Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 15 січня 2020 року по 28 жовтня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 травня 2017 року між позивачем та відповідачем склалися фактичні шлюбні відносини, сторони почали проживати однією сім`єю, однак шлюб між сторонами офіційно не був зареєстрований. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На сьогодні шлюбні відносини, між позивачем та відповідачем припинилися та неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача. Згоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, відповідач не приймає участі у житті та вихованні дитини, матеріально не забезпечує. Зазначає, що позивачу відомо, що відповідач офіційно не працює, але має неофіційні доходи, які здатні забезпечити потреби дитини. Також звертає увагу на те, що відповідач не має інших неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.4). 18 січня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у справі №204/7239/20 (провадження №2-н/204/1/21) видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~аліментів на\~утримання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~однієї чверті\~зі всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~щомісячно,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~та не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~з 29\~жовтня 2020\~року та\~до досягнення\~дитиною повноліття(а.с.41). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. 18 січня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у справі №204/7239/20 (провадження №2-н/204/1/21) видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~аліментів на\~утримання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~однієї чверті\~зі всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~щомісячно,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~та не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~з 29\~жовтня 2020\~року та\~до досягнення\~дитиною повноліття(а.с.41). Позивач наразі просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини за минулий час, а саме з 15 січня 2020 року по 28 жовтня 2020 року, тобто до дня подачі до Красногвардійського районного судом м.Дніпропетровська заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів у справі №204/7239/20. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів та неможливості їх одержання через ухилення відповідача від їх сплати з 15 січня 2020 року до 28 жовтня 2020 року. Роздруківка електронної переписки, на яку посилається позивач, як на підтвердження своїх позовних вимог та яка, на її думку, свідчить про ухилення відповідача від сплати аліментів, судом не приймається як доказ ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки зі змісту переписки вбачається, що друга сторона, у тому числі, проявляє заінтересованість щодо дітей, не відмовляється надавати допомогу дитині, а лише відстрочує її надання. Разом з цим судом враховується, що надана роздруківка переписки є неповною, суду надані лише певні її фрагменти (а.с.7-27). Також необхідно зазначити, що така переписка може бути між будь-ким, належні та допустимі докази того, що вказана переписка велася саме між сторонами у справі, відсутні. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу не підлягають та компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed