Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем відбулись цивільно-правові відносини щодо надання та споживання послуг про їх оплату. З 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року боржником здійснювалось фактичне споживання природного газу, так згідно особового рахунку боржника №200002088: заборгованість станом на 01 січня 2015 року 1, 46 грн., за період з 01 травня 2015 року по 31 жовтня 2017 року нараховано 40803,85 грн., оплачено за цей період 17856,39 грн., відповідно заборгованість станом на 01 листопада 2017 року (на показання лічильника 13118 м.куб.) складає 22946 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 4438,12 гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 814,14 грн., та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 1762 гривень. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем немає письмового договору, боржник здійснює споживання комунальних послуг, чим проявляє добровільне волевиявлення, і у звязку з чим у нього у звязку з фактичним споживанням комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникає зобовязання з оплати спожитих послуг на користь виконавця послуг позивача по справі. Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є правочин. З ч. 5 ст. 202 ЦК України вбачається, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобовязання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до розрахунку\~\~заборгованості за особовим рахунком №200002088, відповідач має заборгованість перед позивачем\~\~за комунальні послуги за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 22946гривень (а.с.4-5). Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: інфляційні нарахування в розмірі 4438,12 гривень, три проценти річних в розмірі 814,14 гривень (а.с.6-7). Суд погоджується з таким розрахунком та визнає його вірним. З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8) вбачається, що Публічне акціонерне товариство «по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», ПАТ «Донецькоблгаз» є юридичною особою, його керівником являється [PERSON], та види діяльності за КВЕД (класифікація видів економічної діяльності) окрім усього іншого є ще і 35.23 торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата\~\~за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується\~\~виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобовязання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за особовим рахунком № 200002088 відповідач не оплачував у повному обсязі вартість наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином, за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 22946 гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 4438,12 гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 814,14 гривень. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved