Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заподіяну злочином матеріальну шкоду в сумі 426 986,31 гривень. Позов мотивує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 05.11.2010 року відповідач [PERSON] засуджена за ч.1 ст.366 КК України, за те, що остання 01.02.2008 року уклала кредитний договір №Ск-571-000285/2-2008 у ВАТ «Родовід Банк» на суму 21818 гривень. Відтак, шкода заподіяна відповідачем станом на 10.05.2011 року становить: заборгованість за кредитом в сумі 21 818,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 1531,81 гривень, плату за управління кредитом в сумі 2111,64 гривень та пеню в сумі 401 524,86 гривень, а всього 426 986,31 гривень, а тому просить стягнути з відповідача заподіяну злочином матеріальну шкоду у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заперечення, в яких просять позов задовольнити частково, зокрема зменшити розмір пені, яка підлягає до сплати з 401524,86 гривень до 10900,00 гривень. Тому суд вважає, що слід згідно ст.ст.169, 224 ЦПК України проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 05.11.2010 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Разом з тим, злочинними діями відповідача [PERSON] заподіяно позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 21 818,00 гривень. Відповідно змісту п.4.1.23 Кредитного договору, позичальник за порушення строків погашення заборгованості, зобов'язаний сплачувати пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процента від суми простроченого платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідно до кредитного договору, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.05.2011 року становить: заборгованість за кредитом в сумі 21 818,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 1531,81 гривень, плату за управління кредитом в сумі 2111,64 гривень та пеню в сумі 401 524,86 гривень, а всього 426 986,31 гривень. Обставини вчиненні відповідачем вказаного злочину та його вина у цьому посяганні встановлені вироком суду, є неспростовні в силу ч.4 ст.61 ЦПК України та не підлягають доказуванню в даному спорі. Разом з тим, як вбачається зі змісту п.23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції Так, в силу вимог ст. 18 наведеного вище закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відтак, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян , у тому числі про надання кредитів,відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій. При вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки , викладені в рішенні Конституційного суду України від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011року щодо поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень пунктів ст.1 , ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в силу вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід частково задовольнити, зокрема до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість за кредитом в сумі 21 818,00 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 1531,81 гривень, плату за управління кредитом в сумі 2111,64 гривень та пеню в сумі 10909,00 гривень. як п'ятдесят відсотків від розміру заборгованості по кредиту на суму 21 818,00 гривень, а всього 36 390,45 гривень. З наведених міркувань та

Outcome: partial