Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 серпня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, між сторонами часто виникали сварки, внаслідок різного погляду на життя та ведення спільного господарства, у звязку із чим шлюбні відносини фактично припинені, подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. З вересня 2017 року сторони разом не проживають, тому позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не зявилась, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Дмитренко». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 538, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, з вересня 2017 року спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідноч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Частиною 1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнала позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved