Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, однак його представником подану суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про визнання позову. Треті особи в судове засідання не зявились, хоча повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 грудня 2015 року (а.с. 7-9), [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири, житловою площею 45,1 кв.м., загальною площею 62.4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №50721329 від 24 грудня 2015 року (а.с. 10) [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. При цьому, відповідно до пункту 21 договору купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2015 року продавець [PERSON] зобовязується звільнити квартиру в термін до 24 січня 2016 року. Як вбачається з копії будинкової книги на вищезгадану квартиру в ній на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-14). Відповідно до частин 1,2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України). Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що, уклавши та посвідчивши нотаріально договір купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, [PERSON], зокрема, передав у власність [PERSON]-Д.С. квартиру [ADDRESS]. За змістом частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, право власності на квартиру включає в себе правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання даною квартирою. Отже, за договором купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року [PERSON] передав [PERSON]-Д.С. правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання квартирою № 12 по вул. Карпатська, буд.№4 в м. Івано-Франківську, тобто втратив ці правомочності на вказану квартиру. З метою остаточного оформлення втрати таких правомочностей сторонами в пункті 21 договору купівлі-продажу і було передбачено зобовязання відповідача звільнити квартиру в термін до 24 січня 2016 року. Як встановлено судом та не спростовано належними засобами доказування, визначене в пункті 21 Договору купівлі-продажу зобовязання відповідачем не виконано. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, судом встановлено, що реєстрація [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS]., м.Івано-Франківськ, яка на даний час належить [PERSON]-Д. С., створює перешкоди у здійсненні ним права власності та вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №12 в будинку №4 по вул.Карпатська в м.Івано-Франківську. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі наведеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 15, ЦПК України,

Outcome: approved