Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання договору недійсним посилаючись на те, що 01.07.2015 року між КЕВ м. Чернівці та ним укладено попередній договір оренди № 268/2015-п нерухомого військового майна, розташованого в м. Чернівці, площа Театральна 6, площею 115,00 кв.м Відповідно до п. 1.1 договору визначено що сторона 1 зобов`язується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна нежитлових вбудованих приміщень площею 115,00 кв.м., в будівлі № 4 (літ.А) військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться на балансі КЕВ м. Чернівці, за адресою м. Чернівці, площа Театральна 6 на умовах встановлених даним договором. Визначене в договорі майно передано відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 01 липня 2015 року. Пунктом 1.2 договору передбачено, що сторона 2 до моменту підписання основного договору оренди мас право використовувати маймо за цільовим призначенням, визначеним п. 2.1.3 договору. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Вважає, що зазначений попередній договір не відповідає вимогам наказу Міністра оборони України від 2 лютого 2010 року № 46, яким затверджено типовий договір оренди у Міністерстві оборони України. Тик, ч. 1 статті 182 Господарського кодексу України передбачено, що за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попередньою договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. А тому, попередній договір за своєю юридичною природою не є майновим, за ним не переходить право користування майном, а визначаються умови, на яких основний договір в наступному. Крім того вважає, що враховуючи ієрархію нормативно-правових документів (інструктивний лист ФДМ України від 13 лютого 2004 року № 10-16-1962 та лист Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії») при розбіжності між загальним (Цивільним кодексом України) і спеціальним нормативно - правовим актом, перевага надається спеціальному. Відповідно до вимог статей 2, 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове, платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності, виключно па конкурсних засадах. Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Однак, усупереч вищевказаних вимог, посадовими особами КЕВ м. Чернівці перед укладанням зазначеного попереднього договору оренди не проведено конкурси про передачу військового нерухомого майна в оренду фізичній особі-підприємцю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. А тому просив визнати недійсним попередній договір оренди № 268/2015-п від 01 липня 2015 року, укладений між КЕВ м. Чернівці та [PERSON] нерухомого військового майна, площею 115.00 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та стягнути з КЕВ м. Чернівці на його користь сплачений судовий збір в сумі 640 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього до суду поступила заява, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього до суду поступило письмове заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених, ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між КЕВ м. Чернівці та [PERSON] 01 липня 2015 року було укладено попередній договір оренди нерухомого військового майна площею 126,45 м.кв розміщеного в [ADDRESS] . 01.10.2015 року між КЕВ м. Чернівці та [PERSON] укладено Додаткову угоду до попереднього договору оренди нерухомого військового майна №268/2015-П від 01.07.2016 року та передано у платне користування 4,00 кв.м. у вищезазначеній будівлі. 01.11.2015 року укладено Додаткову угоду №2 до попереднього договору оренди нерухомого військового майна №268/2015-П від 01.07.2016 року, якою погодили передачу нежитлових вбудованих приміщень площею 15.45 кв.м. в будівлі №4, які повертаються. Відповідно до умов попереднього договору оренди КЕВ м. Чернівці зобов`язувалося протягом 12 місяців з моменту підписання попереднього договору оренди провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого майна. Відповідно до умов договору [PERSON] до моменту підписання основного договору мав право використовувати майно за цільовим призначенням визначеним попереднім договором в п. 2.1.3. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Частиною 2 ст. 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України передбачено, що з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Згідно зі ст.ст. 2, 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове, платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності, виключно на конкурсних засадах. Статтею 7 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» передбачено, що передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Оцінка вартості\~\~ майна,\~\~ що підлягає передачі в оренду, проводиться\~\~ комісіями,\~\~ до\~\~ складу\~\~ яких\~\~ входять\~\~ фахівці (уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового управління та Фонду державного майна України чи його регіонального відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України. Порядком надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду №778 від 11.05.2000 року передбачено обов`язкове проведення експертної оцінки майна, яке передається в оренду. Нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що етапами укладення договору оренди державного майна є: одержання дозволу Фонду державного майна чи його регіональних відділень на право оренди, проведення конкурсу, здійснення експертної оцінки майна, що орендується та проведення відповідних розрахунків орендної плати. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є, зокрема, страхування орендарем взятого ним в оренду майна. Всупереч цим Законам України, КЕВ м. Чернівці перед укладенням попереднього договору оренди конкурсу на передачу нерухомого військового майна фізичній чи юридичній особі не проводило, перед укладенням попереднього договору оренди військового майна процедура виготовлення експертної оцінки майна не проводилося. Також судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України « Про оренду державного та комунального майна » нерухоме майно, яке було передано за попереднім договором, орендарем [PERSON] не було застраховане і таким чином КЕВ м. Чернівці несе ризик випадкової втрати чи пошкодження нерухомого військового майна без відповідного відшкодування його вартості. Отже судом встановлено, що на момент укладення попереднього договору оренди від 01.07.2015 року між КЕВ м. Чернівці та [PERSON] не були дотримані вимоги передбачені цивільним законодавством. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Оскільки сторонами при укладенні попереднього договору оренди нерухомого військового майна не було дотримано вимоги, які встановлені Цивільним кодексом України, то оспорюваний попередній договір оренди нежитлового приміщення від 01.07.2015 року необхідно визнати недійсним. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved