Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» заборгованість за договором № R53112457389B від 28.08.2013 року у розмірі 23114,90 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Свій позов мотивує тим, що 15.07.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 150714нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реально та належного виконання обов»язків за договором № R53112457389B від 28.08.2013 року. 28.08.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір № R53112457389B. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі 10 000 грн. Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами, неустойки та інші передбаченні платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Станом на 13.11.2015 року відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 23114,90 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 9984,84 грн., пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів - 13130,06 грн. У судове засідання представник позивача ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» не з'явився. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутність їх представника, в якій вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено договір № R53112457389B. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі 10 000 грн /а.с. 24-26/ Зміст договору не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно анкети - заяви на одержання кредиту та меморіального ордеру № 7678 від 28.08.2013 року відповідач отримав кредит у сумі 10000 грн. /а.с.31, 33-36/. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала і станом на 13.11.2015 року створила заборгованість на загальну суму 23114, 90 грн. Згідно зі ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також згідно зі ст.ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved