Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останнього заборгованість за основним боргом у розмірі 8 150,00 грн, 3% річних у розмірі 733,50 грн, інфляційних втрат у розмірі 4 550,96 грн, судовий збір, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 листопада 2014 року він з відповідачем уклали договір позики, котрий був підтверджений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 8 150,00 грн, які зобов'язувався повернути до 31 березня 2015 року. Станом на 28 березня 2018 року відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав, борг не повернув, у зв'язку з чим за договором позики у нього існує боргова заборгованість. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене провадження. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 23 липня 2018 року та 16 жовтня 2018 року не з'явився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого останнім було складено розписку (а.с.7). Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 8 150,00 грн, які зобов'язувався повернути до 31 березня 2015 року. Судом встановлено, що свої обов'язки за вищевказаним договором відповідач не виконав належним чином та станом на день розгляду справи борг позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, також те, що боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, суд вбачає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою від 15 листопада 2014 року, а саме основний борг у розмірі 8 150,00 грн, 3% річних за період 01.04.2015 по 28.03.2018 у розмірі 733,50 грн та інфляційні втрати за період з квітня 2015 по лютий 2018 року у розмірі 4 550,96 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved