Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15728,36 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №211/К-1 від 01 липня 2008 року [PERSON] надано цільовий кредит у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п.3.1. кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати проценти з розрахунку 0,1918% за день від залишкової суми кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом, не включаючи його. Відповідно до графіку здійснення платежів відповідач в строк до 07 липня 2010 року зобов'язалася повернути суму основного боргу в розмірі 2000,00 грн. та проценти за користування кредитом в розмірі 1484, 26 грн., загальна сума до сплати - 3484,26 грн.. Відповідно до п.6.3. кредитного договору при простроченні погашення кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіка платежів кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі 1% від суми простроченого зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом за кожен день прострочення. Пунктом 6.4. кредитного договору передбачено, що при простроченні погашення кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіка платежів більше ніж 30 календарних днів кредитодавець має право нарахувати штраф у розмірі 30% від суми простроченого зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом. Впродовж терміну дії договору відповідач частково сплачувала заборгованість за кредитом, а саме було виплачено тіло кредиту в розмірі 356,61 грн. та проценти за користування кредитом в сумі 937,47 грн. Однак, у зв'язку з недотриманням умов кредитного договору у [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 15728, 36 грн, яка складається з: суми неповернутого кредиту-1643,39 грн; несплачених процентів - 5433,75 грн.; пені з розрахунку 1% в день від суми прострочених платежів відповідно до п.6.3. договору та графіку здійснення платежів - 7994, 16 грн.; штрафу згідно з п.6.4. кредитного договору -675, 06 грн.. В добровільному порядку відповідач не бажає сплачувати заборгованість, тому позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій позов не визнала, просить застосувати строки позовної давності і провадження по справі закрити. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, а саме, кредитний договір №211/К-1 від 01 липня 2008 року (а.с.3-4), видатковий касовий ордер (а.с.5), розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.6,7), вважає, що можливо застосувати за заявою відповідача наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Разом з тим, згідно заяви відповідач наполягає на застосуванні наслідків спливу позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, при цьому на підставі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судового рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позов подано до суду 09 січня 2014 року, поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності позивачем не наведено. Строк дії кредитного договору становить 24 місяці, тобто з 01 липня 2008 року по 01 липня 2010 року. Враховуючи вищевикладене, те що позивачем при зверненні із даним позовом до суду пропущено строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, а також те що поважних причин пропущення позовної давності судом не знайдено, виходячи із засад змагальності цивільного судочинства, меж судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в зв'язку зі сплином строку позовної давності.

Outcome: dismissed