overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути суму боргу за договором позики від 20 липня 2013 року в сумі 3000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з*явилися, подали заяву з проханням розглядати справу у іх відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, але до судового засідання не з'явився. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, визначеному договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика маж бути повернена позивальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст..1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України. Ст..625 ЦК України говорить про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 20 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач зобов'язувався передати грошові кошти у розмірі 6000 грн., а відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти у зазначеному розмірі до 03.08.2013р. Укладення договору позики підтверджується розпискою [PERSON] від 20 липня 2013 року./а.с.35/ В подальшому відповідачем була повернута позивачу частина позичених грошових коштів у сумі 3000 грн. Строк повернення грошових коштів у розписці визначений 03 серпня 2013р. Однак, станом на 03.12.2013р., решту позичених відповідачем грошових коштів у розмірі 3000 грн. , на порушення умов договору, позивачу не повернуто. Виходячи з наведеного, суд визнає позивні вимоги позивача законними, обґрунтованими, такими, що підтверджені доказами і задовольняє їх. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягується сплачені ним судові витрати в сумі 229 грн.40к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням двокімнатною квартирою № 1 в будинку № 70 по вул. Харчовій в м. Запоріжжі. В позові позивач вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2006 року. 13.08.2009 року в квартирі був зареєстрований її син [PERSON], який є відповідачем по справі. Однак з 2014 року по теперішній час він у вказаній квартирі не проживає, в квартирі особистих його речей немає. Його місце перебування їй невідомо. Будь-яких витрат з оплати комунальних послуг та утримання приміщення він не несе, в звязку з чим вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, бо не проживає в квартирі більше ніж 6 місяців без поважних причин. Позивач вказує, що реєстрація відповідача перешкоджає їй в розпорядженні та користуванні у квартирою, в звязку з чим на підставі ст. 391 ЦК України вона має право вимагати усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження майном. В судове засідання позивач надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, наполягає на задоволенні викладених в ньому обставин, просить розглядати справу без її присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, жодних заяв про бажання приймати участь в справі до суду не надавав. Дослідивши заяву позивача, докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом і втрачає його у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що спірна квартира належить позивачу, яка доводиться матірю відповідачу, що зареєстрований у спірній квартирі з 2009 року. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту не проживання у квартирі відповідача, а у відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України обовязок доведення цієї обставини покладений на позивача. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін. Оскільки позивачем таких доказів не надано, позов не доведений.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом, згідно з обліком в технічному паспорті на сараї під літерами «Е», «З» та «І». Позивач в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року встановлено факт володіння [PERSON], померлою 24 лютого 2016 року, на праві приватної власності будинком під №30 на вул. Сонячній в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, та надвірними спорудами, а саме: літня кухня, льох, сарай, навіс, гараж, навіс, цистерна, огорожа. Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок під №30 на вул. Сонячній в с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, та надвірними спорудами, а саме: літня кухня, льох, сарай, навіс, гараж, навіс, цистерна, огорожа. 24 лютого 2016 року померла мати позивача [PERSON], залишилася спадщина, а саме - житловий будинок з надвірними спорудами, до переліку яких, в тому числі, входять зазначені в технічному паспорті: сарай під літерою «Е», сарай під літерою «З», сарай під літерою «І», що розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Кагарлик, вул. Сонячна №30. Факт належності будинку з надвірними спорудами в перелік яких, крім інших споруд, входять сараї під літерами «Е», «З» та «І», [PERSON], померлій 24.02.2016 року, що розташовані за адресою Одеська область, Біляївський район, с. Кагарлик, вул. Сонячна №30 підтверджується: технічним паспортом від 01.09.2016 року; довідками №02-11-222 від 08.09.2016 року та №344 від 25.07.2016 року виданими [PERSON] сільською радою. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В судовому засіданні представник позивача його позовні вимоги підтримав, наполягає на задоволенні позову. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечують, посилаючись на те, що при цьому будуть порушені права осіб, зареєстрованих у вказаному будинку. Третя особа - [PERSON] - в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що він відмовляється від належної йому частині спадщини на користь позивача. Вивчив матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд приходить до наступного: Житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] на підставі запису у погосподарській книзі виконкому Мирненської сільської ради за №10, особовий рахунок [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищенаведеного будинку. Позивач та третя особа [PERSON], які є синами померлого та, відповідно, спадкоємцями першої черги, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Листом від 02.12.2013 року №3434/02-14 державний нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року за позивачем після смерті батька було визнано право власності у порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. 11 березня 2015 року, третя особа у справі - [PERSON] в Біляївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області відмовився на користь позивача від спадщини, яка залишилася після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, враховуючи вищевкладане, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд не бере до уваги заперечення представників відповідача, оскільки в позові не ставиться питання про виселення або зняття з реєстрації осіб, на яких посилаються представники відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті 03.11.2016 року його бабусі [PERSON]. В позові зазначив, що 03.11.2016 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді ? частини квартири [ADDRESS]. За життя його бабуся склала заповіт, за умовами якого всю належну їй частину квартири [ADDRESS] вона заповіла позивачу. Спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця відповідачі по справі. У встановлений законом строк ні позивач, ні спадкоємці першої черги із заявами про прийняття спадщини не звернулись, спадкова справа не заводилась. Однак, в силу ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із бабусею за її життя та на час смерті. Вони мали спільний бюджет, він за нею доглядав, тобто вони проживали однією сімєю. Після смерті бабусі позивач продовжує проживати в спадковому майні. Також цей факт не оспорюється відповідачами по справі. Після спливу шестимісячного строку позивач звернуся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 13.06.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини та відсутності правовстановлюючих документів. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких простять суд розглядати справу без їх участі, позов визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши заяви представника позивача та відповідачів, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати його батьком [PERSON], [INFO], зобовязати Шевченківський ВРАЦС Запорізького МУЮ внести зміни в книгу реєстрації народжень актовий запис № 1575 від 28.11.2008 року [PERSON], зазначивши в графі батько [PERSON]. В позові пояснив, що знаходився у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] з середини 2006 року по 2013 рік. 11.11.2008 року у сторін народилась донька [PERSON]. Оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі донька була зареєстрована на імя матері. З 2013 року сторони припинили спільне проживання. На теперішній час дитина проживає з позивачем, відповідач вихованням дитини не займається. Відповідач безпричинно постійно ухиляється від пропозиції позивача зареєструвати його батьком дитини в органах РАЦС. Ця обставина робить неможливим у повному обсязі користуватись його правом правом батьківства, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Третя особа - Шевченківський відділ РАЦС Запорізького МУЮ в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 104575, зареєстрованого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 28.11.2008 року, [PERSON] народилась 11.11.2008 року, батьком якої записано [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду. У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги. Відповідно ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд встановити йому додатковий строк для подання до Біляївської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], померлої 20.02.2003 року, посилаючись на юридичну необізнаність та впевненість, що він вже прийняв спадщину. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, посилаючись на наведені в позові підстави. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи. Вислухав пояснення позивача, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно зі свідоцтвом про смерть 1-ЖД №328164, [PERSON] померла 20 лютого 2003 року. Позивач звернувся до нотаріуса з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини, у зв*язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач повинен довести поважність причини пропуску строку. Згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі змістом інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивач не посилається на існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього для подання заяви про прийняття спадщини. Він знав про смерть матері, мав можливість вчасно звернутися до нотаріуса, але з особистих міркувань цього не зробив. Враховуючи наведене, суд не вбачає наявності причин для поновлення строку на прийняття спадщини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд встановити, що житловий будинок з надвірними спорудами: льох, сарай, цистерна, огорожа, розташований за адресою: [ADDRESS], є спадковим майном після смерті [PERSON]; визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: льох, сарай, цистерна, огорожа, розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав за'яву, в якої просить розглядати справу в його відсутності та на позивних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якої позов визнав, проти його задоволення не заперечує, просить розглянути справу за його відсутністю. Вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно довідки Дачненської сільської ради №14 від 05.01.2015 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно технічного паспорту від 16.04.2015 року, [NUMBER] у склад житлового будинку входять наступні господарські споруди: А-житловий будинок; Б-льох; В-сарай; Г-сарай; І-цистерна; 1-2-огорожа. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON], помер [INFO]. Після його смерті позивач, який згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] є його сином, звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, та отримати свідоцтва про право на спадкове майно. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок було відмовлено листом нотаріальної контори від 06 квітня 2015 року. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевкладане, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зняти арешт з автомобіля ГАЗ-31105, державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на автомобіль ГАЗ-31105, державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], накладено арешт ДВС Шевченківського району м. Києва. На підставі того, що наразі позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. [PERSON] є власником автомобіля ГАЗ-31105, державний номер [NUMBER]. У процесі реалізації свого права, як власника транспортного засобу, [PERSON] дізнався, що на належне йому майно, а саме вказаний автомобіль, ДВС Шевченківського району м. Києва накладено арешт. Як вбачається із листа Управління державної виконавчої служби № 700/02-10 від 14.07.2016 року, згідно інформації, наданої Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови ВДАІ від 05.05.2014 № 117855 про стягнення з [PERSON] на користь держави штраф у сумі 510 грн., відкрите постановою державного виконавця від 14.07.2014 року. У ході проведення виконавчих дій, 25.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Outcome: approved