Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18107,04 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.02.2012 року, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.02.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком договір, проте, свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 09.12.2019 року, утворилась заборгованість в розмірі 18107,04 грн., яка складається із 11103.10 грн. заборгованості за тілом кредиту; 11103.10 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1839.60 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3825,91 грн. пені; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини); 838.43 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач разом із судовими витратами просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою від 03.03.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом термін не подала заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, нею було отримано судову повістку разом із копіями документів 07.03.2020, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення наявним у матеріалах справи. Тому, оскільки відповідач відзиву на позов не подала, про час та місце розгляду справи повідомлена, проте в судове засідання не з`явилася, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без її участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с.44-49). Як встановлено в судовому засіданні 29.02.2012 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 23). Із наданого доказу вбачається, що [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я зарплатну картку (а.с.23 зворот), а ніяк не кредитну картку з зазначенням бажаного кредитного ліміту, як зазначено позивачем в позовній заяві. Крім того, в анкеті-заяві відсутня відмітка про те, що [PERSON] отримала пам`ятку клієнта, в тому числі Тарифи банку і Умови та правила надання банківських послуг, та ознайомилась з їх змістом під підпис, як про це зазначено в позовній заяві. На підтвердження позовних вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.24), хоча відповідачем отримувалась карточка на заробітну плату. Будь-яких інших відміток про отримання відповідачем іншого виду карт анкета-заява не містить. Також суд вважає за необхідне заначити, що у позовній заяві вказано розмір відсотків за користування кредитом по кредитних картках «Універсальна» та «Універсальна Голд», яких відповідач не отримувала і в розрахунку заборгованості йдеться про нараховану заборгованість по відсотках з посиланням на ст. 625 ЦК України, але підстави для такого нарахування належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено. Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, яка була викладена 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду, коли було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом по справі №342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 29.02.2012 року [PERSON] , згідно якого позивачем виставлено розмір заборгованості за договором на суму 18107,04 грн., яка складається із: 11103,10 грн - заборгованості за тілом кредиту; 11103,10 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1839,60 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3825,91 грн.- пені; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 838,43 грн. - штрафу (процентної складової) (а.с.7-22). Але поскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично не отримувала кредитну картку згідно наданої позивачем на підтвердження позовних вимог анкети-заяви, а просила видати їй картку на заробітну плату, яка не передбачає тих умов, які передбачає кредитна картка, в анкеті-заяві не зазначено, яка сума кредиту фактично отримана відповідачем, суд доходить висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджені позовні вимоги, оскільки відповідачем фактично кредит не отримувався, його сума сторонами не обумовлена згідно доказів, поданих позивачем, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості. Суд дійшов даного висновку на підставі аналізу поданих позивачем доказів, згідно яких відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що відповідачем взагалі фактично отримувався будь-який кредит, який вона в добровільному порядку не повернула АТ КБ «Приват Банк» і який зазначено позивачем в розрахунку заборгованості. За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed