Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Позовна заява обґрунтована тим, що з 2007 року він разом з відповідачкою проживав однією сімєю без укладення шлюбу в будинку батьків відповідачки по вулиці Комсомольська 139 в м. Мелітополі. Під час спільного проживання відповідачка завагітніла від нього, та 25 серпня 2009 року народила доньку [PERSON]. Після народження доньки відносини у сім»ї погіршилися, та з 2010 року позивач став проживати окремо від відповідачки та дитини. Проживаючи окремо позивач продовжував виховувати дитину, та надавати матеріальну допомогу на її утримання. Під час останньої розмови з відповідачкою, вона повідомила позивача, що збирається перевезти дитину на постійне місце проживання до м. Києва, і він не зможе з нею спілкуватися оскільки він юридично не є батьком дитини. Позивач не має жодних сумнівів, що він є біологічним батьком дитини [PERSON]. Він її виховує як рідну дитину, та дівчинка вважає її своїм батьком. Визнання позивача батьком [PERSON], та внесення змін до актового запису про її народження, із зазначенням позивача батьком дитини, відповідатиме як інтересам дитини, яка потребує турботи та любові батька, так і інтересам позивача, оскільки він дуже любить свою доньку, та бажає приймати участь у її вихованні. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради у судове засідання не з'явився суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень по справі не має. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та представників третіх осіб про слухання справи за їх відсутності, та у звязку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до копії довідки голови квартального комітету, [PERSON] [INFO] з 2006 по 2010 року проживав за адресою [INFO], який в теперішній час проживає в [INFO] разом з дитиною /а.с. 8/. Згідно повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.02.2016 року № 487/05/1-06-100 та копії свідоцтва про народження, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану є актовий запис про народження відносно [PERSON], [INFO] актовий запис № 1137 від 01.09.2009 року. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9, 10/. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Під час розгляду справи було встановлено, що батьком дитини у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] зі слів матері, а його біологічним батьком є [PERSON]. Статтею 134 СК України передбачено що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.4 Постанови ПВС України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи по визнання батьківства суд розглядає у позовному проваджені. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та визнання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], уродженки [INFO].

Outcome: approved