Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить: визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали та обладнання вартістю 17930,0 грн., використані при будівництві гаражу по вул. Комунарівській в районі буд. № 124/2 у м.\~Дніпропетровську; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належною [PERSON] будівлею гаражу літ. Л, розташованого вул. Комунарівській в районі буд.\~№\~124/2 у м. Дніпропетровську шляхом передачі ключів від вхідних воріт; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 20000,00\~грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, витрати з визначення кількості та вартості будівельних матеріалів у сумі 1000,00 грн., 2500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього стягнути грошові кошти на суму 23500,00 грн. та судові витрати у сумі 521,60 грн. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], у якому просить: зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок № 124 по вул. Комунарівська у м.\~Дніпропетровськ, шляхом покладення на [PERSON] обов'язку зі знесення самовільно побудованого гаражу, що знаходиться між земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок № 124 по вул. Комунарівська у м. Дніпропетровськ, та вул.\~Комунарівська у м. Дніпропетровськ. Встановити [PERSON] строк на виконання рішення суду з знесення самовільно побудованого гаражу в один місяць з дати набрання рішенням суду законної сили; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000\~грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 487,20\~грн. (позовні вимоги немайнового характеру), сплачений судовий збір у розмірі 500,00\~грн. (позовні вимоги майнового характеру), а також витрати по оплаті послуг адвоката. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник відповідача проти задоволення первісного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, та просив задовольнити зустрічний позов. Представник Дніпропетровської міської ради просила відмовити у задоволенні первісного позову з огляду на його недоведеність, а також відмовити у задоволенні зустрічного позову з огляду на відсутність у [PERSON] права на звернення з таким позовом. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. У 1991 році [PERSON] самовільно без дозвільних документів побудував гараж на земельній ділянці, що знаходиться між земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок № 124 по вул. Комунарівська у м. Дніпропетровськ, та проїжджою частиною вул.\~Комунарівської. Цей факт підтверджується показами допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], який брав участь у будівництві гаражу різноробочим, та [PERSON], який допомагав [PERSON] встановлювати ворота на гараж. Крім того, допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила, що у 1991 році вона була присутня, коли її чоловік допомагав завозити [PERSON] на місце будівництва будівельні матеріали, а свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у 1991 році регулярно ходили повз спірний гараж і бачили як він будувався. За таких обставин суд критично ставиться до показів допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] (відповідач), [PERSON] (дружина відповідача), [PERSON] (син відповідача), які пояснили, що спірний гараж було побудовано невідомими їм особами влітку 2005 року, поки вони були на відпочинку, з огляду на заінтересованість вказаних осіб у результаті розгляду справи. Суд також звертає увагу на суперечливість показів цих свідків: [PERSON] та [PERSON] стверджували, що ніколи не бачили, як спірним гаражем хтось користувався, тоді як [PERSON] пояснив, що одного разу бачив у гаражі [PERSON], який розмовляв з його батьком [PERSON] Щодо показів свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що бачили, як невідомі їм особи будували гараж влітку 2005 року, суд зазначає, що вказані особи не брали безпосередньої участі у будівництві гаражу та не змогли деталізувати свої покази, які спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд вважає доведеним факт будівництва спірного гаражу [PERSON] у 1991 році. Разом з тим, суду не надано жодних доказів звернення [PERSON] до уповноважених органів з метою оформлення прав на самовільно збудований гараж суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Водночас, згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не бере посилання [PERSON] на [PERSON] інвентаризації та оцінки будівельних матеріалів і обладнання, використаних при будівництві гаражу, розташованого в районі будівлі магазину по вул. Комунарівській, 179, і житлового будинку №124/2 по вул.\~Комунарівській у м.\~Дніпропетровську, від 01.06.2015р., згідно з яким вартість таких матеріалів складає 31259,16 грн. (т. 1 а.с. 14), оскільки позивачем не надано жодних письмових доказів, на підставі яких було складено вказаний [PERSON], а також жодних доказів на підтвердження існування повноважень та компетенції на складення подібних актів у відповідної комісії. Суд також не бере до уваги звіт про незалежну оцінку вартості гаражу в районі магазина № 79, розташованого за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Комунарівська, за яким вартість гаражу становить 17930,00 грн. (т. 2 а.с. 10-11), оскільки даним звітом визначено вартість гаражу як обєкта нерухомості, а не матеріалів та обладнання, використаних в процесі його будівництва. На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом розяснювалось позивачу та його представнику право звернутись до суду з клопотанням про призначення судової будівельної експертизи з метою визначення складу та вартості матеріалів та обладнання, використаних під час будівництва спірного гаражу, проте відповідне клопотання не заявлялось. За таких обставин суд доходить до висновку, що позивачем всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено заявлені у позові склад та вартість матеріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва спірного гаражу, у розмірі 17930,00 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] у частині визнання права власності на такі матеріали та обладнання. Позивачем також не надано достатніх доказів на підтвердження свого твердження про те, що [PERSON] перешкоджає йому у користуванні спірним гаражем, оскільки свідки, які були допитані у судовому засіданні та підтвердили факт захоплення гаражу невідомою їм особою, пояснили, що дані факти відомі їм виключно зі слів [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Оскільки [PERSON] не виконав вимоги ч. 2 ст. 331 ЦК України та не набув право власності на спірний гараж як на обєкт нерухомості, він не має права на захист такого права на підставі ст. 391 ЦК України. З огляду на недоведеність протиправних дій з боку [PERSON] у суду відсутні підстав для задоволення первісного позову також в частині вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої такими діями. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. За змістом п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Звертаючись до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні суміжною з гаражем земельною ділянкою, право користування якою перейшло до нього у звязку з придбанням ? частини жилого будинку №124 по вул. Комунарівській у м.Дніпропетровськ на підставі договору дарування від 10.11.1995р. та договору купівлі-продажу від 22.09.1998р., [PERSON] посилається на порушення його прав внаслідок того, що: 1)\~спірний гараж збудовано з відступом від цієї ділянки менше ніж на 1 метр; 2)\~існуючий проїзд на його земельну ділянку може бути перекритий у випадку відкриття воріт спірного гаражу або зупинки біля нього автомобільного транспорту. Водночас, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] набув право власності на ? частини домоволодіння № 124 по вул. Комунарівська у м.\~Дніпропетровськ у 1995-1998 роках, тобто на момент набуття ним права користування суміжною земельної ділянкою позивачу за зустрічним позовом було відомо про факт існування спірного гаражу. Крім того, всупереч ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надав суду жодних доказів, які підтверджують факт будівництва спірного гаражу з відступом від суміжної земельної ділянки менше ніж на 1 метр. З метою встановлення даних обставин на підставі клопотання [PERSON] ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.12.2015р. призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні питання: 1) яка конфігурація, проміри та площа земельної ділянки, що перебуває у спільному користуванні [PERSON] та інших власників домоволодіння № 124 по вул. Комунарівській у м.\~Дніпропетровську? 2) чи існує порушення меж земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні [PERSON] та інших власників домоволодіння № 124 по вул.\~Комунарівській у м.\~Дніпропетровську, з боку власника будівельних матеріалів та обладнання, використаного при будівництві гаражу в районі будинку № 124 по вул. Комунарівській у м.\~Дніпропетровську зі сторони проїзду на вказану земельну ділянку? 3) на якій відстані від межі земельної ділянки, що знаходиться у спільному користуванні [PERSON] та інших власників домоволодіння № 124 по вул.\~Комунарівській у м.\~Дніпропетровську, знаходиться гараж в районі будинку № 124 по вул. Комунарівській у м.\~Дніпропетровську зі сторони проїзду на вказану земельну ділянку? 4) чи відповідають виконані будівельні роботи по об'єкту та об'єкт (гараж, що знаходиться в районі будинку № 124 по вул. Комунарівській у м. Дніпропетровськ зі сторони проїзду на вказану земельну ділянку) вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності? 5) чи допущено порушення вимог пожежної безпеки та вимог будівельних норм та правил України при будівництві гаража, що знаходиться в районі будинку № 124 по вул.\~Комунарівській у м.\~Дніпропетровську зі сторони проїзду на вказану земельну ділянку? У звязку з невиконанням [PERSON] клопотання експерта від 28.01.2016р. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи (зокрема, правовстановлюючого документу та землевпорядної документації на земельну ділянку №\~124 по вул.\~Комунарівській у м.\~Дніпропетровську), судові експерти не змогли дати відповіді на питання, повязані з відстанню між спірним гаражем і суміжною земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні [PERSON] (т. 1 а.с. 235). Суд не бере до уваги посилання [PERSON] на фотографії, відповідно до яких до спірного гаражу примуровані вїздні ворота до земельної ділянки, оскільки як пояснив [PERSON] у судовому засіданні, вказані ворота були збудовані у 2007 році після будівництва спірного гаражу, а відтак дані обставини не можуть вважатись достатнім доказом меж земельної ділянки [PERSON] Обгрунтовуючи порушення своїх прав [PERSON] також посилається на висновок експертів від 03.10.2016р., згідно з яким у разі відкриття воріт спірного гаражу, зупинки біля вїзду в гараж автомобільного транспорту, проїзд на територію земельної ділянки домоволодіння №124 по вул. Комунарівській буде перекритий, чи не буде забезпечено вільного проїзду на території вказаної земельної ділянки. Водночас, за змістом п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012\~ № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Оскільки проїзд на належну [PERSON] земельну ділянку перекриваються виключно у випадку відкриття воріт гаражу або зупинки на ньому автомобільного транспорту, сам по собі факт знаходження поряд з цією земельною ділянкою спірного гаражу без вищевказаних обставин не призводить до порушень прав [PERSON] Крім того, як пояснив [PERSON] у судовому засіданні, він жодного разу не бачив, щоб спірним гаражем хтось користувався, а відтак фактично він просить суд захистити його права від уявного порушення. У випадку ж виникнення подібних перешкод у проїзді на належну [PERSON] земельну ділянку, вони можуть бути усунуті на основі домовленості сторін, а за відсутності такої у інший, менш обтяжливий для [PERSON], спосіб, наприклад, шляхом розширення існуючого проїзду. З огляду на те, що [PERSON] не довів порушення його прав, як користувача суміжної земельної ділянки, внаслідок будівництва спірного гаражу [PERSON], а Дніпропетровська міська рада, як власник земельної ділянки, на якій розташовано спірний гараж, вимог про знесення самовільно збудованого гаражу не заявляла, підстави для задоволення зустрічного позову в частині вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу відсутні. Враховуючи недоведеність порушень прав [PERSON] з боку [PERSON], відсутні також підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed