Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить вилучити у останнього транспортний засіб ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна 307100В0783878, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] (далі-автомобіль), виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод», вартістю 39\~282,00 грн. та передати його Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (далі Департамент), стягнути судові витрати на користь позивача. В обґрунтування позову зазначає, що згідно Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інваліду війни 1 групи [PERSON] було надано вище вказаний автомобіль. У зв`язку з неспроможністю керування автомобілем право керуванням ним було надано його онукові відповідачу по справі. Оскільки [PERSON] 16 квітня 2011 року помер, наданий автомобіль підлягає поверненню, так як відповідач не підпадає під умови безоплатного залишення автомобіля члену сім`ї померлого інваліда та не сплатив залишкової вартості автомобіля, незважаючи на попередження з даного приводу. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім зареєстрованим, та вказаним в позовній заяві місцем проживання, однак про причини неявки суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1652/02 від 29.03.2011 року [PERSON] як інваліду війни І групи видано автомобіль марки ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер двигуна: 307100В0783878, яким був забезпечений інвалід війни 1 групи [PERSON] у зв`язку з поверненням ним автомобіля, з передачею права керування онуку [PERSON],\~ який проживав разом з ним (а.с.15). Автомобіль видано без права продажу, дарування\~ і передачі іншій особі. При видачі автомобіля інвалід [PERSON] був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та являється державним майном. Встановлено, що інвалід [PERSON] помер 16 квітня 2011 року, а строк експлуатації автомобіля, який було надано інваліду безоплатно, становить менше 10-ти років, тому цей автомобіль незаконно утримується онуком померлого інваліда, [PERSON] у його володінні. [PERSON] листом № 2641/02 від 25.05.2011 року та № 2802/02 від 07.06.2012 року повідомлявся що йому, як члену сім`ї померлого інваліда, необхідно з`явитись в головне управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації, для вирішення питання переоформлення автомобіля ЗАЗ 110308 (а.с. 16, 17). Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію. Частиною\~ 8 ст. 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда, автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, у випадках, якщо: строк експлуатації автомобіля становить більше ніж 10 років; строк експлуатації автомобіля становить від 5 до 10 років і середньомісячний сукупний дохід сім'ї померлого інваліда за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї, строк експлуатації автомобіля становить менше ніж 10 років і в сім'ї є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерт; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда\~ на\~ час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним\~ протягом\~ шести\~ місяців\~ з дня смерті інваліда до державного бюджету\~ на\~ рахунки,\~ відкриті\~ в\~ органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних\~ управлінь\~ виконавчої\~ дирекції вартості автомобіля з урахуванням\~ розрахункової\~ вартості автомобіля та суми, сплаченої за\~ нього\~ інвалідом. Відповідно до довідки-рахунку про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля, його вартість з урахуванням ступеню зношення та суми сплаченої за нього інвалідом, складає 36972,22 грн. (а.с. 20) . Судом встановлено, що строк експлуатації автомобіля [PERSON] становить менше 10-ти років. Забезпечений автомобілем інвалід [PERSON] помер 16 квітня 2011 року, а із заявою про переоформлення автомобіля його онук, [PERSON] не звертався, у звязку з чим у [PERSON] відсутні правові підстави на користування цим автомобілем. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно ст.397 цього ж Кодексу володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Статтею 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності бо інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved