Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути щомісячно з [PERSON] , [INFO] , кошти у розмірі 20 % (відсотків) середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї, але не менше 1 розміру прожитого мінімуму для працездатних осіб на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 24.01.2019 року по 30.11.2019 року , на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, щодо Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка, на підставі ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року, до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за скоєння суспільно небезпечного діяння, за ч.1 ст.185 КК України, були застосовані примусові заходи виховного характеру у виді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації строком 1 (один) рік. На підставі ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 29 грудня 2018 року було внесено виправлення помилки в ухвалі Волноваського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року вважати по тексту - «спеціально навчально-виховна установа для дітей і підлітків». Рішення ( постанова) набрало законної сили: 30 листопада 2018 року. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 17 січня 2019 року № 183 [PERSON] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка. Наказом директора навчального закладу від 24.01.2019 року №1- «З-УДЗ» неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів. Однак в ухвалі Волноваського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року питання про відшкодування батьками частини витрат на утримання дитини вирішено не було. Неповнолітній [PERSON] з 24 січня 2019 року перебуває в навчальному закладі на повному державному утриманні.Просить позов задоволити. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 04.10.2019 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Ухвалою від 11.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, про поважні причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №91. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14.02.2006 року над малолітнім [PERSON] встановлено опіку, призначено опікуном [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 31.10.2018 року до [PERSON] , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до загальноосвітньої школи соціальної реабілітації строком на один рік. На підставі ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 29 грудня 2018 року було внесено виправлення помилки в ухвалі Волноваського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року вважати по тексту - «спеціально навчально-виховна установа для дітей і підлітків». Ухвала набрала законної сили 30 листопада 2018 року. Початок строку - 30 листопада 2018 року. Кінець строку - 30 листопада 2019 року. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 17 січня 2019 року № 183 [PERSON] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка. Наказом директора навчального закладу від 24.01.2019 року №1- «З-УДЗ» неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів. Однак в ухвалі Волноваського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року питання про відшкодування батьками частини витрат на утримання дитини вирішено не було. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області № 09/2034 від 18.04.2019 року виплата як опікуну [PERSON] призупинена з 01.02.2019 року у зв`язку з перебуванням [PERSON] в Макіївському ПУСР ім. А.С.Макаренка. Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках - розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів (піклувальників) у порядку, встановленому КМУ. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернат них навчальних закладів» за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-III ступенів (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20 % (відсотків) середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї. За правилами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України обов`язком батьків є утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що відповідач повинна забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved