Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням його майна. В тексті позову позивач вказав, що 14.04.2019 року о 08.00 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21013, н.з. [NUMBER] , здійснив пошкодження до повної непридатності опори № 43 повітряної лінії електропередач напругою 0,4 кВ фідеру № 2 від ТП-275, яка розташована по [ADDRESS] . Пошкоджена відповідачем електроопора була замінена, й понесені позивачем збитки на її заміну склали 8221,91 грн. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму матеріальної шкоди та витрати по сплаті судового збору. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З огляду на те, що сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію повідомлення Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області від 16.04.2019 року № 2989/55-2019; копію довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за 17 квітня 2019 року; копію акту приймання виконаних будівельних робіт за 18 квітня 2019 року; копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18 квітня 2019 року; копію договірної ціни відшкодування збитків, завданих товариству пошкодженням опори; копію локального кошторису на будівельні роботи № 4-1-1 на ремонт ПЛ-0,4 кВ станом на 17.04.2019 року; копію рахунку на оплату № 5544 від 18 квітня 2019 року), дослідивши матеріали ЄО № 943 від 14.04.2019 року та матеріали судової справи відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 122-4 КУпАП, суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, які визнані відповідачем, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2019 року о 08.00 годині відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21013, н.з. [NUMBER] , здійснив пошкодження до повної непридатності опори № 43 повітряної лінії електропередач напругою 0,4 кВ фідеру № 2 від ТП-275, яка розташована по [ADDRESS] . За розрахунками позивача, які відповідач не оспорював, збитки, які поніс позивач на заміну пошкодженої опори лінії електропередач, становлять 8221,91 грн. За вчинення дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належної позивачу опори електропередачі відповідача [PERSON] постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.05.2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 18.04.2019 року відповідач отримав рахунок на оплату суми заподіяних його діями збитків позивачу АТ «Миколаївобленерго», які становлять 8221,91 грн, однак не здійснив їх оплату у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, автомобілем ВАЗ 21013, н.з. [NUMBER] , пошкодив належну позивачу опору електропередач, чи заподіяв АТ «Миколаївобленерго» матеріальних збитків, які складаються із витрат, понесених на заміну пошкодженої опори, на загальну суму 8221,91 грн. При цьому суду не було надано жодних доказів на спростування того, що транспортний засіб (джерело підвищеної небезпеки), яким була заподіяна матеріальна шкода позивачу, перебував на момент пошкодження опори у володінні не відповідача, а іншої особи, у зв`язку з чим обов`язок відшкодування заподіяних позивачу збитків покладався б саме на вказану особу. Той факт, що на момент керування автомобілем ВАЗ 21013, н.з. [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за іншою особою, та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження майна позивача, право власності та/або користування (володіння) відповідача вказаним транспортним засобом не було зареєстровано у встановленому законом порядку, не може бути доказом того, що відповідач не володів зазначеним автомобілем, оскільки п. 2.1.б ПДР України визначено, що для можливості водія правомірно керувати (володіти) транспортним засобом останній зобов`язаний мати лише реєстраційний документ на транспортний засіб, та нормами законодавства не визначено обов`язок водія обов`язково оформляти своє право власності/володіння/користування керованим транспортним засобом і отримувати відповідні документи, які підтримують таке право. \~ Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених в судовому засідання обставин, суд приходить до висновку, що обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної позивачу пошкодженням належного йому майна джерелом підвищеної небезпеки, необхідно покласти саме на відповідача, який володів джерелом підвищеної небезпеки та своїми діями заподіяв шкоди позивачу. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 8221,91 грн в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивачем при зверненні до суду з позовом за платіжним дорученням № 865 від 12.12.2019 року сплатив 1921 грн, отже позивачу з державного бюджету має бути повернуто 960,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved