Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Крижопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 60,7 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS], накладеного державним виконавцем відділу ДВС Крижопільського РУЮ на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2014 року, виконавче провадження № 45441270, номер запису про обтяження № 7680304 від 13.11.2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000977 від 20.02.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 30933,80 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і відповідач [PERSON] 20.02.2008 року уклали договір іпотеки № VIGWGA0000000977. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 60,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] 20.02.2008 року приватним нотаріусом Питель М.С. на підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» та в зв'язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки. Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 10.06.2016 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі від імені іпотекодавця. Відповідно до ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Таким чином, позивач вважає, що оскільки договір іпотеки був укладений 20.02.2008 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на нерухоме майно 12.11.2014 року, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки, позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження перед іншими кредиторами, так як всі інші обтяження на спірне майно нерухоме майно були накладені значно пізніше. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000977 від 20.02.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 30933,80 доларів США (а..с. 6-8). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач і відповідач [PERSON] 20.02.2008 року уклали договір іпотеки № VIGWGA0000000977, предметом якого було нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 60,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-13). Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 10.06.2016 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки (а.с. 16, 17). Постановою державного виконавця відділу ДВС Крижопільського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2014 року, виконавче провадження № 45441270, накладено арешт на все майно боржника [PERSON], номер запису про обтяження № 7680304 від 13.11.2014 року. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як зазначено вище та встановлено судом, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20.02.2008 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 60,7 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, заочним рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 10.06.2016 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 60,7 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Судом встановлено, що нерухоме майно - квартира, загальною площею 60,7 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]передана в іпотеку банку 20.02.2008 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження та накладенням арешту на все майно винесена 12.11.2014 року, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. Таким чином, оскільки іпотекодержателем майна, а саме квартири, являється ПАТ КБ «Приватбанк», останній має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакція, що діяла на час винесення постанови державного виконавця про накладення арешту на квартиру та на час звернення позивача до суду з даним позовом) про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому булла надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника ; у випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивач є обтяжувачем з вищим пріоритетом та відповідно має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, суд вважає вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved