Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив , що 11.11.1998 року отримав свідоцтво про право власності на житло: по вул. Якіра. буд.78, кв.5 в м.Харкові. На зазначеній земельній ділянці позивач самочинно побудував приміщення № І-12,9 кв.м.; приміщення № ІІ-4,0 кв.м. 1-го поверху та приміщення 2-го поверха№ 6-11,6 кв.м; №7-10,0 кв.м.; №8-10,1 кв.м. загальною площею 48,6 кв.м. Технічні рішення , прийнятті при будівництві відповідають вимогам діючих норм та правил державних стандартів. Позивачем створено нове майно , однак, в звязку з тим, що воно збудоване без належного дозволу, позивач вимушений звернутися до суду та просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані приміщення № 6 площею - 11,6 кв.м., приміщення № 7 - площею 10.0 кв.м., приміщення № 8 площею 10.1 кв.м., приміщення №1 площею 12,9 кв.м., приміщення № ІІ площею 4, 0 кв.м. , а всього загальною площею 48,6 кв.м в житловому будинку літ. «А-1»,загальною площею 116,8 кв.м. у тому числі житловою площею 63,5 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - Харківська міська рада в судове засідання не зўявився, просили слухати справу у відсутність представника Харківської міської ради, прийняти обґрунтоване та законне рішення суду , яке б не порушувало права третіх осіб. Суд\~\~вивчив\~\~матеріали\~\~справи,\~\~оцінивши надані докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом\~\~встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящих № 17/251-е видане 11 липня 1950 року Про закріплення участків землі з існуючими будівлями за Квартирно-Експлоатаційною Частиною Харківського району, земельна ділянка площею 0,2га, розташована по вул.Ворошилова,буд.78 у м.Харків цільовим призначенням (використанням) якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В 1950 роках вулиця Ворошилова була перейменована в вулицю Якіра. 11.11.1998 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житло: м. Харків, вул. Якіра. буд.78, кв.5. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який виготовлено 07 листопада 2011 року КП «ХМБТІ «, на зазначеній земельній ділянці позивач самочинно побудував приміщення № І-12,9кв.м.; приміщення № ІІ-4,0 кв.м. 1-го поверху та приміщення 2-го поверха № 6-11,6 кв.м; №7-10,0 кв.м.; №8-10,1 кв.м. загальною площею 48,6 кв.м. Згідно із висновками про технічний стан житлового будинку [ADDRESS] виконаного ТОВХарківреконструкція від 22 листопада 2011 року, розташування будівлі не суперечить державним будівельним нормам України ДБН А.2.2- 3-2004 додаток П. Планування і забудова міських і сільських поселень»; планувальне та конструктивне вирішення будівлі літ. «А-1» [ADDRESS] відповідає діючим на даний час державним будівельним нормам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», що дає можливість визнати її житловим будинком, придатним для постійного проживання, з житловою площею 116,8 кв.м. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Московскої районної ради м. Харкова № 159 від 15.06.1999 року дозволено гр. [PERSON] виповнити розширення існуючої прибудови до квартири [ADDRESS]. Відповідно листа Московського районного відділу м. Харкова Головного управління Держтехогенбезпки у Харківській області № 23/550/1703 від 27.12.2012 року Московський районний відділ м. Харкова Головного управління Держтехогенбезпки у Харківській області не заперечує проти збереження та подальшої експлуатації надбудови та прибудови до квартири № 5 житлового будинку на території домоволодіння , розташованого за адресою: м.Харків, вул. Якіра,78 . Відповідно листа Московської районної санітарно-епідеміологічної станції м. Харків № 3.1/4762 від 20.12.2011 року санітарно-епідеміологічна станція Московського району м. Харкова не заперечує проти збереження та подальшої експлуатації самочинної надбудови та прибудови до квартири № 5 житлового будинку по вул. Якіра,78 в м. Харкові. Відповідно до вимог п.п. 1,5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до вимог ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди; право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Нормою ч. 1 ст. 376 ЦК України встановлено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимоги власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до вимог ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Судом встановлено, що позивач є користувачем земельної ділянки, розташованої [ADDRESS], цільовим призначенням (використанням) якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Збудований позивачем на земельній ділянці житловий будинок літ. «А-1» виконано без отримання відповідного дозволу та належно затвердженого проекту, а тому це будівництво є самочинним. Будівництво виконано без порушення чинних будівельних норм і правил, на земельній ділянці, відведеній під індивідуальне будівництво. Як власник квартири та користувач земельної ділянки, позивач має право на забудову на своїй земельній ділянці за умови додержання встановлених архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Щоб захистити своє право власності позивачу необхідно його офіційне визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено Договором або Законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як вказував позивач, та знайшло підтвердження у судовому засіданні, за період проведення робіт по будівництву будь-яких заяв, скарг, приписів від будь-яких громадян, юридичних осіб або компетентних органів на адресу позивача, а також на адресу державних органів влади, зокрема Харківської міської ради, з приводу недотримання позивачем встановлених норм та правил чи порушення будь-чиїх прав при проведенні будівництва не надходили, що відповідає положенням ч.7 ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України, які наголошують, що при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, та не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Таким чином, враховуючи, що будівельні роботи виконані забудовником з додержанням всіх будівельних, екологічних, санітарно-гігієнічних, пожежних норм та правил державних стандартів, це не порушує права інших осіб, суд визнає за позивачем право власності на новостворене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved