Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі крім позивача зареєстровані відповідачка [PERSON] та їх спільна донька [PERSON] 13.03.2003 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, та Відділом реєстрації актів громадянського Оболонського районного управління юстиції у м. Києві стану видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідачка не проживає за зареєстрованою адресою, в утриманні житла участі не бере, її особистих речей в квартирі не має. З цих підстав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Позивач пояснив, що взимку 2019 року відповідачка поїхала в Грузію. Через півроку від`їхала туди під приводом заробітку для отримання квартири, та забрала всі свої речі з квартири. [PERSON] просив її виписатися з вищезазначеної квартири, щоб не нараховувалася більша сплата за житлово-комунальні послуги, однак перед від`їздом відповідачка повідомила, що забулася зняти реєстрацію свого місця проживання в цій квартирі. На даний час відповідачка не надала свої координати для зв`язку ні йому, ні їхній спільній доньці. Позивач отримує пенсію в розмірі 1 800 грн., і сплачувати житлово-комунальні послуги нараховані за відповідачку йому важко. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Третя особа [PERSON] засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутністю третьої особи. Заслухавши позивача і його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі крім позивача зареєстровані відповідачка [PERSON] та їх спільна донька [PERSON] 13.03.2003 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, та Відділом реєстрації актів громадянського Оболонського районного управління юстиції у м. Києві стану видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідачка в квартирі не проживає понад шість місяців, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово - комунальних послуг не приймає, що підтверджується зібраними у справі доказами, а також показами свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] які проживають в квартирі [ADDRESS] пояснили, що в них діти одного віку і вони товаришують сім`ями. Відповідачка повідомила, що має намір поїхати до Грузії. Влітку 2019 вона туди поїхала. [PERSON] деякий час спілкувалася по телефону з відповідачкою, вона говорила, що збирається там заміж, їй там дуже подобається і повертатися вона в Україну не збирається. [PERSON] зазначив, що з літа 2019 року відповідачку більше не бачив. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї такими, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Такого правового висновку щодо застосування положень ст.ст. 71,72 ЖК УРСР дійшов і Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц та у постанові від 22.11.2018 року у справі № 760/13113/14-ц, що враховуються судом у даній справі у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідачка в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved