Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків за користування земельною ділянкою вказуючи, що земельна ділянка площею 24570 кв.м. розташована в [ADDRESS], якою користується гр. [PERSON], належить на праві власності територіальній громаді міста. Органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Вільногірська міська рада. Комісією, створеною рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 18.09.2013 року №355/0/7-13, відповідно до Акту визначення збитків від 12.12.2013 року, здійснено визначення збитків, завданих Вільногірській міській раді внаслідок неодержання доходу за користування земельною ділянкою загальною площею 24570 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], яка завдана [PERSON]. Згідно листа управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 24570 кв.м., яка знаходиться в користуванні гр. [PERSON] на 01.01.2012р. становила - 1 191 399.30 грн., на 01.07.2012р. - 1 439 556.30 грн., на 01.01.2013р. - 1 439 556.30 грн. Термін, протягом якого допущено неодержання доходу за користування земельною ділянкою з 15.11.2012р. по 01.11.2013 р. [PERSON] користується земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів і плата за користування земельною ділянкою нею у 2012, 2013 роках не здійснювалась. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 листопада 2012 року, реєстраційний номер №1601, [PERSON] набула право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 2.4570 га. Виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області було направлено лист від 12.03.2013 року № 15-499/0/2-13 з рекомендацією терміново оформити право користування та документи на вищезазначену земельну ділянку. В даний час гр. [PERSON] користується земельною ділянкою площею 2.4570 га під об'єктом нерухомого майна, який розташований по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів, за користування земельною ділянкою коштів не сплачує. Нарахування збитків від неодержання доходу за користування земельною ділянкою здійснено з 15.11.2012 р. по 31.12.2012 р. за ставкою 5.25% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2013р. за ставкою 7.25% від нормативної і грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9657.10 грн. та 90164.21 грн. відповідно. Таким чином, неодержання доходу за користування земельною ділянкою гр. [PERSON] загальною площею 24570 кв.м. завдало збитки Вільногірській міській раді на загальну суму 99821,31 грн., яку просять стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи Сукач Л.О. позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, проти застосування строків позовної давності, про що просить представник відповідача, не заперечує. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, просить застосувати строки позовної давності, пояснив, що до суду позивач звернувся 06.04.2016 р., тому з відповідачки підлягають стягненню збитки за період з 06.04.2013 р. по 01.11.013 р. згідно з розрахунком, наданим позивачем. Період, за який збитки підлягають стягненню становить 6 місяців 24 дні, розмір заборгованості - 59 141,76 грн., і проти стягнення завданих збитків у цьому розмірі не заперечують. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] суду показала, що 15.10.04 року ЗАТ «Вільногірський завод будівельних матеріалів» звернувся з заявою про передачу в оренду земельної ділянки для промислового користування. Терміном на 15 років земельна ділянка була передана в оренду. В послідуючому між відповідачкою та ЖБІ було укладено договір купівлі - продажу, згідно якого [PERSON] придбала у власність споруди, які були розташовані на вказаній земельній ділянці. Вона мала право укласти договір оренди вказаної земельної ділянки, звернутися з заявою про викуп цієї ділянки, однак на пропозиції позивача, відповідачка не реагувала. Було створено комісію, яка визначила розмір завданих відповідачкою збитків. Факт набуття відповідачкою [PERSON] права власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, який знаходиться за адресою [ADDRESS] підтверджується договором купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд від 14.11.2012 року та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 51, 62-63). Згідно акту від 25.12.2013 року, комісією, яка створена рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 18.09.2013 року № 355/0/7-13 (а.с. 65), здійснено визначення збитків, завданих Вільногірській міській раді внаслідок неодержання доходу за користування земельною ділянкою загальною площею 24570 кв.м., розташованої по [ADDRESS], громадянкою [PERSON], сума збитків за період з 15.11.2012 року до 01.11.2013 року становить 99821,31 грн. (а.с. 56-57) Відповідно до рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 489/0/7-13 від 26.12.2013 року вказаний акт затверджено (а.с 55, 67). Згідно відомостей від 23.10.2013 року, наданих начальником управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загально площею 2,4570 га, розташованої по [ADDRESS], становить на 01.01.2012 року - 1191399,30 грн., на 01.07.2012 року - 1439556,30 грн., на 01.01.2013 року - 1439556,30 грн. (а.с. 58). Згідно рішення Вільногірської міської ради від 15.10.2004 року № 766-30/ІV вирішено передати в оренду ЗАТ «Вільногірський завод будівельних матеріалів» земельну ділянку загально площею 2,4570 га, розташовану по [ADDRESS] (а.с. 136, 169) Згідно рішення Вільногірської міської ради від 29.04.2013 року № 128-51/VI, у зв'язку з переходом права власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 2,4570 га по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2012 року, вирішено визнати таким, що втратив свою дію, договір оренди земельної ділянки площею 2,4570 га, розташованої по [ADDRESS], що укладений між Вільногірською міською радою та ЗАТ «Вільногірський завод будівельних матеріалів» 15.11.2004 р. за № 70 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 21.12.2004 року за № 04041500018 (а.с. 170) Згідно договору оренди землі № 70 від 15.11.2004 року укладеного між орендодавцем - Вільногірською міською радою та орендарем - ЗАТ «Вільногірський завод будівельних матеріалів», орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для виробничих цілей, яка знаходиться в промисловій зоні міста по [ADDRESS]. Договір укладено на п'ятнадцять років. До договору внесено 21.03.2007 року та 28.03.2008 року зміни (а.с.171-180) Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно ст..80 Земельного Кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 Земельного Кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст.. 206 Земельного Кодексу України та ст.. 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про плату за землю», за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Згідно з ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору оренди. Згідно зі ст. 211 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Земельний Кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Згідно з частиною другою ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з п. «д» ч.1 ст.156 Земельного Кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом ст. 157 Земельного Кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.2, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 р., відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Таким чином, системний аналіз зазначених норм матеріального права, свідчить про те, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 Земельного Кодексу України та вищевказаним Порядком. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 14.09.2016 р. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд від 14.11.2012 року придбала у приватного акціонерного товариства «Вільногірський завод будівельних матеріалів» комплекс нежитлових будівель та споруд, розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці загальною площею 24570 кв.м. та набула право на вказані будівлі та споруди і земельну ділянку, однак оформлення свого права на земельну ділянку належним чином не здійснила, договір оренди землі з власником земельної ділянки - Вільногірською міською радою Дніпропетровської області не уклала та користувалася земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, внаслідок чого позивач не одержав доходи у виді орендної плати, чим йому було завдано збитки. Визначаючи розмір збитків, завданих відповідачкою позивачу внаслідок не укладення договору оренди, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст.ст. 256, 257, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Згідно положень ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідачки завдані нею збитки за період з 15.11.2012 року до 01.11.2013 року, однак до суду останній звернувся з позовом 06.04.2016 року, представник відповідача просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність, в судовому засіданні представник позивача клопотань про поновлення пропущених строків позовної давності не заявляла, тому позовна давність підлягає застосуванню, а з відповідачки на користь позивача слід стягнути збитки, завдані користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 06.04.2013 р. по 01.11.2013 р., що становить 59141 грн. 78 коп., виходячи з наступного розрахунку: З 06.04.2013 р. по 30.04.2013 р. (24 дні) - 8697,32:30х24 = 6957,86 грн. ; з 01.05.2012 р. по 01.11.2013 р. (6 місяців) - 8697,32 х 6 = 52183,92 грн.; 6957,60 + 52183,92 = 59141,78 грн. В решті заявлених вимог - слід відмовити в зв'язку із спливом позовної давності. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 75) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 13 Конституції України, ст.ст. 12, 120, 125, 152, 156, 157, 206 Земельного Кодексу України, ст. 2 Закону України «Про плату за землю», ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 22, 256, 257, 260, 261, 267, 1166 ЦК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам та землекористувачам» та

Outcome: partial