Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 46/100 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його матері [PERSON] на праві власності належало 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. За своє життя [PERSON] не зареєструвала відповідно до вимог діючого на той час законодавства, своє право власної на вказану частину будинку. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина у вигляді належної їй 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті. Брат позивача [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, так як не заперечував проти прийняття спадщини позивачем. Оскільки свідоцтво про право на спадщину від 03.07.1991 року після померлого [PERSON], яке видане Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-625, за життя [PERSON] не було зареєстровано в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», тому позивач просив суд визнати за ним право власності на 46/100 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що матері позивача [PERSON] на праві власності належало 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності за законом від 03.07.1991 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-625. За своє життя [PERSON] не зареєструвала відповідно до вимог діючого на той час законодавства своє право власності на вказану частину домоволодіння. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина у вигляді належної їй 46/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті. Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи №703/2013, відкритої Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Відповідно до довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2013 року № 8850, право власності на 46/100 частини домоволодіння № [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 13.11.1990 року, виданого виконкомом АНД Ради народних депутатів згідно з рішенням виконкому АНД ради народних депутатів за № 557/4 від 19.09.1990 року та № 36/1 від 17.01.1986 року. Згідно вимог ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Постановою від 04.09.2013 року нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не зареєструвала своє право власності на 46/100 частини домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.07.1991 року, реєстровий №3-625. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, але постановою нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на частину домоволодіння, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 46/100 частини домоволодіння № [ADDRESS], яке в цілому складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 50,8 м.кв., житловою площею - 37,2 м.кв., житлового будинку літ. Б-1 загальною площею 53,0 м.кв., житловою площею - 39,8 м.кв., літньої кухні літ. В, гаражу літ. Г, вбиральні літ. Д, мостіння І, споруд №1-3, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved