Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 21.04.2006 між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 30.04.2018 перед позивачем становить 15318,39грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк надійшов відзив, із якого вбачається, що відповідачем порушено строки позовної давності, який, на думку відповідача, сплив 09.06.2014, а позивач звернувся до суду у 2018. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволені вимог позову повністю. Позивач скористувався правом надання відповіді на відзив проти позову. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 21.04.2006 між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 2500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно кредитного договору від 21.04.2006 [PERSON] отримала картки № 4149495910123641, № 5457082908714343 зі строком дії перевипущенної картки до останнього дня 07.2013. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 30.04.2018 перед позивачем становить 15318,39грн. Такі обставини підтверджуються копіями анкети-заяви, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», затвердження Умов та Правил надання банківських послуг, довідки банку про отримання карток, розрахунком заборгованості (а.с.4-14, 47-78). Відповідач підвередив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Анкетою - заявою відповідача підтверджується факт повного поінформування про умови кредитування. Сторонами визначено засоби доступу до карткового рахунку. Із «Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового період» вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3% (36% на рік) із значенням розмірів комісії та штрафу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст. 207 ЦК України). Отже, відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, тому наявність заяви разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Із виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу встановлений кредитний ліміт і останній користувався грошовими коштами, отримуючи їх через банкомат, тощо. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором. Розрахунок відповідач не спростував, контррозрахунок не надав, будь-якими доказами свої доводи не підтвердив. Далі, як встановлено, що 21.04.2006 [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано картку «Універсальна» №4149495910123641 зі строком дії до 04.2009. 14.08.2012 відповідач пройшов повторну ідентифікацію та підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в подальшому картка перевипускалася та [PERSON] згідно умов кредитного договору отримала картки № 4149495910123641, № 5457082908714343 зі строком дії перевипущенної картки до останнього дня 07.2013. Згідно п.2.2 Постанови НБУ від 17.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» ідентифікація клієнта не є обовязковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Отже, перевипуск картки є випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, тому сума заборгованості за кредитним лімітом відображається і на перевипущенної кратки. В розрахунок заборгованості відповідача внесена заборгованість, яка перенесена на перевипущену картку № 5457082908714343. Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Із наданого розрахунку заборгованості вбачається порушення з боку відповідача умов договору з повернення кредитних коштів, сплати відсотків, що мало місце ще до настання дати останніх щомісячних платежів. Умовами та Правилами надання банківських послуг визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом, повністю повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. При непогашені кредиту у встановлені строки, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. Н залишок заборгованості по простроченої суми кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно з Умовами з дати виникнення простроченої заборгованості. Оскільки встановлено, що відповідачем кредитні кошти не повернуто, договір не розірвано та не припинено, тому позивачем обґрунтовано щомісячно нараховувались відсотки на суму простроченої заборгованості за кредитом. Далі, п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення позичальником термінів платежів банком нараховується штраф. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф та пеня є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідності, є різновидом штрафних санкцій. Штраф - це разове покарання, який застосовується за порушення виконання зобовязання, а пеня покарання за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Постановою ВСУ № 6-2003цс15 визначено, що у відповідності до статі 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасно застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, вищевикладене свідчить, що одночасне стягнення штрафу і пені в даному випадку не є невідповідним ст. 61 Конституції України, т.я. згідно ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки та самостійними видами цивільної відповідальності, а тому застосування позивачем в кредитному договорі штрафу і пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності. Доводи відповідача, на які останній посилається у відзивіта запереченнях безпідставні, належними доказами не підтверджені. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Далі, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ст. 257, ч.1 ст. 259 ЦК України). Так, встановлено, що відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто такий кредит, який надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновляються в міру погашення раніше виданого кредиту Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням дії договору» (ВСУ справа № 6-14цс14 від 19.03.2014, №6-61цс14 від 18.06.2014). Позивач звернувся з позовом до відповідача 17.05.2018, строк випущеної картки до останнього дня є 07.2013. Також судом встановлено, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитом, тобто останній був обізнаний про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Таким чином, вищевикладене свідчить про обґрунтованість вимог позову, їх доведеність, а тому у суду є підстави для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved