Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] і просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], встановити факт прийняття спадщини позивачем квартири [ADDRESS], визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] посилаючись на те, що його бабуся [PERSON] померла 23 лютого 2016 року і після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яку вона заповіла позивачу, однак після її смерті він знаходився у тяжкому моральному стані та не мав матеріальної змоги займатись оформленням спадщини, а тому пропустив строк для прийняття спадщини. В процесі розгляду справи представник позивача звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив встановити для позивача додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] і визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/100 двохкімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, направив для участі в розгляді справи свого представника [PERSON], яка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованих листів суду із судовими повістками, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, в якій вказали, що проти задоволення позову не заперечують (а.с. 39, 40). Представник третьої особи Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання рекомендованого листа суду із судовою повісткою, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що спірним майном є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 1999 року, зареєстрованого 08 вересня 1999 року у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № П-7-6197 (а.с. 5). 24 червня 2005 року [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті, яким заповіла своєму онуку [PERSON] належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). 23 лютого 2016 року [PERSON] померла (а.с. 8). Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом або заповітом сторони не зверталися, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 52). Суд зазначає, що за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через тяжкий моральний стан від утрати рідної людини та не мав матеріальної змоги займатися оформленням спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16, від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15). Відповідно до Листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. На підставі наведеного суд не може прийняти в якості поважних причини пропуску позивачем строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини посилання представника позивача на ту обставину, що позивач перебував у тяжкому моральному стані від утрати рідної людини, перебував у м. Києві, де допомагав вагітній дружині, і знаходився у важкому матеріальному стані. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що причини, на які посилається позивач та його представник як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме: перебування у тяжкому моральному стані від утрати рідної людини та відсутністю матеріальної змоги займатися оформленням спадщини не можуть бути визнані поважними, і тому суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, і, як наслідок цього, відсутність підстав для визнання за ним права власності на спірну квартиру. Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмовляючи позивачу [PERSON] у задоволенні позову суд також виходить з того, що позивач у встановленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримував. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини також не зверталися, і тому суд дійшов висновку, що вони є неналежними відповідачами у цій цивільній справі. Оскільки позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], то і вимоги про визнання за позивачем права власності на частину спірної квартири задоволенню не підлягають. У зв'язку зі зменшенням представником позивача розміру позовних вимог та у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» позовна заява підлягає оплаті судовим збором у розмірі по 551 грн. 20 коп. з кожної вимоги немайнового характеру (про встановлення факту прийняття спадщини і визначення додаткового строку для прийняття спадщини) і в розмірі 551 грн. 20 коп. з майнової вимоги про визнання права власності на 1/100 частину квартири, а загалом 551,20 грн. х 3 = 1653, 60 грн. Позивачем позовна заява оплачена судовим збором у сумі 5655 грн. Розмір надмірно сплаченого судового збору становить 5655 грн. 1653,60 грн. = 4001,40 грн. і підлягає поверненню позивачу у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

Outcome: dismissed