Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON], був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2006446724 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 16000,00 грн. на споживчі цілі, а також сплачені за рахунок банку послуги із страхування в розмірі 4032,00 грн., загальна сума кредиту становить 20032,00 грн. з кінцевим терміном повернення 27.10.2016 року. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.06.2015 року складає 23142,85 грн., з яких заборгованість за кредитом - 18357,49 грн., заборгованість по відсоткам - 1,16 грн., комісія за РО - 4784,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила суд, справу розглядати у її відсутність, також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем [PERSON], був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2006446724 (далі Договір), згідно умов якого банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 16000,00 грн. на споживчі цілі, а також сплачені за рахунок банку послуги із страхування в розмірі 4032,00 грн., загальна сума кредиту становить 20032,00 грн. з кінцевим терміном повернення 27.10.2016 року (а.с. 4-6). Взятих за Договором обов'язків відповідач належним чином не виконала, що призвело до утворення у неї заборгованості за Договором, яка станом на 11.06.2015 року складає 23142,85 грн., з яких заборгованість за кредитом - 18357,49 грн., заборгованість по відсоткам - 1,16 грн., комісія за РО - 4784,20 грн. (а.с. 16). Відповідно до п.п. 1.4.1 п.1.4 Договору, відповідач [PERSON], зобов'язана повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 27.10.2016 року. Згідно із п.п. 1.4.3. п.1.4. проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. Договору Пунктом п.п. 1.4.4. п.1.4. Договору передбачено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісячно, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідачами порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 23142,85 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved