Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2009 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше встановленого законом мінімуму. На момент ухвалення вказаного рішення син проживав з [PERSON]. З 2013 року його син постійно проживає з бабусею [PERSON]. У зв'язку із зміною сімейного стану [PERSON] вважає, що має право вимагати припинення стягнення аліментів, сплачуваних на її користь на утримання сина, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі зазначивши, що син [PERSON] перебуває на утриманні у позивача та бабусі, яка є матір'ю відповідачки. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, поважних причин своєї неявки, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. В судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про проведення заочного судового розгляду даної цивільної справи. Тому враховуючи, що у судовому засіданні відсутня відповідач, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд цивільної справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що позивач [PERSON] є його батьком ( а.с.5). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області по справі № 2- 430/2009 від 24.09.2009 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше встановленого законом мінімуму. Стягнення аліментів розпочати з 16.09.2009 року (а.с.6,7). [PERSON], [INFO], з 21.05.2005 року зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується домовою книгою вказаного домоволодіння, яке належить [PERSON] (а.с. 8-10). З довідок виданих Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 08.09.2016 року, з'ясовано, що неповнолітній [PERSON] 2002 року народження, зареєстрований та проживає в [ADDRESS], тобто біля бабусі [PERSON], 1955 року народження та дідуся [PERSON], 1952 року народження та входить до складу їх сім'ї (а.с.11,12). Відповідно до довідки вуличного комітету від 31.09.2016, син [PERSON] проживає разом із батьком із 2016 року (а.с.32). Відповідно до довідки вуличного комітету, зі слів сусідів гр. [PERSON] за місцем прописки не проживає, а в квартирі із власником проживає її внук [PERSON] на протязі двох років, що підтвердили письмово сусіди. Зазначена довідка підтверджена письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] (а.с.33, 34,35). Відповідно до характеристики [PERSON] наданої Помічнянською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3, за період з 2012 по 2016 роки батьківські збори відвідував батько [PERSON], допомагав у вирішенні питань матеріального характеру. Мати учня не з'являлась до школи та [PERSON] проживає у сім'ї батька з березня 2016 року (а.с.31). В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є бабусею [PERSON] та матір'ю відповідачки надала показання, що два роки назад її дочка після розлучення із позивачем проживала та проживає із співмешканцем у якого є двоє дітей. Після переїзду дочки на квартиру, [PERSON] перейшов жити до бабусі. З того часу мати [PERSON] коштів на утримання сина та аліменти, які виплачує позивач не надавала повідомляючи їй про матеріальну скрутну ситуацію. На даний момент онук перебуває на її утриманні та на утриманні батька. Вважає, що необхідно припинити стягнення аліментів із позивача на користь її дочки. В судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], в присутності законного представника його бабусі [PERSON] надав показання, що дійсно приблизно півтора року назад він переїхав проживати від своєї матері до бабусі, яка до цього часу із батьком його утримують. Будь-яких коштів та допомоги від матері після переїзду до бабусі він не отримував. Свідок [PERSON], який є співробітником позивача в судовому засіданні надав показання, що йому відомо, що позивач із відповідачкою розведені і приблизно із зими 2015 року позивач повідомив, що його син [PERSON] проживає з бабусею і з батьком. Враховуючи зазначене, в судовому засіданні доведено , що на момент розгляду спору неповнолітній [PERSON] проживає разом із бабусею та батьком та перебуває на їх утриманні. Відповідач по справі згідно домової книги зареєстрована за адресою [ADDRESS], проте там не проживає. Згідно до ч.4 ст. 223 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні доведено, що на момент розгляду спору спільна дитина сторін [PERSON] фактично проживає та перебуває на повному утриманні у бабусі [PERSON] та свого батька [PERSON], а також не проживає із своєю матір'ю, а тому суд вважає, що наявні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів на користь [PERSON]. В силу ч.1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, мають використовуватись за цільовим призначенням. З аналізу положень ст. ст. 179-181 СК Українивбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже суд приходить до висновку про те, що одержувач аліментів [PERSON] не витрачає отримувані аліменти на свого сина [PERSON]. Суд вважає, що необхідно припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України- стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved