Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 26 лютого 1993 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції, актовий запис № 18. Від шлюбу діти вже повнолітні, однак через органи РАЦС дружина шлюб розірвати відмовляється. Позивач вказує, що останні роки їх подружнього життя шлюбні відносини не складаються із-за різних характерів та поглядів на життя. Спільне подружнє життя стало нестерпним та відповідачка переїхала проживати до своїх батьків в Іллінецький район. Сім'я фактично розпалась, подальше її збереження буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлені наступні обставини та визначено відповідно до них правовідносини Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 лютого 1993 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції, Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 18 та видано свідоцтво про одруження серія І-АМ № 151726 ( а. с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має, однак через органи РАЦС відповідачка шлюб розірвати відмовилась. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом встановлено, що в останні роки подружнього життя відносини між подружжям не складаються у них встановились різні погляди на подружнє життя, в даний час сторони проживають окремо, оскільки відповідачка залишила позивача та переїхала прожиивати до своїх батьків. Між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, тому суд прийшов до висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін , що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved