач користується ізольованою кімнатою 18,0 кв.м., а коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната і лоджія залишаються в загальному користуванні. У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. Протягом тривалого часу сторони не змогли добровільно дійти згоди щодо сплати житлово-комунальних послуг за користування житлом, позивач бажає окремо сплачувати свою частку у користуванні житлово-комунальними послугами і користуватись виділеною житловою площею. Згідно ч.3, ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Враховуючи те, що без встановлення порядку користування спірною квартирою неможливо розділити особові рахунки для нарахування спожитих комунальних послуг, суд вважає необхідним виділити позивачу в користування ізольовані жилі кімнати площею 11,8 кв.м. і 14,1 кв.м., а відповідачу залишити в користування ізольовану кімнату площею 18,0 кв.м., нежилі приміщення слід залишити в їх спільному користуванні. Як вбачається з квитанцій (а.с.15а-38), за період з 2012р. по 2015р. всі витрати по сплаті за житлово-комунальні послуги та спожиту електроенергію оплачувала [PERSON] Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992р., власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що відповідач є співвласником квартири, а законом покладено обов'язок на власника щодо утримання свого майна та оплаті за надані житлово-комунальні послуги, то суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] ? частини витрат понесених позивачем за оплату житлово-комунальних послуг за період з січня 2012р. по січень 2015р. в сумі 10 030,73 грн. і ? частини коштів сплачених за спожиту електроенергію в сумі 1 310,09 грн. Вирішуючи справу таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 487,20 грн. понесених останнім судових витрат (а.с.1,2). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved