Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обгрунтування позовним вимог зазначає, що їй на праві власності належить вищевказана квартира. У квартиру було прописано чоловіка позивачки - відповідача по справі [PERSON], однак 1985 року він у квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду, а тому позивач просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти його з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю. Позивачка направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судова повістка, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомим. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивачка по справі є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт стверджується Свідоцтвом про право власності на житло (а.с.9). У вказаній квартирі був зареєстрований відповідач по справі [PERSON], як чоловік власника квартири . У відповідності до Свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.13) шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано 19 січня 1985 року. Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На момент розгляду справи відповідач по справі [PERSON] не є членом сім»ї власника. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved