Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за договором № Юр-514/05/1141/04-17/05 від 05.07.2005 року «про навчання фахівця з вищою освітою» у розмірі 18438,00 грн., а також судові витрати у сумі 1378,00 грн. Мотивує позов тим, що 05.07.2005 року між «Донецьким національним університетом», ПАТ «Великоанадольським вогнетривким комбінатом» та [PERSON], укладено договір № Юр-514/05/1141/04-17/05 «про навчання фахівця з вищою освітою», згідно якого остання за рахунок коштів позивача проходила навчання у Донецькому національному університеті. Позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором та перерахував за період навчання [PERSON] з 2005 по 2009 роки за спеціальністю «міжнародна економіка» відповідно до умов Договору 28000,00 гривень, тобто всю вартість освітньої послуги. Відповідно до п. 5.3. Договору відповідач повинна була прибути на підприємство та розпочати роботу на посаді економіста. Після закінчення навчання відповідач не виконала свого обов'язку що до працевлаштування у позивача, чим порушила умови договору. Відповідачка зі свого боку визнала порушення домовленостей, не заперечувала компенсувати позивачу кошти витрачені на навчання, та звернулась до останньогоз заявою від 25.07.2011 р. у якій просила розстрочити заборгованість за навчання на три роки. У звязку з чим було укладено Додаткову угоду від 01.08.2011 року до договору № Юр-514/05/1141/04-17/05 від 05.07.2005 року відповідно до якої внесення плати 28000,00 гривень розстрочені на 36 місяців.Через виконання домовленостей у повному обсязі за додатковою угодою від 01.08.2011 року, що до погашення заборгованості за навчання відповідач надала заяву від 30.01.2012 року про подовження виплат по заборгованості за навчання у сумі 25260 гривень на 5 років. Підприємство пішло на зустріч відповідачу уклавши з нею Додаткову угоду №2 до договору № Юр-514/05/1141/04-17/05 від 05.07.2005 року відповідно до якої відповідач зобов'язалась своєчасно повернути плату за навчання у розмірі 25260 гривень протягом 56 місяців, з лютого 2012 року по серпень 2016 року по 452 гривні, у вересні 2016 року 400 гривень. Відповідач частково виконала свої зобов'язання перед позивачем сплативши на його рахунок за весь час 9562 гривень. Остаточну суму у розмірі 18438 грн. відповідач у добровільному порядку погашати відмовляється, про що свідчить тривала несплата щомісячних платежів. Від зустрічі відповідач всіяко ухиляється, на телефоні дзвінки не відповідає у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача за дорученням [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення про вручення судових повісток, заяв про розгляд справи без її участі суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.07.2005 року між «Донецьким національним університетом», ВАТ «Великоанадольським вогнетривким комбінатом» та [PERSON], укладено договір № Юр-514/05/1141/04-17/05 «про навчання фахівця з вищою освітою», згідно якого остання за рахунок коштів позивача проходила навчання у Донецькому національному університеті (а.с.4). Позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором та перерахував за період навчання [PERSON] з 2005 по 2009 роки за спеціальністю «міжнародна економіка» відповідно до умов Договору 28000,00 гривень, тобто загальну вартість освітньої послуги, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями ( а.с.11-18). Відповідно до п. 5.3. Договору відповідач повинна була прибути на підприємство та розпочати роботу на посаді економіста. Після закінчення навчання відповідач не виконала свого обов'язку щодо працевлаштування у позивача, що підтверджується довідкою № 26-ок від 28.01.2016 року виданої відділом кадрів та технічного обслуговування ВАТ «Великоанадольським вогнетривким комбінатом», чим порушила умови договору. Відповідно до Постанови КМУ від 1996 року випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, мають відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Згідно Указу Президента України від 16.05.1996 р. за №77/96 особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого нагального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та держання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. Указ передбачає, що у разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Відповідачка визнала зі свого боку порушення домовленостей, не заперечувала компенсувати позивачу кошти витрачені на навчання, та звернулась 25.07.2011 р. та 30.01.2012 р. до останнього з заявами в яких просила розстрочити сплату заборгованості за навчання на три роки та на пять років у звязку з чим було укладено Додаткову угоду від 01.08.2011 року до договору № Юр-514/05/1141/04-17/05 від 05.07.2005 року відповідно до якої внесення плати 28000,00 гривень розстрочені на 36 місяців (а.с.6) та Додаткову угоду №2 від 30.01.2012 року до договору № Юр-514/05/1141/04-17/05 від 05.07.2005 року відповідно до якої відповідач зобов'язалась своєчасно повернути плату за навчання у розмірі 25260 гривень протягом 56 місяців, з лютого 2012 року по серпень 2016 року по 452 гривні, у вересні 2016 року 400 гривень(а.с.8). Відповідач частково виконала свої зобов'язання перед позивачем сплативши на його рахунок за весь час 9562 гривень. Остаточну суму у розмірі 18438 грн. відповідач у добровільному порядку погашати відмовляється, про що свідчить тривала несплата щомісячних платежів ( а.с.19-20). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У чинність ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зважаючи на те, що на виконання п. 5.3 договору про навчання фахівця з вищою освітою відповідач [PERSON] зобов'язалась відпрацювати на ПАТ «Великоанадольським вогнетривким комбінатом» на посаді економіста не менше 3 років. Не виконав свого обов'язку щодо працевлаштування у позивача, відповідач [PERSON] порушила умови договору, тому вона має нести цивільно-правову відповідальність, передбачену договором, що у даному випадку є підставою для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на навчання у сумі 18438,00 грн. із відповідача [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У чинність ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved