Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше. Від вказаного шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час залишилась проживати з матір'ю, відповідачем по справі. Шлюбні відносини припинені, спільне життя припинено з 2009 р., спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с.9). Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на розірванні шлюбу та просив строк для примирення не надавати (а.с.15). Не заперечував проти постановлення по справі заочного рішення.(а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у зв'язку її неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку ст.169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст.224 ЦПК України. Розглянувши подані заяви, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 17 лютого 1990 року у Роздільнянському відділі реєстрації актів цивільного стану м.Роздільна Одеської області, на підставі актового запису № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серіїї [NUMBER] виданого на підставі актового запису № 192(а.с.3). Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved