Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 166/2000 від 20.06.2000 року укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 червня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 166/2000, укладений на Одеської Нової Біржі, згідно якого [PERSON] придбала у [PERSON] 15/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Кондренко (колишня 4-та Пригородна), 44, що складається з одної житлової будівлі «А»:2-2 житлове, житловою площею 9,3 кв.м.. Договір був укладений відповідно до діючого на той час законодавства та нотаріально не посвідчувався. Після підписання договору купівлі-продажу за [PERSON] 17 липня 2000 року в КП «ОМБТІ та РОН» була зареєстрована приватна власність на 15/100 домоволодіння №44 по вулиці Кондренко в місті Одесі, про що в реєстровій книзі зроблено запис під №15135-стр. 125-кн. 87. Після укладання договору сторони повністю виконали всі умови договору, а саме [PERSON] сплатила відповідачці обумовлену вартість 15/100 частин житлового будинку, а відповідачка звільнила 15/100 частин домоволодіння. 17 жовтня 2014 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивач як спадкоємиць в установлений законом строк звернувся до Сьомої нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, однак 07 квітня 2016 року позивачу було відмовлено у звязку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 166/2000 зареєстрований Одеською новою Біржею 20.06.2000 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та запропоновано з питань визнання договору дійсним звернутися до районного суду. Також позивач в своєму позові зазначив, що хоча він не є стороною по договору купівлі-продажу, але в даному випадку це стосується його законних прав та інтересів, оскільки позивач не має можливості прийняти спадщину, у звязку з чим він вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву затверджену головою СОН «Ближні млини», в якій позовні вимоги визнала та просила суд розглянути справу без її участі, Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2000 року [PERSON], продала, а [PERSON], купила 15/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Кондренко (колишня 4-та Пригородна), 44. За заявою власника відчужується: Із літ «А»: 2-2 житлове, житловою площею 9,3 кв.м.. В підтвердження продажу вищевказаних 15/100 житлового будинку 20 січня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №166/2000, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований за [PERSON] 17.07.2000 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №15135-стр. 125-кн. 87. При укладанні даного договору між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу нерухомого майна. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Після продажу 15/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Кондренко (колишня 4-та Пригородна), 44 відповідачка передала [PERSON] всі правовстановлюючі документи на 15/100 житлового будинку, фактично передала [PERSON] 15/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Кондренко (колишня 4-та Пригородна), 44, у власність. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до 17.10.2014 року [PERSON] здійснювала права користування та володіння зазначеними 15/100 житлового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса вул. Кондренко (колишня 4-та Пригородна), 44 у повному обсязі, так як мешкала у вказаних 15/100 частинах житлового будинку, сплачувала всі комунальні послуги, підтримувала її в належному технічному та санітарному стані. 17.10.2014 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на 15/100 часток житлового будинку під №44, розташованого в місті Одесі по вулиці Кондренко (колишня вулиця 4-та Пригородна). Позивач брат спадкодавця звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріусу Сьомої Одеська державна нотаріальна контора від 07.04.2016 року відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В своїй постанові державний нотаріус зазначив, що у звязку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 166/2000 зареєстрований Одеською новою Біржею 20.06.2000 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та запропоновано з питань визнання договору дійсним звернутися до суду. Згідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Неможливість нотаріального оформлення договору порушує право позивачки розпоряджатися, належним її майном. Відносини з Одеською Новою Біржею, в частині порушення порядку реєстрації вказаного Договору у відповідності п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України являються довготривалими і підлягають розгляду у судовому порядку. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, виконання договору відбулося. Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved