Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. Посилався на те, що вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.04.2018 року у справі №725/830/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України останнього було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Зазначеним вироком суду було встановлено, що відповідач 23.10.2017 року біля 00 год. 40 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], в салоні якого перебували [PERSON], [PERSON] та [PERSON], рухався в темну пору доби у м.Чернівці по вул. Січових стрільців. Не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, [PERSON] допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо із подальшим наїздом на електроопору та паркан МКП «Історико-Культурний заповідник «Кладовище по вул.Зеленій». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля [PERSON], [INFO] було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, розриву правої долі печінки, часткового відриву товстої кишки, розриву брижі товстої кишки, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №1549 від 14.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги з 23.10.2017 року по 29.10.2017 року, а саме: у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії з 23.10.2017 року по 25.10.2017 року (вартість першого ліжко-дня 1767 грн. 68 коп., вартість 2-го ліжко дня 3535 грн. 36 коп.); з 25.10.2017 року по 29.10.2017 року у хірургічному відділенні - вартість 1-го ліжко-дня 219 грн. 91 коп., а всього 879 грн. 64 коп. Вказані витрати на лікування закладу охорони здоровя відповідачем добровільно сплачені на були. На підставі ст.1206 ЦК України просив позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення у сумі 4415 грн. 00 коп. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Прокурор у поданій до суду заяві позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився. Подав до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та розгляду справи у його відсутності. дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.04.2018 року у справі №725/830/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України останнього було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік (а.с.6-7). Вироком суду було встановлено, що [PERSON] 23.10.2017 року біля 00 год. 40 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], в салоні якого перебували [PERSON], [PERSON] та [PERSON], рухався в темну пору доби у м.Чернівці по вул. Січових стрільців. Не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, [PERSON] допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги вправо із подальшим наїздом на електроопору та паркан МКП «Історико-Культурний заповідник «Кладовище по вул.Зеленій». Потерпілому [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки, розриву правої долі печінки, часткового відриву товстої кишки, розриву брижі товстої кишки, які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №1549 від 14.12.2017 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги з 23.10.2017 року по 29.10.2017 року, а саме: у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії з 23.10.2017 року по 25.10.2017 року (вартість першого ліжко-дня 1767 грн. 68 коп., вартість 2-го ліжко дня 3535 грн. 36 коп.); з 25.10.2017 року по 29.10.2017 року у хірургічному відділенні - вартість 1-го ліжко-дня 219 грн. 91 коп., а всього 879 грн. 64 коп. Зазначена обставина підтверджується довідкою ОКУ «Лікарня швидкої медичної дороги» №1203 від 27.07.2018 року. (а.с.10). Таким чином, правовідносини, який виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного законодавства України. Зокрема, положеннями ст.\~1166\~ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно ч. 1ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№545\~від 16.07.1993\~року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Правовий аналіз\~зазначених вище\~положень дає\~підстави для\~висновку,\~що [PERSON]\~зобовязаний відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування відповідачем до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved