Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання у розмірі 21096,25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з 15.08.2013 року по 24.04.2015 рік навчався в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ. У 2013 році був зарахований до Університету, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, відповідно до наказу № 117 о/с від 15.08.2013 року. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між відповідачем [PERSON], позивачем [PERSON] державним університетом внутрішніх справ та Управлінням МВС України в Херсонській області 09.09.2013 було укладено Договір про підготовку фахівця в Університеті. Відповідно до наказу університету від 24.04.2015 року № 35 о/с, згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію»\~та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 24.04.2015 року. Загальна сума витрат, які затрачені на навчання в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] складає 21 096,25 гривень, які відповідач у добровільному порядку не повернув, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року за вказаним позовом відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У встановлений судом строк, відповідач відзив на позов не надав, в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином. Сторони в судове засідання не зявилися, представник позивача надав заяву про проведення засідання за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до вимог\~Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІ1 «Про міліцію», з 15.08.2013 року до 24.04.2015 навчався в [PERSON] державному університеті внутрішніх справ. У 2013 році відповідно до наказу [PERSON] державного університету внутрішніх справ від15.08.2013 року №117 о/с [PERSON] був зарахований курсантом університету та поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового забезпечення. Відповідно до наказу університету від 24.04.2015 року № 35 о/с, згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію»\~та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 24.04.2015 року. На виконання вимог ст. 18\~Закону України\~«Про міліцію» (в подальшому зазначена норма кореспондується із положеннямист.74 Закону України «Про Національну поліцію»),Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого\~наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між [PERSON], Позивачем, та Головним Управлінням МВС України в Одеській області 09.09.2013 року було укладено Договір про підготовку фахівця в Університеті. Згідно з умовами п.п. 2.1.1., 2.1.3., 2.1.7. даного Договору, Університет зобовязаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника (згідно з персональним розподілом) після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Особа, яка навчається, в свою чергу, згідно даного Договору, зобовязана виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. Особа, що отримує освітні послуги, згідно п.п. 2.3.2., 2.3.6. Договору, зобов'язана сумлінно ставитися до навчання, у повному обсязі виконувати навчальний план, оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками, а також у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до вимог договору встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Відповідно до ч. 4\~ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»\~особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1\~ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 ч. 1\~ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Відповідач, як зазначено у позові, бажав добровільно відшкодувати заборгованість за навчання, але до 24.04.2015 року добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання. Частиною 5 ст.\~74\~Закону України\~«Про Національну\~поліцію» передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313\~(що був чинним з моменту набрання чинності\~Законом України «Про Національну поліцію»\~і до моменту прийняття 12.04.2017 Кабінетом Міністрів України постанови №261 про затвердження нового Порядку відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських), передбачено обов'язковість відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: 1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов?язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в ОДУВС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313 за період з 15.08.2013 року по 30.04.2015 року заборгованість відповідача складає: грошове забезпечення 5 193,30 грн., речове забезпечення 1 948,00 грн., харчування 7\~836,00 грн., комунальні послуги 6 118,47 грн. Відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, Порядку відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов?язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до норм\~ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином, Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429, також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, університет як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Відповідно до ч. 1 п. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно\~з ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. В силу положень\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Частина 1\~статті 530 ЦК України\~зазначає, якщо у зобов?язанні встановленні, строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ст.\~610\~ЦК України порушення зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов'язку щодо сплати витрат позивачу за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved