Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області, третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 29 квітня 2008 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 4,8454 в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області. Він фактично спадок прийняв, оскільки піклувався про матір, поховав її, розпорядився її особистими речами, але в установлений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадку. На даний час він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але йому в цьому було відмовлено, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку. В звязку з чим просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON], яка померла 29 квітня 2008 року. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих ним письмових доказах. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, але раніше на адресу суду надавала свої пояснення, в яких просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником позивача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 29 квітня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 168207, виданим [PERSON] сільською радою Лозівського району Харківській області 01.05.2008 року, відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 4,8454 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 641698, виданого 17 серпня 2006 року на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 09.09.2005 року № 341, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010667700011, кадастровий номер 6323986000:01:000:0033. Спадкоємцем спірного майна померлого є її син - позивач по справі [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.07.2015 року. Згідно з ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Позивач фактично спадщину після смерті матері прийняв, оскільки на час смерті був зареєстрований з нею за однією адресою, піклувався про матір, поховав її, розпорядився її особистими речами, але з заявою про прийняття спадку до нотаріуса не звертався в установлений законом строк, так як не був обізнаний щодо спадкового майна. На даний час позивач звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але йому в цьому було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2015 року, виданою державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON]. З даної постанови вбачається, що відмова має місце в звязку зі спливом строку подачі заяви про прийняття спадку. Згідно з п. 4.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину не земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку). Але, позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 641698, виданого 17 серпня 2006 року на підставі розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 09.09.2005 року № 341, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 010667700011, кадастровий номер 6323986000:01:000:0033, оскільки він був втрачений ще за життя спадкодавця, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» щодо втрати вищевказаного державного акту. Так, згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрації права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводилася територіальними органами земельних ресурсів. З 1 січня 2013 року систему органів державної реєстрації прав становить: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, які здійснюють видачу документів, що посвідчують право на нерухоме майно. Так, з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно підтверджує свідоцтво про право власності на таке майно. А тому у позивача відсутня можливість отримати в Управлінні Держземагенства у Лозівському районі Харківської області дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та неможливість отримання його дублікату, який би підтверджував факт права на спірну земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право [PERSON] на спадщину за законом належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved