Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому крім позивача зареєстрований ще і відповідач. Відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2008 року, речей його в будинку немає. Всі витрати пов'язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків покладені тільки на позивача, тому він просить визнати відповідача такими, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином. Представник Фастівського РВ Управління Державної міграційної служби у Київській області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 30 липня 1987 року Фастівецькою сільською радою Фастівського району (а.с.7). Згідно копії облікової картки об'єкта по господарського обліку за вказаною адресою, також, в 1997 році зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який являється сином позивача (а.с.8-10). Але [PERSON] за даною адресою не проживає з 2008 року, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується Довідкою Фастівецької сільської ради Фастівського району Київської області №1197 від 29.11.2016 року та Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.12.2016 року (а.с.14,18). Згідно статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved