Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла тітка його матері - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових га ВАТ Насінницький радгосп «Перемога», яка розташована на території с. Котловина Ренійського району Одеської області, сертифікат виданий на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Ренійського району Одеської області від 10 серпня 1999 року [NUMBER] За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємців першої та другої черги [PERSON] не мала. Позивач народився [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] не мала власних дітей, а [PERSON] буд з малозабезпеченої сім'ї, у віці 4 років батьки передали його на виховання та утримання [PERSON], яка називала [PERSON] своїм онуком. На момент її смерті позивач проживав разом з померлою та перебував на її утримані. Оскільки позивач на день смерті [PERSON] був малолітнім, він до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, однак позивач фактично вступив в володіння та управління майном через своїх батьків, які зберегли для нього сертифікат про право на земельну частку (пай), а з набуттям повноліття передали сину сертифікат. Однак оригінал вказаного сертифікату позивачем було втрачено. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 14 квітня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також відсутності документів, що підтверджують факт перебування позивача на утриманні спадкодавця. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини нявки суду не відомі, представник позивача - адвокат [PERSON] - надав суду заяву, в якій він просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місця судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла тітка матері позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових га ВАТ Насінницький радгосп «Перемога», яка розташована на території с. Котловина, Ренійського району Одеської області, сертифікат виданий на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Ренійського району Одеської області від 10 серпня 1999 року [NUMBER] Спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР. За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємців першої та другої черги [PERSON] не мала. Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно із ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Позивач народився [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] не мала власних дітей, а [PERSON] буд з малозабезпеченої сім'ї, у віці 4 років батьки передали його на виховання та утримання [PERSON], яка називала [PERSON] своїм онуком. На момент її смерті позивач проживав разом з померлою та перебував на її утримані. Відповідно ст. 531 ЦК Української РСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Оскільки позивач на день смерті [PERSON] був малолітнім, він до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, однак позивач фактично вступив в володіння та управління майном через своїх батьків, які зберегли для нього сертифікат про право на земельну частку (пай), а з набуттям повноліття передали сину сертифікат. Однак оригінал вказаного сертифікату позивачем було втрачено. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 14 квітня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також відсутності документів, що підтверджують факт перебування позивача на утриманні спадкодавця. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність в отримані свідоцтва про право на спадщину після смерті людини, яка його утримала та вважала своїм онуком. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги стосовно встановлення факту перебуванні на утриманні підлягають задоволенню, а факт - встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення у [PERSON] особистих немайнових прав, відповідно до положень чинного законодавства. У підтвердження своїх позовних вимог, щодо визнання права власності на спадкове майно, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлої [PERSON] та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Крім того, до суду надійшла заява від державного нотаріусу Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області Букатич Е.В., в якій зазначається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не заводилася, що в свою чергу підтверджує факт відсутність інших спадкоємців на майно померлої. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлої [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої за законом є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved