Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За клопотанням позивача, ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України та з ініціативи суду залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед». В даному позові, позивач просить стягнути солідарно з відповідача [PERSON] та співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України на його користь завданої матеріальної шкоди в сумі 16527,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 вересня 2013 року о 12 год. 00 хв. у Львівській області, Дрогобицький район, автодорога Східниця-Пісочне 54км.+258м. водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем позивача марки RENAULT KANGO д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження автомобілів. Постановою Бориславського міського суду від 28 листопада 2013 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Згідно довідки Дрогобицького МВ ГУ МВС України автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а саме: деформоване переднє праве крило, передня права дверка, передній капот, передній бампер з правої сторони, розбита передня права фара, розірвана шина переднього правого колеса, заблоковані передні двері з правої сторони. 07 листопада 2013 року, фізична особа-підприємець [PERSON] відремонтував за кошти позивача автомобіль, що згідно рахунку 26/13 від 07 листопада 2013 року становить 16527,00 гривень. Домовитися з відповідачем про добровільне відшкодування позивачу матеріальної шкоди не вдалося. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином, в судове засідання, яке відбулось 18 липня 2014 року не з'явився. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що він як учасник бойових дій звільнений від відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Представник співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України Приступа Л.Л., який діє на підставі довіреності від 27 грудня 2013 року № 4/37136 у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечив з мотиві викладених у запереченні наявних у матеріалах справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» у судовому засіданні не з'явився. В матеріалах справи наявне пояснення на позовну заяву, в якій зазначається, що жоден з учасників зазначеної у позовній заяві дорожньо-транспортної пригоди не повідомив ПРАТ СК «Дніпроінмед» про ДТП, чим позбавив можливості розслідувати обставини ДТП та визначити розмір страхового відшкодування. Крім того, станом на 16 червня 2014 року жодних письмових повідомлень від [PERSON] до ПРАТ СК «Дніпроінмед» не надходило. Своїми діями (бездіяльністю) [PERSON] позбавив себе права на страховий захист. Відповідно [PERSON] має здійснити відшкодування шкоди, завданої [PERSON] на загальних підставах. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам надавши оцінку поданим доказам, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, 21 вересня 2013 року о 12 годині 05 хвилин у Львівській області, Дрогобицький район автодорога Східниця Пісочне 54км+258м відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21063, н.з. [NUMBER], перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що маневр розвороту буде безпечним і не створить перешкоди та безпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT KANGO н.з.[NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], що спричинило пошкодження автомобіля. Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 28 листопада 2013 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування позовних вимог щодо майнової шкоди у розмірі 16 527 гривень позивач надав копію довідки виданої інспектором ВДАІ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Ло капітана міліції Малиша Ю.П. про характер пошкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки RENAULT KANGO н.з.[NUMBER], що мало місце 21 вересня 2013 року, копію рахунку ФОП [PERSON] від 7 листопада 2013 року де відображено вартість запчастин та вартість ремонтних робіт на загальну суму 16527 гривень. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до позиції Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року за загальним правилом відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди здійснюється страховою організацією (страховиком), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER], виданим Львівським обласним військовим комісаром 14 вересня 1996 року. Згідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Закон) учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом. З урахуванням вищевикладеного, вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, мають бути пред'явлені до відповідного страховика. У зв'язку із цим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди до завдавача шкоди відповідача [PERSON].. Оцінюючи вимоги про відшкодування майнової шкоди із співвідповідача Моторного (транспортне) страхового бюро України суд виходить з наступного. Відповідно вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позивачем [PERSON] у заяві не зазначено, чим та коли Моторне (транспортне) страхове бюро України порушило, в чому саме не визнає або оспорює права та свободи потерпілої особи. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У відповідності до п. «г» 41.1 ст. 41 Закону Моторним транспортним бюро України (надалі - МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, що мають статус учасника бойових дій, які особисто керують належним їм транспортним засобом. Відповідно до п. 39.1, 39.2.1 Закону МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту; основним завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Таким чином, зазначеними вище нормами Закону встановлений обов'язок МТСБУ на умовах, визначених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснювати виплату відшкодувань шкоди, завданої транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до ст. 35 Закону встановлено порядок виплати страхового відшкодування, так для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Згідно ст. 36 Закону після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Проте, позивач [PERSON] не подав своєчасно письмової заяви МТСБУ про виплату страхового відшкодування та ним не виконано вимоги ст. 35 Закону. Також не виконано своїх обов'язків відповідачем [PERSON], так у відповідності до п. 33.1.3. ст. 33 Закону він був зобов'язаний проінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (чого він не зробив та фактично позбавив права позивача [PERSON] у отриманні страхового відшкодування). Згідно п. 33.1.4.ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. В судовому засіданні встановлено, що МТСБУ листом від 29.05.2014 за №3/1-05/14588 «Про відмову у відшкодуванні шкоди» відмовив позивачу [PERSON] у зв'язку з тим, що позивачем порушено вимоги п.33.3ст. 33 Закону, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений МТСБУ представник (аварійний комісар), а також забезпечити йому можливість провести огляд. Згідно акту огляду ТЗ від 24,05.2014, отриманого МТСБУ від аварійного комісара, призначеного МТСБУ, транспортний засіб марки RENAULT з номерним знаком [NUMBER] на момент огляду 24.05.2014 року був частково відремонтований. Статтею 37 Закону передбачено вичерпний перелік підстав з яких страхова компанія може відмовити потерпілому у здійсненні страхового відшкодування, а саме: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо - транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Зазначених дій позивач [PERSON], як водій транспортного засобу, причетний до дорожньо - транспортної пригоди, не вчинив та таким чином створив перешкоди Страховику - МТСБУ у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, що у відповідності до п.5 ст.26 Закону України «Про страхування»є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, в відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed