Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 листопада 1993 року їй та членам сім'ї [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] року помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. При цьому право власності на 1/3 частину квартири [PERSON] належало на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету м Черкаси 18.11.1993 р., а право власності на інші 1/3 частини належало на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1995 року між [PERSON] та померлим. Проте за життя померлий [PERSON] своє право власності в органах БТІ не зареєстрував, внаслідок чого на даний час в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником 1/3 частини кватири значиться відповідач. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Тому звернулася з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на 1\\3 частини квартири [ADDRESS], що була придбана померлим згідно договору купівлі-продажу від 10.04.1995 року в [PERSON]. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, 18 листопада 1993 року позивачці та членам сім'ї [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] року помер батько позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 29 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини квартири [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено. Нотаріус зазначив, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно з відповідною реєстрацією. Для отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідно надати оригінал правовстановлюючого документа з відповідною реєстрацією. Оскільки за життя померлий не звертався до державних органів та не зареєстрував право власності на приватизовану квартиру, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, право власності на 1/3 частину квартири [PERSON] належало на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Соснівського районного виконавчого комітету м Черкаси 18.11.1993 р., а право власності на інші 1/3 частини належало на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1995 року між [PERSON] та померлим. Проте за життя померлий [PERSON] своє право власності в органах БТІ не зареєстрував, внаслідок чого на даний час в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником 1/3 частини кватири значиться відповідач. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено право звернення до суду за вирішенням питання спадкування вищевказаного майна, оскільки позивач не може отримати відповідні документи на право власності і визначення належності зазначеного майна повинно проводитися шляхом визнання права власності за спадкоємцями, які подали заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину, судовому розгляду не підлягають. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач будучи спадкоємицею першої черги за законом, з незалежних від неї підстав позбавлена можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, належність якого спадкодавцю документально підтверджена, чим порушені права та законні інтереси позивача. За таких обставин суд, вважає, що позов повністю обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved