Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить зобовязати відповідача протягом двох місяців замінити арку памятника на аналогічну арку належної якості; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 7\~000, 00 грн., а також витрати на проведення експертизи у розмірі 700, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16 лютого 2014 року позивач зробив замовлення на купівлю та встановлення памятника, що складався з арки та підставки. Були також замовлені художні роботи в [PERSON] загальною вартістю 3\~800, 00 грн. Відповідач виконав замовлення, однак відразу після встановлення арки позивач помітив на ній невелику тріщину, що проходила по діаметру арки. У звязку з цим, позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про безоплатне усунення недоліків, але наявне пошкодження усунуте не було. В свою чергу, відповідач написав розписку про те, що в разі деформації памятника та збільшення мікротріщин, він замінить арку з художніми роботами через рік з моменту встановлення даної арки. Також [PERSON] зазначив, що 20 березня 2015 року на його замовлення ПП «Науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибинського С.С.» було проведено будівельно-технічне дослідження портретної частини арки і тильної сторони арки памятника. На місці захоронення урни експертом були встановлені наступні пошкодження: на фасадній портретній частині арки і з тильної сторони арки вищевказаного памятника наявна тріщина. Після звернення до відповідача в лютому місяці 2015 року з вимогою замінити арку памятника на арку належної якості, [PERSON] відмовився виконувати покладені на нього зобовязання, що стало приводом для звернення до суду з дійсним позовом. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Порушення цивільних прав, невиконання або неналежне виконання договірного зобов'язання тягне для особи, що заподіяла шкоду, чи боржника певні невигідні для них майнові та інші правові наслідки, в тому числі цивільно-правову відповідальність. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 708, ч. 1, 2 ст. 709 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості. Судом встановлено, що 16 лютого 2014 року [PERSON] зробив замовлення на купівлю та встановлення памятника, що складався з арки, підставки та були замовлені художні роботи в [PERSON] загальною вартістю 3\~800, 00 грн. В строк до 01 березня 2014 року відповідачем було виконано вищевказане замовлення. Однак, відразу після встановлення арки позивач помітив на ній невелику тріщину, що проходила по діаметру арки, що є порушенням вимог ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою товар повинен надаватись належної якості. У звязку з цим, позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про безоплатне усунення недоліків, так як вважав, що це вина відповідача. В свою чергу, [PERSON] після огляду памятника написав розписку від 11 березня 2014 року про те, що в разі деформації памятника та збільшення мікротріщин, він через рік замінить арку з художніми роботами. Позивач в лютому місяці 2015 року, у звязку з погіршенням її стану, звернувся до відповідача з вимогою замінити арку памятника на арку належної якості. Однак, [PERSON] відмовився виконувати покладені на нього зобовязання. Тому, для встановлення пошкоджень памятника 20 березня 2015 року [PERSON] звернувся до експертної установи ім. Скибинського С.С. Висновком будівельно-технічного дослідження №042/2015 від 23 березня 2015 року було встановлено, що на місці захоронення урни (ділянка 2, лінія 9, місце 13 на території Таїровського кладовища) наявні наступні пошкодження: на фасадній портретній частині арки і з тильної сторони арки вищевказаного памятника наявна тріщина. У звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань, у позивача виникло право на звернення за захистом своїх прав на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобовязання відповідача протягом двох місяців замінити арку памятника на аналогічну арку належної якості. Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом також встановлено, що невиконання вищевказаних зобовязань відповідачем завдало [PERSON] моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях з приводу того, що протягом тривалого часу не встановлена арка належної якості до памятника його померлим батькам. У звязку з цим, в позивача погіршився стан здоровя, що підтверджується відповідними медичними довідками, наданими позивачем до суду. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн. У звязку з несплатою позивачем судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. Крім того, судом встановлено, що позивач зазнав витрат на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 700, 00 грн., які також підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial