Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 28.09.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області він уклав шлюб із [PERSON]. Від подружнього сімейного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та побут. Разом не проживають з жовтня 2017 року. Строк на примирення просить не надавати, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач будучи вчасно, належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач, в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином. Просила справу розглядати без її участі, заявлені вимоги визнає повністю, строк на примирення просила не надавати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Дьоміна. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 28 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, сторони зареєстрували шлюб, про що був вчинений актовий запис № 50 ( свідоцтво про одруження видане 28.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, а.с. 6) . Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 172865 від 09.12.2014 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського РУЮ у Кіровоградській області (а.с.7) . Згідно довідки, виданої Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області №3990 від 08.12.2017 року встановлено, що до складу сім'ї [PERSON], входить чоловік [PERSON] та син [PERSON]В ( а.с.8). Суд встановив, що у сторін спільне життя не склалось, тому, що у них різні погляди на сімейне життя та побут, разом не проживають з жовтня 2017 року. Зазначені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі 640 гривень 00 копійок. З огляду на зазначене,

Outcome: approved