Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди мотивуючи тим, що 22 липня 2017 року близько 13 год., відповідач керуючи автомобілем ГАЗ-53, д/н А5840РК по вул.М.Залізняка, с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області, у порушення вимог п. 10.1, п. 10.10 ПДР, здійснив рух заднім ходом на перехресті з вул. Черновола, внаслідок чого скоїв наїзд на його автомобіль [NUMBER], що знаходився позаду нього, скоївши ДТП, внаслідок якого автомобілю [NUMBER], завдано механічних пошкоджень. В результаті ДТП позивачу, як фізичній особі, були спричиненні матеріальні збитки, а саме пошкоджено транспортний засіб NISSAN MIKRA, д/н [NUMBER], відновлюваний ремонт якого становить 30845,75 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним збитки, які полягають у відновленні порушеного права, втраті товарної вартості зазначеного транспортного засобу, які оцінено у 20346,48 грн. та витрати на проведення незалежної автотоварознавчої експертизи у розмірі 800, 00 грн., що в сумі становить 51992, 23 грн. Також просив суд стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просив суд його їх задовольнити посилаючись на обґрунтування, викладені у позові, додавши, що матеріальні збитки в сумі 2036,48 гривень це збитками за втрату товарної вартості автомобіля. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в частині відшкодування позивачу матеріальної шкоди в сумі 30845,75 гривень що є співрозмірною за скоєне ДТП і відповідає реальним збиткам. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2017 року, де [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він 22 липня 2017 року о 13 год. по вул. М. Залізняка, що в с. Медведівка Чигиринського району, керуючи автомобілем [NUMBER], належним [PERSON], здійснив рух заднім ходом на перехресті з вул. Чорновола, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], що знаходився позаду нього, скоївши ДТП, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1, п. 10.10 ПДР України (а.с.8-9). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 116/17-1 від 29.08.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 30845,75 гривень, розрахунок якої відповідає завданій шкоді та підтверджений матеріалами даної справи, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріального збитку в сумі 20346,48 грн. як пояснила представник позивача, за втрату товарної вартості автомобіля, є недоведеними та не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2017 року як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 [PERSON] величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Згідно висновку даної автотоварознавчої експертизи втрата товарної вартості ДТЗ складає 0 гривень. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі 6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року вбачається, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Отже, позивач правомірно звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу спричинена матеріальна шкода. Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.2ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкоди, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Судом також встановлено, що позивач також понесла витрати по сплаті за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 800грн., що підтверджується квитанцією від 02.111.2017 року, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 389,64 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial