Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати грошові кошти, отримані відповідачем за розпискою, авансом та стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 31\~920,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 05.09.2016р. позивач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1\~200,00 доларів США, що на момент передання еквівалентно 31\~920,00 грн., в рахунок підготовки документів для укладення між сторонами договору купівлі-продажу належного відповідачу домоволодіння, розташованого в м. Дніпрі, вул. Луначарського, 21. Проте такий договір не було укладено, у звязку з тим, що відповідач відчужив зазначене домоволодіння іншій особі. Відповідач надав суду заперечення на уточнену позовну заяву, у яких, посилаючись на те, що особисто він кошти не отримував, а продаж домоволодіння було здійснено після спливу встановленого розпискою строку, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач у судове засідання не зявився, натомість його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно з розпискою від 05.09.2016р. з метою укладення у подальшому договору купівлі-продажу, а саме не пізніше 05.03.2017р., [PERSON] сплатив на користь третьої особи 1\~200,00 доларів США за оформлення документів на домоволодіння, належне [PERSON] Сторони визначили ці кошти як завдаток. В подальшому договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було. Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у звязку з чим відсутні підстави вважати передані позивачем кошти завдатком. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.570 КЦ України така сума вважається авансом. Оскільки правова природа отриманих відповідачем коштів визначена законом, то вказівка у тексті розписки на такі кошти як на завдаток не має правового значення і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст.571 ЦК України, на які посилається відповідач у своїх заперечення. Згідно з ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи, що договір купівлі-продажу, з метою укладення якого було сплачено 1\~200,00 доларів США, укладений не був, суд доходить висновку, що такі кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу. Водночас у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимоги про визнання переданих коштів у сумі 1\~200,00 доларів США авансом, оскільки такий спосіб захисту не передбачений чинним законодавством. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial