Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Посилаючись на те, що 29.03.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3467602. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Так, 13.07.2018 року у м. Чернівці по вул. Руській, 213, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.09.2018 року, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В подальшому власник пошкодженого транспортного засобу марки «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплатою страхового відшкодування за Полісом №АМ/3467602. 24.10.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 2103,00 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] . Таким чином, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 24.10.2018 року, що підтверджується страховою виплатою згідно платіжного доручення від 24.10.2018 року 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №20/12/2019 року про відступлення прав вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. Таким чином до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу позивачем отримано не було. На підставі викладеного, просить суд стягнути на користь позивача суму в розмірі 2103,00 гривень, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 7299, 80 гривень. Ухвалою судді від 12.01.2021 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання позивач, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 29.03.2018 року, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір(Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3467602. Відповідно до даного Полісу застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 13.07.2018 року о 09 год. 10 хв. у м. Чернівці по вул. Руській, 213, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.09.2018 року [PERSON] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. 16.10.2018 року [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ «СК «ВУСО» про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 13.07.2018 року о 09 год. 10 хв. у м. Чернівці по вул. Руській, 213, за участю автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Відповідно до ремонтної калькуляції №898711 від 19.10.2018 року та акту огляду транспортного засобу загальна сума ремонтних робіт з ПДВ становить у розмірі 4923,60 гривень. Згідно розрахунку страхового відшкодування складеним на основі ремонтної калькуляції від 19.10.2018 року, сума страхового відшкодування становить 2103,00 гривень. Згідно Акту №10201 від 24.10.2018 року по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3467602 від 29.03.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» прийняло рішення здійснити перерахунок коштів на картковий рахунок [PERSON] для компенсації виплачених ремонтних робіт. Згідно платіжного доручення №23892 від 24.10.2018 року ПрАТ «СК «ВУСО» 24.10.2018 року здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 2103,00 гривень шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір №20/12/2019 року про відступлення прав вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. Згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги ФОП [PERSON] набув права вимоги до [PERSON] , щодо відшкодування у порядку регресу збитків в розмірі 2103,00 гривень. Таким чином до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. 29.12.2019 року та повторно 10.04.2020 року [PERSON] від ФОП [PERSON] надсилалась вимога про відшкодування шкоди в порядку регресу. Норми права, та мотиви їх застосування. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Уклавши договір відступлення прав вимоги №20/12/2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 2103,00 гривень. Крім того, позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7299 грн. 80 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених витрат на професійно правничу допомогу у строк визначений ст. 141 ЦПК України (договір, акт прийняття-передачі робіт, квитанція до прибуткового касового ордеру про оплату). Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., та витрати на професійну правничу допомогу - 7299 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved