Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 294087,25 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.08.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору №R111.0032908, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищевказану оферту і надано відповідачу кредит у розмірі 93000,00 грн, з кінцевим терміном повернення до 17.08.2018 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за супроводження кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.04.2018 року утворилась прострочена заборгованість у розмірі 294087,25 грн., з яких: 77189,93 грн. - заборгованість за кредитом; 26190,48 грн. - відсотки; 53512,20 грн. - комісія; 137194,64 грн. - пеня. Представник позивача надав клопотання про розгляд справу без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Проте раніше надав відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності при вирішенні спору щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісією та пенею. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що 28.08.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору №R111.0032908, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищевказану оферту і надано відповідачу кредит у розмірі 93000,00 грн, з кінцевим терміном повернення до 17.08.2018 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за супроводження кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.04.2018 року утворилась прострочена заборгованість у розмірі 294087,25 грн., з яких: 77189,93 грн. - заборгованість за кредитом; 26190,48 грн. - відсотки; 53512,20 грн. - комісія; 137194,64 грн. - пеня. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2019 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» до участі у справі № 200/10167/18 в якості правонаступника позивача - публічне акціонерне товариство «Банк «Траст». 18.06.2019 року ТОВ «Оптіма Факторинг» було подано пояснення в яких просило не брати до уваги доводи відповідача щодо відмови у задоволені позовних вимог на підставі спливу строків позовної давності, оскільки початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається, за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кошти у розмірі 93000,00 грн. та користувався ними, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості та матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитом [PERSON] було здійснено - 26.01.2015 року, а позовна заява була складена 05.06.2018 року та надійшла до суду 13.06.2018 року.(а.с.1-5, 22-23, 165-177). Так, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, що узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеної у Постанові від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14. Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що ПАТ Банк «ТРАСТ» звернувся до суду з даною позовною заявою після спливу позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приймає доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву в частині застосування строків позовної давності, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи під час розгляду даної цивільної справи. Решта доводів відзиву на позову не знайшла свого підтвердження. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що незважаючи на наявність встановленої судом заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 294087,25 грн., що складається з: 77189,93 грн. - заборгованість за кредитом; 26190,48 грн. - відсотки; 53512,20 грн. - комісія; 137194,64 грн. - пеня, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed