Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обгрунтовує наступним. 22.10.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (15.10.2007 змінив своє найменування на АТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2621/1007/88-142, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 78064,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних. В частині надання кредитних коштів АТ «Сведбанк» свої зобов'язання виконав у повному обсязі. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) чого АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Отже, відповідно до вказаного договору про передачу активів та кредтних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по данному кредитному договору. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] на підставі договору іпотеки №2621/1007/88-142-Z-1 від 22.10.2007 передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 98,90 кв.м, жилою площею 41,40 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, заборгованість по кредитному договору станом на 28.07.2015 складає 638560,21 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 594476,91 грн., сума заборгованості за відсотками - 44083,30 грн. Просить суд ст.ст. 35, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 526, 530, 536, 575, 585, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК України в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитом договором у розмірі 638560,21 грн., з яких сума заборгованості 594476,91 грн., сума заборгованості за відсотками - 44083,30 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 98,90 кв.м, жилою площею 41,40 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також, просить визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру [ADDRESS] Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. 22.10.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (15.10.2007 змінив своє найменування на АТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2621/1007/88-142, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 78064,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних (а.с.7-11). 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) чого АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях (а.с. 35-43). Відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, заборгованість по кредитному договору станом на 28.07.2015 складає 638560,21 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 594476,91 грн., сума заборгованості за відсотками - 44083,30 грн. (а.с. 12-13). Відповідно договору іпотеки №2621/1007/88-142-Z-1 від 22.10.2007 відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 98,90 кв.м., жилою площею 41,40 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-17). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільног стану громадян про смерть [PERSON], [INFO], помер 01.05.2009 (а.с. 65). Судом в якості правонаступника відповідача [PERSON] залучено до участі у справі [PERSON]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі -Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36 Закону встановлено порядок позасудового регулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону; - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Згідно ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Крім того, відповідно до положень ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріори-тет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як вбачається з п. 11 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не повернее іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачениїх основним зобов'язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу так і процентів за ним). Відповідно до п. 12 Іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 12.3.1 Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вважається що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторонни домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодаством на момент оцінки. Якщо фактично розмір заборгованості позичальника за основним зобов'язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодежатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавців протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п. 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцями в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання. Таким чином, враховуючи, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем вирішується виключно в позасудовому порядку відповідно до Закону та укладеного між сторонами іпотечного договору шляхом прийняття рішення про перехід предмета іпотеки у власність, що є підставою для реєстрації права власності ПАТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а в судовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. З викладеного, ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

Outcome: dismissed