Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований та проживає у [ADDRESS] та є споживачем послуг з постачання питної води. Стверджує, що не зважаючи на надання такої житлово-комунальних послуг в період з 1 червня 2008 року по 31 травня 2016 року, відповідач не здійснив їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 2 419,15 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що відповідач проживає та зареєстрований у [ADDRESS], за якою у Комунального підприємства «Бахмут-Вода», що надає послуги з водопостачання та водовідведення, відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача [NUMBER]. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиті послуги з постачання питної води за період з 1 червня 2008 року по 31 травня 2016 року по особовому рахунку [NUMBER] станом на 31 травня 2016 року існує заборгованість в розмірі 2 419,15 грн. (а.с.11). Розрахунок здійснено на основі відповідних тарифів та норм водоспоживання (а.с.12). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Суд враховує, що споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач-споживач не здійснив оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 1 червня 2008 року по 31 травня 2016 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved