Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] в м.Києві. В липні 2008 року до позивача звернулась відповідач з проханням тимчасово зареєструвати її у вказаній квартирі та пояснила, що дана реєстрація потрібна їй для отримання документів для виїзду за кордон та працевлаштування. 26.07.2008 року за згодою позивача, відповідача було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у спірній квартирі ніколи не проживала та при реєстрації зобов'язалась в добровільному порядку знятися з реєстрації на протязі року, а саме, до 20.06.2009 року, але не зробила цього. Посилаючись на те, що збереження реєстрації відповідача змушує нести позивача додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, та усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування та розпорядження спірною квартирою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надала, явку представника не забезпечила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] в м.Києві належить на праві приватної власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006 року (а.с.6). Відповідно до довідки форми №3 за №6668 від 09.09.2014 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач, його син [PERSON], дружина позивача [PERSON], неповнолітній [PERSON] та відповідач (а.с.5). Висновком ДІМ Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві встановлено, що відповідач у спірній квартирі з 2009 року та по теперішній час не проживає (а.с.7-8). Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до вимог ст. 191 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст.150 ЖК України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Щодо вимоги про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Відповідно до ч. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про правомірність заявлених вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку На підставі викладеного,

Outcome: approved