Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення о суми боргу 243 516 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] під розписку позичив у позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривен з метою зайняття бізнесом, чим фактично уклав договір позики грошей. Відповідач зобов'язався повернути гроші до 31.12.2011 року, що зафіксовано в розписці від 20.09.2011 року, яка була написана відповідачем власноруч. У термін, що зазначений у розписці, відповідач борг не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути гроші, але відповідач жодного разу гроші не повертав, навіть частинами, безпідставно користується грошима позивача протягом 2 років. Натомість позивач не має можливості користуватися власними коштами, на які він розраховував, що утворює позивачу та його родині значні фінансові труднощі. Позивач, посилався на норми ч.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, що тривалий час неповернення коштів викликає знецінення грошів, що надає позивачу право вимагати з відповідача три проценти річних від простроченої суми, так як інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до закону 3% річних з 01.01.2012 року по 16.12.2013 року за час користування відповідачем грішми за розрахунком позивача складають 13516 грн. 230 000 грн. х (3 / 100 (3 % річних)) / 365 днів х 715 днів прострочення = 13516 грн.,разом сума боргу з урахуванням 3% річних складає 243 516 грн. Також у позовній заяві позивач посилався , що у зв'язку з відмовою відповідача у добровільному порядку повернути борг, позивач змушений звернутися по юридичну допомогу до адвоката та понести додаткові судові витрати у сумі 3000 грн., та витрати на сплату судового збору 2545 грн. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в який просить справу слухати без нього, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про час і дату слухання справи, до суду не прибув, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення справи до суду не надавав. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причина неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст.224 ЦПК зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши всі доводи, що наведені в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей у розмірі 230 000 (двісті тридцять тисяч) грн., факт передачі коштів засвідчений розпискою від 20.09.2011 року, яка була написана відповідачем власноруч. Відповідач зобов'язався повернути гроші позивачу до 31.12.2011 року. Встановлене судом підтверджується розпискою Судом встановлено, що у встановлений договором позики (розпискою ) строк відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення позивачеві боргу, чим порушив грошове зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, такого саме роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з наведеним вимоги позивача про стягнення 3% річних від суми боргу є законними і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає з урахуванням 3 % річних 243 516 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved