Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (у порядку регресу). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.06.2012 року між Кіровоградською філією ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3872765, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є АЗЛК 2140, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 14 червня 2013 року Постановою Знам'янського міськрайонного суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, а саме у вчиненні дорожно-транспортної пригоди, що сталася 26.05.2013 року. За фактом дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхувальнику [PERSON] відшкодування в сумі 8995,00 гривень. Позивач просить стягнути дану суму з винної особи - відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, в зв'язку з чим, згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду від 17.12.2014 року розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2012 року між Кіровоградсткою філією ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3872765, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є АЗЛК 2140, реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Знам'янського міськрайонного суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, а саме у вчиненні дорожно-транспортної пригоди, що сталася 26.05.2013 року. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно звіту №122/13 від 03 червня 2013 року, про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу TOYOTA FJ Cruiser, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження, за станом на 31.05.2013 року, становить 15 638,05 гривень. Платіжним дорученням №573 від 13 серпня 2013 року ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія » перерахувало на рахунок [PERSON] 8995,00 гривень. Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. Згідно положень ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов ПрАТ « Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено право позивача пред'явлення до відповідача [PERSON] вимоги про відшкодування в порядку регресу шкоди, яка була відшкодована потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді. Питання щодо судових витрат вирішується судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved