Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на свою користь еквівалент 250\~000 доларів США та судові витрати Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2015 року відповідач [PERSON] під розписку позичив в нього кошти в сумі еквівалентній 250 000 доларів США, які зобовязався повернути до 10.05.2016 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суми позики позивачу не повернув, ухиляється від її повернення й до теперішнього часу. На вимоги позивача про повернення суми позики не реагує. Враховуючи викладене, позивач і звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 21.03.2015 року відповідач [PERSON] позичив у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 250\~000 доларів США, про що було складено розписку. (а.с. 41, 62) Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач зобовязався повернути позивачу грошові кошти не пізніше 10.05.2016 року. Позивач вказує, що [PERSON] до теперішнього часу суму позики не повернув. Відповідач дані обставини визнав в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 24.09.2014 р. у справі № 6-145цс14). Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час сума боргу залишається неповернутою, а тому суд приходить до висновку про, те що є всі підстави для задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на його користь суми боргу у розмірі 6\~201\~411,75 грн., що є еквівалентом 250\~000 доларів США (250\~000 х 2480,5647/100 = 6\~201\~411,75 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 6\~890 грн., який також підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved