Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №5001993, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 90 000, 00 дол. США, зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 10 жовтня 2026 року. Однак, [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього станом на 23 вересня 2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 53\~906, 74 дол. США, та 38\~768, 64 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 52\~262, 98 дол. США та 36\~087, 22 грн.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 1\~643, 76 дол. США та 2\~681, 42 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 жовтня 2006 року ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №5001993, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 90 000, 00 дол. США, зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 10 жовтня 2026 року. Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені п. п. 1.3, 3.1, 3.3 Кредитного договору. Пункт 5.2 кредитного договору передбачає, що у разі порушення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, він зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником обовязків, передбачених п. п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору, він зобовязаний на вимогу Банку сплатити штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Крім того, згідно п. 5.4 договору за кожен випадок порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, передбачених пп.. 4.3.1 цього договору, боржник зобовязаний на вимогу Банку сплатити штраф у розмірі 10 % від мінімальної страхової суми, на яку згідно вимоги зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування. Також судом встановлено, що [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього станом на 23 вересня 2015 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 53\~906, 74 дол. США, та 38\~768, 64 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 52\~262, 98 дол. США та 36\~087, 22 грн.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 1\~643, 76 дол. США та 2\~681, 42 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачкою договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 17\~801, 20 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved