Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.1992 року, відділом ЗАГС Виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровськ, актовий запис № 553. Від шлюбу сторони мають двох дітей повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як фактично сімейні відносини припинено у зв'язку з різними поглядами на життя, позивач фактично створив нову сімю, в якій народилась дитини, спільне господарство з відповідачем не ведеться, фактично шлюбні відносини припинені з 2012 року, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, від відповідача надійшла заява в якій остання просить не розглядати справу без її участі, бажає особисто бути присутньою в судовому засіданні, крім того, зазначила, що судової повістки про виклик до суду не отримувала. Також від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення слухання справи, у звязку з його зайнятістю. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, підстав для відкладення розгляду по справі, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачає. Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Посилання відповідача про неотримання судового виклику не знайшли свого підтвердження, оскільки представник відповідача особисто отримував повістку про виклик до суду, таким чином, відповідач завчасно повідомлена про дату та час судового засідання по справі через свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.07.1992 року, відділом ЗАГС Виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровськ, актовий запис № 553. Від шлюбу сторони мають двох дітей повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на даний час\~\~подружжя тривалий час спільно не проживає, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. При цьому саме позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає подальше подружнє життя з відповідачем не можливим, оскільки\~\~це протирічить його інтересам. Крім того, позивач фактично створив нову сімю, в якій народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 553956. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2017 року сторонам надано шестимісячний строк на примирення подружжя. 21.02.2018 року строк для примирення, тривалістю 6 місяців, закінчився, проте сторони не примирилися. Згідно із\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7 \~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 640 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved