Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором, який в подальшому уточнив та збільшив, зазначивши, що між сторонами було укладено кредитно-заставний договір № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року, згідно до якого позивач зобов,язався надати [PERSON] кредит у розмірі 8560,06 доларів США, на термін до 29.07.2011р., а відповідач зобов,язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов,язань за вказаним договором [PERSON] надала в заставу автомобіль ВАЗ , модель 217030, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Свої зобов,язання за договором [PERSON] належним чином не виконувала, у зв,язку з чим банк у 2011 р. звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на вказаний автомобіль. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2012р. позов було задоволено частково та звернуто стягнення на заставлений автомобіль. 26.02.2013р. вказаний автомобіль був реалізований за 3127,74 доларів США, які повністю були зараховані на погашення боргу за кредитно-заставним договором, однак, цієї суми не вистачило, тому, станом на 06.03.2015р. заборгованість становить- 34419,89 доларів США, яка складається з наступного: 4916,06 доларів США - заборгованість за кредитом; 2105,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 488,69 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25260,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором; штраф - 10,92 доларів США (фіксована частина); штраф -1638,52 доларів США (процентна складова), що за курсом 22,89грн. відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 06.03.2015р. становить 787871,28 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь ( а.с. 72). В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Між тим, додатково пояснила, що від реалізації заставного автомобіля на відкритий рахунок для погашення заборгованості надійшло 6255,47 доларів США, з яких на погашення заборгованості тіла кредиту згідно наданого розрахунку зараховано 3127,74 доларів США, а також, згідно до п.4.7, п.п.6.2.7 договору 40,92 доларів США були віднесені на погашення збитків у зв,язку зі зняттям автомобіля з обліку, а 3086,81 доларів США на відшкодування штрафу у зв,язку зі зберіганням автомобіля. Надати оригінал кредитно- заставного договору, документи щодо купівлі-продажу заставного автомобіля, а також документи на підтвердження понесених банком витрат та збитків у зв,язку зі зберіганням автомобіля не має можливості, оскільки, частина документів залишилася на непідконтрольній Україні території. Крім того, договір-купівлі-продажу автомобіля оформлювався на товарній біржі і відповідно, внутрішніми документами та нормативними актами не передбачено про наявність у банку цього договору, один примірник якого залишається на товарній біржі, а другий оригінал віддається покупцю. При цьому, на якій саме товарній біржі було продано заставний автомобіль, пояснити не може, як і не може пояснити щодо причин розбіжностей у зазначенні стану автомобіля та його пробігу в акті про передачу автомобіля та в звіті про оцінку автомобіля. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що ще у 2009 році відповідач самостійно передав автомобіль банку, тому, жодних зобов,язань перед банком останній не має. При цьому, як зазначає представник відповідача, лише у 2013 році на підставі рішення суду, про яке відповідач дізнався лише зараз, було нібито продано заставний автомобіль за 6255,47 доларів США, з яких тільки 3127,74 грн. пішло на погашення тіла кредиту. Жодних документів на підтвердження угоди купівлі-продажу автомобіля, наявності витрат банку щодо утримання автомобіля, позивачем не надано. Крім того, позивачем не надано оригіналу кредитно-заставного договору, а зі змісту рішення суду від 22.05.2012р. вбачається, що останнє прийнято за іншим договором, оскільки судом було встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 8560,04 грн., а не 8560,06 доларів США , як зазначено позивачем за дійсним позовом . Крім того, згідно до акту передачі автомобіля від 15.01.2009р. автомобіль було передано банку для реалізації без пошкоджень, з зазначенням пробігу 4540,5 км, між тим, згідно до оцінки автомобіля від 15.01.2013р. автомобіль має пошкодження та пробіг 100236 км, що свідчить про тривалу експлуатацію банком автомобіля без дозволу відповідача, у зв,язку з чим вартість автомобіля на момент оцінки суттєво була знижена. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідного до укладеного між сторонами кредитно-заставного договору № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8560,06 доларів США, терміном до 29.07.2011р (а.с.7-12). В забезпечення виконання зобов,язань за вказаним кредитно-заставним договором відповідач [PERSON] передала у заставу автомобіль ВАЗ , модель 217030, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Відповідно до п.2.1 кредитно-заставного договору банк зобов,язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, позичальник зобов,язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.2 кредитно-заставного договору позичальник надає банку предмет застави, згідно до п.8.1 вказаного договору предметом застави є автомобіль. Згідно п.6.2.2 кредитно-заставного договору позичальник зобов,язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно п.6.2.3 кредитно-заставного договору позичальник зобов,язується сплатити банку винагороди, визначені ст.ст.5.2,16.9,16.10,17.1.7 договору, та погасити іншу заборгованість (зокрема, таку, що виникла відповідно до ст.3.4.2 договору) згідно з вимогами договору. Згідно п.14.2 кредитно-заставного договору у випадку порушення позичальником зобов,язань, передбачених ст.ст.6.2.2., 6.2.3 договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. Згідно п.14.6 кредитно-заставного договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов,язань, передбачених у ст.ст.6.2.12, 6.2.13, 11.1.1, 11.1.2, 6.2.20 договору, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 25% від вартості предмета застави, яка забезпечена у ст.17.10 договору. Згідно п.14.7 кредитно-заставного договору у випадку порушення строків виконання позичальником зобов,язань щодо передачі предмета застави у володіння банку, відповідно до ст.12.2.2 договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2,0% від вартості предмета застави, яка забезпечена у ст.17.10 договору. З розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем, вбачається, що станом на 06.03.2015р. заборгованість відповідача за вказаним кредитно-заставним договором становить- 34419,89 доларів США, яка складається з наступного: 4916,06 доларів США - заборгованість за кредитом; 2105,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 488,69 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 25260,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов,язань за договором; штраф - 10,92 доларів США (фіксована частина); штраф -1638,52 доларів США (процентна складова), що за курсом 22,89грн. відповідно до службового розпорядження НБУ станом на 06.03.2015р. становить 787871,28 грн. ( а.с. 73-74). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У статті 27 ЦПК, поряд з іншими правами та обов'язками осіб, які беруть участь у справі вказано і право брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровска від 22.05.2012р. , яке набуло законної сили 06.06.2012р. , звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором договором № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року , а саме, автомобіль ВАЗ , модель 217030, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], для задоволення грошових вимог ПАТ КБ « Приватбанк» за вказаним кредитно-заставним договором- в розмірі 186724,35 грн. ( а.с.66). Згідно акту передачі автомобіля від 15.01.2009р. автомобіль ВАЗ , модель 217030, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER] було передано банку для реалізації без пошкоджень, з зазначенням пробігу 4540,5 км ( а.с.65). Згідно звіту оцінки вказаного заставного автомобіля від 15.01.2013р. автомобіль має пошкодження та пробіг 100236 км ( а.с.59-62). Згідно листа ПАТ КБ « Приватбанк» від 20.04.2015р. договір купівлі продажу заставного автомобіля від 26.02.2013р. на суму 6255,47 доларів США у позивача відсутній, оскільки, його наявність не передбачена ні внутрішніми документами, ні іншими нормативними актами; сказати, на якій саме товарній біржі був здійснений договір купівлі-продажу заставного автомобіля, не є можливим, оскільки Банк здійснює продаж авто на різних товарних біржах ( а.с.87). В якості підтвердження здійснення продажу заставного автомобіля саме 26.02.2013р. за ціною 6255,47 доларів США позивачем надані копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля на ім.,я відповідача, облікової картки зняття з обліку автомобіля для погашення кредиту, акту прийому попередньої продажної підготовки , звіту щодо оцінки автомобіля ( а.с.56-62), а також, витяг з рахунку 29094051820814 [PERSON] за 26.02.2014р. на загальну суму 6255,47 доларів США та копії меморіальних ордерів : від 26.02.2013р. на 40,92 доларів США , призначення платежу- погашення заборгованості по кредитному договору № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 ; від 26.02.2013р. на 3086,81 доларів США , призначення платежу погашення штрафу; від 26.02.2013р. на 3127,74 доларів США, призначення платежу - погашення заборгованості по кред.договору № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року; від 26.02.2013р. на 6255,47 доларів США, призначення платежу [PERSON] ( а.с.88-91). Між тим, на думку суду , вищезазначені копії документів не є достатніми доказами на підтвердження факту здійснення продажу заставного автомобіля по кредитно-заставному договору № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року саме 26.02.2013р. та саме на суму 6255,47 доларів США . При цьому, , згідно до наданого розрахунку заборгованості 26.02.2013р. на покриття заборгованості за кредитом зараховано лише 3127,74 доларів США ( а.с.74). Також, згідно до п.4.7; п.п.6.2.7 кредитно-заставного договору № GOA0АЕ0000122636 від 30.07.2008 року, за якими на підставі наданих Банком підтверджуючих документів в першу чергу відшкодовуються збитки та витрати, пов,язані зі зберіганням та реалізацією заставного майна, на пропозицію суда позивачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо наявності штрафу ( без зазначення призначення штрафу) в розмірі 3086,81 доларів США та 40,92 доларів США ( погашення заборгованості) за меморіальними ордерами від 26.02.2014р. ) , і при цьому, зазначені кошти не враховані в наданому позивачем розрахунку заборгованості, у зв,язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правильність та правомірність здійснення розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та визначити наявність такої заборгованості. Крім того, судом приймається до уваги те, що згідно до акту передачі автомобіля від 15.01.2009р. заставний автомобіль було передано банку для реалізації без пошкоджень, з зазначенням пробігу 4540,5 км, між тим, згідно до оцінки автомобіля від 15.01.2013р. заставний автомобіль має пошкодження та пробіг 100236 км, і представником позивача щодо зазначеного не надано відповідних доказів в спростування пояснень відповідача щодо неналежного зберігання заставного автомобіля та його тривалу експлуатацію позивачем без дозволу відповідача . При цьому, позивачем за рахунок коштів від продажу , як стверджує позивач, заставного автомобіля на покриття лише штрафів, наявність яких не підтверджена жодним документом, за зберігання автомобіля було відшкодовано 3086,81 доларів США. Тому, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду належних та достатніх доказів того, що заставлений автомобіль продано саме 26.02.2013р. саме за 6255,47 доларів США , а реалізація заставного автомобіля не покрила вартість боргу відповідача. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. Тому,

Outcome: dismissed