Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через несумісні характери, відсутність порозуміння, різні погляди на життя. Наразі проживають окремо більше року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Сторони проживають у Федеративній Республіці Німеччина, є громадянами України, проте реєстрації в Україні не мають. Відповідно до ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово. Ухвалою Верховного суду від 11.10.2018 було визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Ленінському арйонному усуду м.Харкова. На підставі вищевикладеного позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04.12.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з'явився, надіслав на електронну адресу суду, а також за допомогою поштового зв'язку заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач також в підготовче засідання не з'явилася, надіслала на електронну адресу суду, а також за допомогою поштового зв'язку заяву, зазначивши, що позов визнає повністю, просить розірвати шлюб та розглядати справу без її участі. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб був зареєстрований 05 грудня 1998 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, свідоцтво серії [NUMBER]. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Сторони є громадянами України, наразі проживають у Федеративній Республіці Німеччина, зареєстрованого місця проживання в Україні не мають. Суддею Верховного суду Синельниковим Є.В. від 11.10.2018 визначено підсудність для розгляду даної справи у Ленінському районному суді м.Харкова. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved