Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 липня 1998 року помер його батько, [PERSON], який на день смерті та постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах КСП «ім. Леніна», розташована на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району, що належала померлому на підставі сертифікату серії ЧН №053945, виданого 20.09.1996 року. Спадкодавець за життя заповіту не склав. Він фактично прийняв спадщину. За життя спадкодавцем оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був втрачений, в зв`язку з цим державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно публікації в газеті «Наше життя» № 28 від 15.07.2017 року вищезазначений сертифікат вражається недійсним, а отримати дублікат сертифікату неможливо. Тому просить визнати за ним право на вищезазначену земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 23 ). Відповідач, до суду також не з'явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 20). Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з слідуючого. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7, від 30.05.2008, розяснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки спадщина відкрилась в 1999 році, тому суд даний спір вирішує на підставі норм ЦК УРСР. Судом встановлено, що 24.07.1998 року помер батько позивача в справі, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ №044112 (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю), розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, що належала йому на підставі сертифікату серії ЧН №053945, виданого 20.09.1996 року (а.с.10). Як вбачається із довідок, виданих виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 20.06.2017 року №726 та 03.07.2017 року №761, постійно та на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO]. Спадщину після його смерті фактично в шестимісячний термін прийняв його син, [PERSON], що виявилось в обробці земельної ділянки, проведенні поточного ремонту будинку, сплаті всіх необхідних платежів, догляді за спадковим майном (а.с.8,9). Згідно довідки державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа після смерті [PERSON] з липня 1998 року по грудень 2003 року не заводилася (а.с.19). З постанови Бобровицької районної державної нотаріальної контори вбачається, що 28.09.2017 року [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 12). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» №28 від 15.07.2017 року, а дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай) не видаються, що підтверджується довідкою відділу у Бобровицькому районі ГУ Держгкокадастру у Чернігівській області (а.с. 10-11). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] помер, спадкоємцем за законом є позивач в справі, який фактично прийняв спадщину та не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі, так як оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений, а дублікати сертифікатів на право на земельну частку (пай) не видаються і єдиними шляхом реалізації його права на спадщину є рішення суду, тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на спадкове майно є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved