Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві в особі Територіального сервісного центру № 8046 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3597/8046 від 20.02.2016 р., визнання за позивачем права власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER], зобов»язання Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві в особі Територіального сервісного центру № 8046 здійснити реєстрацію права власності на зазначений транспортний засіб за ТОВ «Коверіс Регід Україна» з видачею Свідоцтва про право власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на балансі ТОВ «Коверіс Рігід Україна» перебуває автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER]. 10.02.2016 р. відбулась зміна директора Товариства, яким став [PERSON]. Директором при вступі на посаду було здійснено інвентаризацію необоротних активів, в ході якої була виявлена відсутність автомобіля MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER]. 22.02.2016 р. від [PERSON] на рахунок Товариства надійшли кошти в сумі 18000 гривень, як оплата за Договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3597/8046 від 20.02.2016 р. Представник Товариства лише в травні 2016 р. зміг ознайомитись з даним договором та виявив порушення норм чинного законодавства при його укладенні. Позивач в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що даний договір був укладений [PERSON], як представником ТОВ «Коверіс Рігід Україна» на підставі довіреності від 22.01.2016 р., який і виступив покупцем транспортного засобу за Договором купівлі-продажу, що суперечить положенням ст. 238 ЦК України. Крім того, відповідно до наданої довіреності, [PERSON] було уповноважено лише на зняття з обліку автомобіля MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER], а тому при його продажі він вийшов за межі своїх повноважень і дані дії не були в подальшому схвалені підприємством. З викладених обставин позивач просить визнати договір купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER] недійсним, визнати за Товариством право власності на даний автомобіль та зобов»язати Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві в особі Територіального сервісного центру № 8046 здійснити реєстрацію права власності з видачею Свідоцтва про право власності на транспортний засіб. В ході судового розгляду представник позивача підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, заявлених в позовній заяві, посилаючись на те, що [PERSON], діючи як представник ТОВ «Коверіс Рігід Україна» при укладенні оспорюваного Договору купівлі-продажу транспортного засобу вийшов за межі своїх повноважень, а також вчинив правочин в своїх інтересах, що є підставою недійсності даного правочину. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач не є юридично обізнаним, а тому укладаючи оспорюваний правочин на знав, що він одночасно може виступати як представник Продавця та Покупець за договором. Крім того, укладаючи Договір купівлі-продажу транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER], він діяв як представник на підставі довіреності. Представник відповідача - Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві в особі Територіального сервісного центру 8046 в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, з заявам про відкладення розгляду справи не звертався. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до протоколу № 1 від 11.01.2016 р. зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Коверіс Рігід Україна» було прийнято рішення про надання дозволу на реалізацію автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER] та доручено начальнику відділу логістики Товариства [PERSON] провести зняття з обліку зазначеного автомобіля та оформлення його продажу. Зазначені рішення зборів не були визнані незаконними і скасовані у встановленому законом порядку. На виконання зазначеного рішення 21.01.2016 р. був виданий наказ Генерального директора ТОВ «Коверіс Рігід Україна» [PERSON] про доручення [PERSON] зняти з обліку автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER], а також 22.01.2016 р. останньому була видана довіреність, якою уповноважено [PERSON] зняти з обліку автомобіль. 10.02.2016 р. відбулась зміна директора Товариства, яким став [PERSON]. Згідно Акту нестачі основних засобів при здійсненні інвентаризації цінностей на 22.02.2016 р. ТОВ «Коверіс Рігід Україна» було виявлено нестачу автомобіля MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER]. 20.02.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коверіс Рігід Україна», від імені якого за дорученням діяв [PERSON], як Продавцем, та [PERSON], як Покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3597/8046, предметом продажу за яким є транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER]. Тобто, даний правочин був вчинений [PERSON], як представником ТОВ «Коверіс Рігід Україна», в своїх інтересах. 22.02.2016 р. від [PERSON] на рахунок Товариства надійшли кошти в сумі 18000 гривень, як оплата за Договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3597/8046 від 20.02.2016 р. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Відповідно до ст.237 ЦК України Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. В силу положень ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно з ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Матеріали справи не містять жодного доказу про схвалення ТОВ «Коверіс Рігід Україна» договору купівлі-продажу транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] д.н. [NUMBER]. Статтею 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи встановлені судом обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги те, що [PERSON] при укладенні оспорюваного правочину вийшов за межі наданих йому повноважень і даний правочин не був в подальшому схвалений юридичною особою, яку він представляв при укладенні договору, зважаючи на те, що відповідач, будучи представником юридичної особи на підставі довіреності вчинив правочин в своїх інтересах, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3597/8046 від 20.02.2016 р., визнання за позивачем права власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S14D, шасі [NUMBER] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Однак, на думку суду не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов»язання Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві в особі Територіального сервісного центру № 8046 здійснити реєстрацію права власності на зазначений транспортний засіб за ТОВ «Коверіс Рігід Україна» з видачею Свідоцтва про право власності, в зв»язку з їх передчасністю, оскільки право на реєстрацію права власності на транспортний засіб за ТОВ «Коверіс Рігід Україна» на момент звернення до суду не є порушеним і доказів на підтвердження наявності обставин, які б свідчили про порушення зазначеного права в майбутньому суду не надано. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial