Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], у розмірі ? частина від усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. У судовому засіданні, що відбулося 09 липня 2018 року, позивачем було уточнено позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис - № 90. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та не сплачує аліменти на утримання сина, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09 липня 2018 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва [NUMBER] Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що вбачається зі Свідоцтва про народження серія [NUMBER] Сторонами не заперечувалось у судовому засіданні, що вони разом не проживають, спільна дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідач у витратах на сина участі не приймає. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2018 року (день подання позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв'язку з таким визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторонами в судовому засіданні підтверджено ту обставину, що на даний час відповідач матеріально дитину не утримує, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем, а відтак позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved