Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомості дійсним, посилаючись на наступні обставини. 28 січня 1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Рибацький, буд. 3-а, м. Бердянськ, Запорізька область. Договір був оформлений та зареєстрований на [PERSON] регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», про що зроблений запис в «Журналі реєстрації угод купівлі-продажу нерухомості» від 28.01.1999 року за №22. Позивач вказав, що йому було роз'яснено, що відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Всі умови договору сторонами були повністю виконані: до підписання договору відповідач одержав від позивача грошові кошти у розмірі 16 500 грн., а відповідач передав звільнив об'єкт до 04 лютого 1999 року. Право власності на житловий будинок, розташований за адресою: пров. Рибацький, буд. 3 а, м. Бердянськ, Запорізька область, зареєстровано за позивачем [PERSON] підприємством з технічної інвентаризації 28.01.1999 року за реєстровим №11944. Позивач зазначив, що його право власності на даний житловий будинок підтверджується також довідкою-характеристикою №1000 від 13.10.2015 року. З січня 1999 року по сьогоднішній день позивач постійно проживає у вищевказаному будинку за адресою: пров. Рибацький, буд. За. м. Бердянськ. Запорізька область. Також з 06 травня 2004 року у даному будинку зареєстроване його місце проживання. Позивач вказав, що всі особові рахунки по сплаті комунальних послуг зареєстровані на його ім'я, заборгованості по сплаті комунальних послуг він не має. Позивач зазначив, що має намір розпорядитися належним йому на праві власності житловим будинком, задля чого звернувся до приватного нотаріуса, яким йому і було роз'яснено, що договір купівлі-продажу нерухомості від 28.01.1999 року є недійсним. Після цього, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повторно укласти договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, з метою його нотаріального посвідчення та з дотриманням всіх інших вимог чинного законодавства України при його укладенні, однак відповідач відповів категоричною відмовою, оскільки, на його думку, жодних підстав для цього немає - договір є чинним і виконаним та, крім того, його укладено більше 18 років тому. Позивач зазначив, що вони з відповідачем повністю виконали умови договору, зареєстрували угоду на товарній біржі, будучи впевненими в її законності, однак, не посвідчили договір нотаріально, через що, позивач на даний час не має можливості розпорядитися своїм майном. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду надав пояснення аналогічні вищезазначеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому\~суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 15.02.2016 року і ставить питання про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.1999 року дійсним, тобто позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, позивач зазначив, що дізнався про те, що його права, як власника будинку порушені тільки в 2016 році, коли звернувся до нотаріуса, оскільки мав намір розпорядитися належним йому майном, суд вважає дану причину пропуску строку позовної давності поважною і поновляє йому цей строк. Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як було встановлено в судовому засіданні, 28 січня 1999 року між\~ [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 3- а по провулку Рибацькому в м. Бердянську Запорізької області. Даний договір був зареєстрований на [PERSON] регіональній товарній біржі «Нерухомість приазовя», про що був зроблений запис в «Журналі реєстрації угод» за № 22 від 28.01.1999 р. У КПТІ м. Бердянська вказана квартира зареєстрована на імя [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УPCP, який діяв на час укладення договору (в редакції від 27.12.1996 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. який діяв на час укладення договору (в редакції від 27.12.1996 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне ноларіальне посвідчення договору не вимагається В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі продажу квартири від 28.01.1999 року між сторонами укладений був, так як по всім суттєвим умовам договору, визнаних такими по закону та необхідних для договорів даного виду, між ними було досягнуто згоди, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, між сторонами виникли цивільні права та обовязки, передбачені законодавством України для укладення договору купівлі-продажу, але відповідач ухиляються від нотаріального посвідчення угоди. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним. На підставі ст.ст. 227, 657 ЦК України , ч.2 ст. 47 ЦК України і

Outcome: approved