Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Радісна (колишня назва вулиці Якіра) буд.№ 4. Представник позивача в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав та не заперечує про постановлення рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, відповідно до якої, ухвалення у підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з постановленням рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено що, 31 травня 2012 року, помер батько позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 307904, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №36. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Радісна № 4 (колишня назва вулиці Якіра). Заповіту на належне майно не має. [PERSON], відповідно до ст.1261 ЦК України, належить до спадкоємців першої черги за законом і має право на спадкування спадкового майна, яке належало покійному батьку. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Але 13 грудня 2017 року отримав лист відмову № 5724/02-14, з якого вбачається, що йому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], померлого 31 травня 2012 року, так як позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий будинок. В звязку з цією обставиною, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Той факт, що житловий будинок в с. Троїцьке, Біляївського району, Одеської області по вул. Радісна № 4, належить померлому [PERSON] підтверджується: довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, Біляївського району, Одеської області за № 1731 від 27 листопада 2017 року, в якій зазначено, що відповідно до запису в по господарській книзі за 2011-2015 роки, № 18 на стр.82, житловий будинок № 4, з надвірними спорудами, в с. Троїцьке, Біляївського району, Одеське області, вул. Радісна (Якіра), №4, належить [PERSON] померлому 31 травня 2012 року; довідками виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, Біляївського району, Одеської області за № 1729 та № 1730 від 27 листопада 2012 року про постійне проживання та реєстрацію [PERSON] по день смерті 31 травня 2012 року в с. Троїцьке. Біляївського району, Одеської області, вул. Радісна (Якіра) буд № 4; актом директора радгоспу «Троїцький» від 22 червня 1967 року про передачу [PERSON] будинку з надвірними будівлями та квитанцією та довідками радгоспу «Троїцьке» про погашення ссуди за переселенський будинок. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті батька.

Outcome: approved