Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є його батьком, а [PERSON] - його матір'ю. Батьки його розлучилися, після чого він з молодшим братом залишилися проживати з матір'ю. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 08.09.2014 року з батька було стягнуто аліменти на користь матері на їхнє з братом утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. [INFO] року виповнилося 18 років, у зв'язку з чим мати перестала отримувати кошти на його утримання. В даний час він навчається на третьому курсі денної форми навчання Хомутецького ветеринарно-технічного коледжу Полтавської державної аграрної академії Міністерства освіти і науки України. Він ніде не працює, оскільки весь час забирає навчання, інших джерел доходів, окрім стипендії в розмірі 1000 грн. він не має. Мати зі своїх доходів не може повністю самостійно забезпечити коштами на оплату найманого житла в [ADDRESS] (400 грн./місяць), проїзд до місця навчання (500 грн./місяць), на придбання канцелярського приладдя на навчання (100 грн./місяць), спецодягу для навчального процесу, харчування (800 грн./місяць), одяг, оплату мобільного зв'язку та інших мінімальних необхідних речей та товарів, без яких неможливе нормальне навчання та проживання. Крім того на утриманні матері залишається його молодший брат. Тому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Позивач у підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved