Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь [PERSON] витрат на утримання квартири [ADDRESS] у розмірі 5180,78 грн. за період з серпня 2012 р. по лютий 2015 р., також просить судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовує наступним. З 25.10.1997 р. по 15.08.2012 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу, відповідач виїхала з квартири і з цього часу позивач самостійно несе всі витрати по утриманню квартири. Таким, чином, позивач вважає, що [PERSON], як власниця ? частини вказаної квартири зобов*язана відшкодувати йому ? частину вартості понесених ним витрат на збереження та утримання їхнього спільного майна з серпня 2012 р. по лютий 2015 р. Згідно розрахунків позивача, ним, у вказаний період, було сплачено 10361,56 грн., а тому до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 5180,78 грн. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала вимоги позивача та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додала, що позивач вносив плату через платіжну систему, і саме наявність у нього оригіналів квитанцій є підтвердженням , того, що саме він є платником. Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, зазначив, що відповідач проживає у м.Кременчуці , у доданих до матеріалів справи копіях квитанцій зазначено особовий рахунок відповідача, квитанції не підтверджують, що саме позивач був платником. Обґрунтування відмови від позову викладено в наданому у судовому засіданні запереченні на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Рішенням Автозаводського райсуду м.Кременчука від 15.08.2012 р. шлюб між сторонами було розірвано ( а.с.5). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно , квартира №96 в буд. 56 про вул.Київській в м. Кременчук, на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). На підтвердження розміру проведених платежів та свого розрахунку суми боргу, позивачем додано до матеріалів справи копії квитанцій ( а.с.7-36). У ч.4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. На підставі викладено, судом встановлено, що сторонам по даній справі дійсно, на праві спільної сумісної власності, належить квартира в [ADDRESS], і вони повинні у рівних частинах брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, але у квитанціях, що надані позивачем на підтвердження сплати ним комунальних послуг, відсутнє його ім*я, як платника, вбачається лише вказаний особовий рахунок, належний [PERSON] та в графі «Ел.підпис» зазначено незрозумілі символи, а отже позивачем в суді не було доведено, що саме ним вносилася плата за утримання житла, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності в [ADDRESS], а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі . На підставі ст. 88 ЦПК України , судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: dismissed