Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу. Посилаючись на те, що 18 листопада 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву № 300131/133851/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) строком на 5 місяців в іноземній валюті з правом його поповнення. Відповідно до п.1 договору, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок вклад, на строк з 18.11.2014 року по 18.04.2015 року. За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку, відповідач нараховує та сплачує відсотки в розмірі та порядку, що визначений п.2 договору. Відповідно до договору, строк його дії складає 5 місяців та закінчується 18 квітня 2015 року. Крім того, п.4 договору надана можливість поповнення суми вкладу протягом строку дії цього договору. Пунктом 7.1 договору про основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві Банк «Фінанси та Кредит», встановлено, що сторони несуть відповідальність по цьому договору у відповідно до чинного законодавства України. Згідно з квитанцією №1 від 18.11.2014 року [PERSON], як вкладник, вніс на вкладний рахунок № 2630.3.137414.001 кошти в сумі 600 євро. Відповдно до п.4 договору неодноразово здійснював поповнення даного вкладу, а саме: 21.11.2014 року на суму 1650 євро, 24.11.2014 року на суму 1250 євро, 28.11.2014 року на суму 3100 євро, 05.12.2014 року на суму 3659,28 євро. Внаслідок чого загальна сума вкладу становить 10259,28 євро. 20 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про повернення йому грошових коштів у повній сумі у зв'язку із закінченням дії даного договору, проте працівники АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відділення №68 йому відмовили та порадили звернутися до суду. Позивач просить стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму вкладу в розмірі 10259,28 євро, відповідно до договору-заяви №300131/133851/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті від 18.11.2014 року та витрати по справі. У судовому засідання позивач, представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторонни (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.5 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Отже, вклад позивача відповідно до зазначеного вище договору, підлягає поверненню у валюті, вказаній в договорах, тобто у євро. Судом встановлено, що 18.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений договір-заяву № 300131/133851/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». За умовами договору, відповідач прийняв від позивача кошти в сумі 600 євро із ставкою 11 % річних на строковий депозитний рахунок, а саме на строк 5 місяців. Факт прийняття відповідачем від [PERSON] грошових коштів у сумі 600 євро підтверджується квитанцією № 1 від 18.11.2014 року. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 18.11.2014 року по 20.04.2015 року від 20.04.2014 року всього на строковий вкладний рахунок було вкладено та в подальшому довкладено 10259,28 євро. Згідно п.5.2 розділу 5 договору Основних вимог, якщо день закінчення строку Строкового вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми проводиться відповідачем на наступний робочий день. Пунктом 7.1 договору Основних умов встановлено, що сторони несуть відповідальність по цьому договору відповідно до чинного законодавства. 18.04.2015 року закінчився строк дії договору заяви № 300131/133851/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт». Однак,18.04.2015 року припав на вихідний день субота, то відповідно [PERSON] звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення йому грошових коштів у повній сумі у зв'язку із закінченням дії даного договору, однак в цьому йому було відмовлено. Вищенаведене свідчить про порушення відповідачем умов договору банківського вкладу та положень чинного законодавства, яке стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи те, що ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» порушив зобов'язання перед позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON]В суму неповернутого вкладу за договором-заявою № 300131/133851/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті від 18.11.2014 року. Відповідно до умов депозитного договору, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Станом на 13.05.2015 року курс євро по курсу НБУ становить 23.2 грн. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в сумі 243,60 гривні. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У даній справі правову допомогу позивачу надавав [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.04.2015 року. [PERSON] надавав позивачу правові послуги у виді представництва його інтересів в Нетішинському міському суді. За правову допомогу позивач сплатив йому 720 гривень за підготовку позовної заяви до Нетішинського міського суду та 160 гривень за участь в судовому засіданні Нетішинського міського суду, що підтверджується актом прийомки виконаних робіт від 13.05.2015 року. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено, з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 880,00 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved