Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору та витребування майна, просив суд: 1. Визнати недійсним договір дарування нерухомого майна від 14.11.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня- 2007» (код ЄДРПОУ 34874085) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАНСІН» (код ЄДРПОУ 41319914), посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Дариною Геннадіївною, реєстровий номер 2012. 2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙРЕНТ» (код ЄДРПОУ 41721248) 13/50 частин нерухомого майна - виробничої будівлі - ділянки по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 7907,8 кв.м., що складається з: контори А1, площею 57,7 кв.м., автовісової Б-1, Б1 -1, площею 17,6 кв.м., консервного цеху Ж1, Ж1-1,Ж2-1, ЖЗ-1, ж, ж1, ж2, жЗ, ж4, ж5, жб, площею 2070,3 кв.м., вбиральні 31, складу И-1, И1-1, и, иі, и2, площею 2731,9 кв.м., мукомольного цеху К1, к, площею 411,2 кв.м., складу МІ, площею 1079,0 кв.м., огорожі № 1, замощення І, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 868421653240, та повернути його Товариству з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» (код ЄДРПОУ 34874085). 3. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38129302 від 14.11.2017 року. 4. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39076786 від 02.01.2018 року. 5. Зобов`язати Комунальне підприємство «Реєстратор» Полтавської обласної ради (код ЄДРПОУ 30406559) поновити реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на 13/50 частин нерухомого майна - виробничої будівлі - ділянки по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 7907,8 кв.м., що складається з: контори А1, площею 57,7 кв.м., автовісової Б-1, Б1-1, площею 17,6 кв.м., консервного цеху Ж1, Ж1-1,Ж2-1, ЖЗ-1, ж, жі, ж2, жЗ, ж4, ж5, жб, площею 2070,3 кв.м., вбиральні 31, складу И-1, И1 -1, и, иі, и2, площею 2731,9 кв.м., мукомольного цеху К1, к, площею 411,2 кв.м., складу МІ, площею 1079,0 кв.м., огорожі № 1, замощення І, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 868421653240. 6. Стягнути на користь [PERSON] з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» (код ЄДРПОУ 34874085), Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНСІН» (код ЄДРПОУ 41319914) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙРЕНТ» (код ЄДРПОУ 41721248), солідарно, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору і оплаті правової допомоги адвоката. У судове засідання позивач не з`явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи подану заяву позивача, чергову неявку відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.09.2017 р. по справі 552/5413/17, з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь, [PERSON] , стягнуто - 5372650,00 грн. основного боргу, 8000 грн. судового збору, а всього 5 380650 грн. (п`ять мільйонів триста вісімдесят тисяч шістсот п`ятдесят гривень. 12.10.2017 р. державним виконавцем за моєю заявою відкрито виконавче провадження № 54905507, в межах якого було накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007». 27.10.2017 р. державним виконавцем припинив чинність арешту, накладеного на майно ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» в зв`язку з поновленням Апеляційним судом Полтавської області строків для подачі апеляційної скарги ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» і відкриття ним апеляційного провадження. 08.11.2017 р. Апеляційний суд Полтавської області виніс ухвалу по справі №552/5413/17 про забезпечення позову, [PERSON] шляхом заборони відчуження належного ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» рухомого та нерухомого майна. 14.11.2017 р. директор ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007», [PERSON] всупереч забороні здійснив відчуження нерухомого майна, що належало підприємству, а саме: виробничої будівлі - ділянки по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 7907,8 кв.м., що складається з: контори А1, площею 57,7 кв.м., автовісової Б-1, Б1-1, площею 17,6 кв.м., консервного цеху Ж1, Ж1-1,Ж2-1, ЖЗ-1, ж, жі, ж2, жЗ, ж4, ж5, жб, площею 2070,3 кв.м., вбиральні 31, складу И-1, И1-1, и, и 1, и2, площею 2731,9 кв.м., мукомольного цеху К1, к, площею 411,2 кв.м., складу МІ, площею 1079,0 кв.м., огорожа № 1, замощення І, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 868421653240. Згідно договору дарування нерухомого майна від 14.11.2017 р., посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Дариною Іванівною, реєстровий номер 2012, новим власником відчуженого ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» нерухомого майна стало ТОВ «ЛАНСІН». Отже суд вважає, що [PERSON] були вчинені протиправні дії, спрямовані на ухилення боржника від виконання судового рішення, чим було порушено права і законні інтереси позивача, які визнані судом. У відомостях з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначається, що власником нерухомого майна, виробничої будівлі дільниці по переробці сільськогосподарської продукції, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 868450853240, з 23.11.2017 року є ТОВ «Прайрент». Вказане нерухоме майно зареєстроване за ТОВ «Прайрент» на підставі акта прийому-передачі від 21.11.2017 року, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Лансін» №21/11/2017 від 21.11.2017 року та протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Прайрент» №3/2017 від 21.11.2017 року. Спір між сторонами стосується визнання недійсним договору дарування нерухомого майна, витребування його з чужого незаконного володіння та зобов`язання поновити реєстрацію права власності на це майно. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За нормами частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Укладенням договору дарування нерухомого майна від 14.11.2017 року порушені права позивача, оскільки дії відповідача по відчуженню майна, що перебуває під судовою забороною, утруднюють реальне та ефективне виконання судового рішення від 14.09.2017 року про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Тому позивач є заінтересованою особою, яка заперечує дійсність правочину. Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 6-605 цс 16. Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. Відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Враховуючи особливості мети забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову в день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення, відповідна ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження суд установлює в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1 лютого 2018 року у справі №489/7535/15-ц. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне майно фактично перебувало під судовою забороною на відчуження, а отже наявні правові підстави передбачені статтями 203, 215 ЦК України для визнання такого правочину недійсним. Щодо вимог позивача про витребування у ТОВ «Прайрент» нерухомого майна та повернення його ТОВ «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на підставі реституції, передбаченої ст.216 ЦК України, суд прийшов до висновку, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Як встановлено, спірне нерухоме майно передане третій особі, а саме - ТОВ «Прайрент» на підставі акта прийому-передачі від 21.11.2017 року, протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Лансін» №21/11/2017 від 21.11.2017 року та протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Прайрент» №3/2017 від 21.11.2017 року. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 08.11.2018 року внесено запис про державну реєстрацію припинення ТОВ «Лансін». За таких обставин застосування реституції не є можливим, оскільки нерухоме майно не належить відповідачам у справі, а його власником є ТОВ «Прайрент», який не є відповідачем у справі та не є стороною оспорюваного правочину. Стосовно вимог позивача про зобов`язання Реєстраційної служби Головного управління у Полтавській області поновити реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на нерухоме майно, а саме: на 13/50 частин виробничої будівлі - ділянки по переробці сільськогосподарської продукції, загальною площею 7907,8 кв.м., що складається з: контори А1, площею 57,7 кв.м., автовісової Б-1, Б1-1, площею 17,6 кв.м., консервного цеху Ж1, Ж1-1,Ж2-1, ЖЗ-1, ж, жі, ж2, жЗ, ж4, ж5, жб, площею 2070,3 кв.м., вбиральні 31, складу И-1, И1 -1, и, иі, и2, площею 2731,9 кв.м., мукомольного цеху К1, к, площею 411,2 кв.м., складу МІ, площею 1079,0 кв.м., огорожі № 1, замощення І, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 868421653240, суд вважає, що ці вимоги є похідними від витребування майна, а тому відсутні підстави для їх задоволення. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено одну вимогу майнового характеру і чотири вимоги немайнового характеру та сплачено судовий збір в сумі 2304.8 грн. Оскільки задоволено одну вимогу немайнового характеру, а по іншим відмовлено, тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясна ярмарка «Добриня-2007» на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial