Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського районного відділу Харківського міського управління головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1998 р. та договору дарування від 04.01.2002 р. він є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована у зазначеній квартирі. Між позивачем та відповідачем шлюб розірвано заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2013 р. З початку травня 2013 р. відповідач фактично не мешкає у квартирі [ADDRESS]. Відповідач не платить за комунальні послуги, її реєстрація у квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатись квартирою. Відповідач добровільно не бажає знятись з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач та третя особа не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, шляхом виклику через оголошення у пресі - газеті «Слобідський край» (№ 145 від 04.12.2014 р.). Причини неявки відповідач та третя особа не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи та заперечення на позов не надали. Зі згоди позивача та наявністю підстав передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1998 р., Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду, посвідчує, що приміщення квартира спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], 68/100 частин комунальної квартири дійсно належать на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та членам його сім*ї [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до договору дарування від 04.01.2002 р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 32/100 частин комунальної квартири № 5 з відповідною частиною місць спільного користування у будинку [ADDRESS] (а.с. 4) З копії довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 9 з місця проживання про склад сім*ї та прописку вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована з 05.03.2008 р. (а.с. 9). Відповідно до копії заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.09.2013 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20.01.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 02 (а.с. 8). З довідки від 06.08.2014 р. № 5705 вбачається, що [PERSON], 1983 р.н. до Дзержинського РВ ХМУГУМВС України в Харківській області не зверталась (а.с. 10). З копії довідки Виконавчого комітету Сухининської сільської ради Богодухівського р-ну Харківської обл. № 199 від 21.07.2014 р. вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає не зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців - ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім*ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власним або законом. Відомостей про те, що відповідач мешкає у спірній квартирі матеріали справи не містять. Крім того, з боку відповідача суду не надано доказів поважності причин її відсутності за місцем реєстрації більше встановлених законом строків або про наявність у неї перешкод у мешканні за місцем реєстрації. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Так, вказана діяльність, згідно зі ст. 6 Конституції України, здійснюється не судом, а лише відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») і тільки на підставі чинного законодавства - вищевказаних правових приписів в межах положень ст. 19 Конституції України. Крім того, процесуальним порушенням є зобов'язання вчинити певні дії особу, яка не має статусу відповідача у справі. Зобов'язання вчиняти певні дії третіх осіб, процесуальним законодавством не передбачено. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача та зобов'язання ВГІРФО Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. Оскільки позивач є інвалідом 2 групи, про що свідчить довідка Сер. ВТЭ-7 № 092102, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial