Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», в якому просить суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни від 13.05.2019 року, зареєстровані в реєстрі за № 821 та 820, якими запропоновано звернути стягнення на земельні ділянки площею 0,1990 га та 0,1994 га, що розташовані за адресою: Київська область. Обухівський район, село Трипілля, вулиця Шевченка, кадастрові номери: 3223188000:01:036:0008 та 3223188000:01:036:0019, що на праві власності належать позивачу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.07.2007 року між ним та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 800000436, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позивачу грошові кошти у сумі 329571 доларів США, а позивач зобов`язався повернути кредит до 05.07.2032 року включно, частинами у розмірах та у строки згідно з Розділом 1 Кредитного договору та Додатком № 1- Графіком погашення кредиту та сплачувати проценти з розрахунку 13,25 % на рік. В забезпечення виконання умов кредитного договору 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем були укладені договори іпотеки № 800000436-И1 та 800000436-И2, за умовами яких позивач передав в іпотеку відповідачу вищезазначені земельні ділянки площею 0,1990 га та 0,1994 га . З листів приватного виконавця позивачу стало відомо про наявність вищезазначених виконавчих написів нотаріуса, які він вважає такими, що не відповідають вимогам закону відповідач не підтвердив факт належного вручення боржнику повідомлення про порушення іпотечних договорів, а нотаріус вчинивши виконавчий напис не перевірив факт отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення, наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості. Позивач також зазначає, що про відсутність безспірності заборгованості свідчить те, що між банком та позичальником існує спір щодо суми заборгованості, який вирішувався в судовому порядку Деснянським районним судом м. Києва, рішенням якого було частково задоволено вимоги банку та встановлено стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість в сумі 3304329,91 грн., а звернення стягнення за виконавчим написом на іпотечне майно позивач розцінює як подвійне стягнення, оскільки вказана у виконавчих написах сума 252 276,92 долари США визначена як відсотки за користування кредитом, в той час як за рішенням суду відсотки в сумі 655721,00 грн., а донарахування відсотків після винесення рішення є незаконним. Позивач вважає, що оскільки приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваних виконавчих написів допущено ряд порушень, а саме письмова вимога про усунення порушень зобов`язань позивачу не направлялась, питання безспірності заборгованості не досліджено, то вказані виконавчі написи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою судді від 06.07.2020 року прийнято справу до провадження та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, зазначив на необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання виконавчих написів, такими, що не підлягають виконанню, оскільки при їх вчиненні приватним нотаріусом було дотримано вимог закону, перевірено всі обставини та документи, що вказують на безспірність заборгованості. Ухвалою суду від 24.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримую та просить задовольнити у разі неявки відповідача. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, надіслав письмовий відзив до суду, в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання виконавчих написів, такими, що не підлягають виконанню, оскільки при їх вчиненні приватним нотаріусом було дотримано вимог закону, перевірено всі обставини та документи, що вказують на безспірність заборгованості. Треті особи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. та приватний виконавець Кісельова В.В., в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань суду не надали. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 05.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 800000436, відповідно до умов якого банк надав позивачу грошові кошти у сумі 329571 доларів США, а позивач зобов`язався повернути кредит до 05.07.2032 року включно, частинами у розмірах та у строки згідно з Розділом 1 Кредитного договору та Додатком № 1- Графіком погашення кредиту та сплачувати проценти з розрахунку 13,25 % на рік. В забезпечення виконання умов кредитного договору 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем були укладені договори іпотеки № 800000436-И1 та 800000436-И2, за умовами яких позивач передав в іпотеку відповідачу земельні ділянки площею 0,1990 га та 0,1994 га, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вулиця Шевченка, кадастрові номери: 3223188000:01:036:0008 та 3223188000:01:036:0019, що на праві власності належать позивачу. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2011 року, яке набрало законної сили у цивільній справі № 2-627/11 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 05.07.2007 року № 800000436 станом на 05.09.2010 року в розмірі 2584956 грн. 81 коп., заборгованість за відсотками в сумі 655721 грн.80 коп., пеню в сумі 61831 грн. 30 коп. і судові витрати 1820грн. 00 коп. , а всього стягнуто 3304329 грн.91 коп. 13.05.2019 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Л.О. із заявами про вчинення виконавчих написів на іпотечних договорах від 05.07.2007 року № 800000436-И1 та 800000436-И2 для задоволення вимог стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником умов Кредитного договору за період з 19.02.2018 року по 19.02.2019 року, а саме: заборгованості за відсотками за користування кредитом -252276,92 долари США. 13.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. було вчинено виконавчий напис № 821, за яким було запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1990 га, кадастровий номер 3223188000:01:036:0008, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка на підставі іпотечного договору № 800000436-И1 від 05.07.2007 року була передана в іпотеку в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 800000436 від 05.07.2007 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки було запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання /неналежного виконання позичальником умов кредитного договору за період з 19.02.2018 року по 19.02.2019 року, а саме: заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 252276,92 долари США, а загальну суму заборгованісті складає 252276,92 долари США та сума плати за вчинення виконавчого напису. 13.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. було вчинено виконавчий напис № 820, за яким було запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,1994 га, кадастровий номер 3223188000:01:036:0019, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка на підставі іпотечного договору № 800000436-И2 від 05.07.2007 року була передана в іпотеку в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 800000436 від 05.07.2007 року та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки було запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання /неналежного виконання позичальником умов кредитного договору за період з 19.02.2018 року по 19.02.2019 року, а саме: заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 250276,92 долари США, а загальну суму заборгованісті складає 250276,92 долари США та сума плати за вчинення виконавчого напису. 09.07.2019 року було відкрито виконавчі провадження № 59488559 та № 59487835 з виконання вказаних вище виконавчих написів, що підтверджується постановами приватного виконавця. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З поданих суду доказів вбачається про наявність спору щодо розміру заборгованості позивача, що підтверджується наданими розрахунками, які відповідачем не спростовані, так відповідно до наданих приватним нотаріусом Вегерою Л.О. завірених копій документів на підставі яких було вчинено виконавчі написи № 820 та 821 від 13.05.2019 року АТ «Альфа-Банк» щодо звернення стягнення на предмети іпотеки за рахунок їх реалізації щодо задоволення вимог стягувача заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 252276,92 долари США., які згідно розрахунку були нараховані на суму заборгованості за кредитом 327300,87 доларів США за період 05.07.2007 по 19.02.2019 року, що свідчить про стягнення заборгованості поза трьохрічним строком позовної давності передбаченого ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Крім того, судом встановлено, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем визначено у рішенні Деснянського районного суду міста Києва від 22.12.2011 у розмірі 3304329,91 який є значно менший ніж розмір визначений у виконавчому напису нотаріуса. Більше того, вчиняючи виконавчі написи нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом та наявність рішення про стягнення заборгованості. Таким чином, судом під час розгляду справи встановлено, що виконавчі написи вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, за таких обставин, оскільки на момент вчинення спірних виконавчих написів нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчих написах нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку, що спірні виконавчі написи № 820 та № 821 від 13.05.2019 року, слід визнати такими, що не підлягають виконанню. Відповідно дост.141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача 1152,60 гривень судового збору.

Outcome: approved