Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування і просив стягнути з відповідача в порядку регресу на його користь страхове відшкодування в сумі 16398 грн. 09 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. посилаючись на те, що 16 квітня 2008 року між АКБ «Золоті ворота» та відповідачем було укладено Договір № 219 про надання споживчого кредиту в розмірі 10000 грн. зі сплатою 24% річних на строк до 15 квітня 2009 року. 03 грудня 2007 року між ВАТ «Страхове товариство «Гарантія», правонаступником якого є позивач, в особі його Харківської філії та АКБ «Золоті ворота» було укладено Генеральний договір страхування кредитів, відповідно до Додатку до якого було застраховано ризик неповернення кредиту відповідачем. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав. У відповідності до ухвали Господарського суду м. Києва по справі № 4/264-48/282, 21 квітня 2011 року позивач виплатив АКБ «Золоті ворота» страхове відшкодування за невиконання відповідачем умов кредитного договору в розмірі 16398 грн. 09 коп. і набув право його примусового стягнення з відповідача на свою користь в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2008 року між АКБ «Золоті ворота» та відповідачем було укладено Договір № 219 про надання споживчого кредиту в розмірі 10000 грн. зі сплатою 24% річних на строк до 15 квітня 2009 року. 03 грудня 2007 року між ВАТ «Страхове товариство «Гарантія», правонаступником якого є позивач, в особі його Харківської філії та АКБ «Золоті ворота» було укладено Генеральний договір страхування кредитів, відповідно до Додатку до якого було застраховано ризик неповернення кредиту відповідачем. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав. У відповідності до ухвали Господарського суду м. Києва по справі № 4/264-48/282, 21 квітня 2011 року позивач виплатив АКБ «Золоті ворота» страхове відшкодування за невиконання відповідачем умов кредитного договору в розмірі 16398 грн. 09 коп. і набув право його примусового стягнення з відповідача на свою користь в порядку регресу. Наведені обставини встановлені судом на підставі наступних письмових доказів: - договором № 219 від 16 квітня 2008 року, відповідно до якого відповідач отримав у АКБ «Золоті ворота» кредит в розмірі 10000 грн. (а.с. 11-12); - генеральним договором страхування кредитів від 03 грудня 2007 року, відповідно до якого позивач застрахував майнові інтереси АКБ «Золоті ворота» (а.с. 6-9); - ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 4/264-48/282, відповідно до якої позивач виплатив АКБ «Золоті ворота» страхове відшкодування за невиконання відповідачем умов кредитного договору в розмірі 16398 грн. 09 коп. і набув право його примусового стягнення з відповідача на свою користь в порядку регресу (а.с. 16-18); До теперішнього часу відповідач кредитний договір в частині повернення грошових коштів позивачу не виконав. Такий висновок суд робить на підставі доказів, які надав суду позивач. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов кредитного договору і тому з нього слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в розмірі 16398 грн. 09 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 1048, 1050 ЦК України, суд -

Outcome: approved