Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за користування земельними ділянками та стягнення\~моральної шкоди. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами № [NUMBER] розміром 2,3686 га та № [NUMBER] : [NUMBER] розміром 0,5025 га. Відповідач з осені 2017 року самовільно засіяв вказані земельні ділянки, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальної шкоди у розмірі 8854,84 грн., що становить розмір орендної плати за користування вказаними земельними ділянками, яку він міг би отримати. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду у розмірі 8858,84 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти задоволення позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8858,84 грн. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи зазначені положення, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено, що таке визнання суперечить вимогам закону. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № [NUMBER] розміром 2,3686 га, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5106797782018 від 13.09.2018 року та земельна ділянка № [NUMBER] :01 [NUMBER] розміром 0,5025 га, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5106797792018 від 13.09.2018 року. Відповідачем [PERSON] з осені 2017 року було самовільно засіяно вказані земельні ділянки, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача, наданими голові Кодимської районної державної адміністрації, копія яких міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 2\~ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом серед іншого визнання прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно п. «д»\~ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок. Відповідно до ч. 1\~ст. 157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8858,84 грн., позов у цій частині підлягає повному задоволенню. Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Статтею 23 ЦК України\~встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки права позивача, були порушені відповідачем, суд приходить до переконання, що позивач зазнав моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань, достатнім розміром для компенсації такої шкоди є 1000,00грн.,\~яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial