Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.09.2011 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Рено», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована на підставі полісу АА/3501404. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб - «Рено», державний номерний знак [NUMBER], відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження №2008 від 20.09.2011 року складає 70581,43 грн.. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховикiв, якi здiйснюють обов'язкове страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв за шкоду, заподiяну третiм особам. Участь страховикiв у МТСБУ є умовою здiйснення дiяльностi щодо обов'язкового страхування цивiльно-правової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв. Відповідач на дату дорожньотранспортної пригоди не мав чинного договору обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників транспортних засобів. 22.12.2011 року власник застрахованого транспортного засобу [PERSON], скориставшись передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом на відшкодування збитків, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату йому грошового відшкодування за завдану відповідачем матеріальну шкоду. У звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування збитків [PERSON] в розмірі 50000,00 грн., понесло витрати за послуги експерта у розмірі 450 грн., які позивач також просив стягнути з відповідача, та понесені витрати по сплаті судового збору 504,50 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись не недоведеність розміру заподіяної шкоди та на пропуск позивачем строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2011 року на вулиці\~\~[PERSON] та перехресті Плеханова у місті Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача та застрахованого автомобіля марки «Рено», д.н.з ВІ 6737 ВІ, під керуванням водія [PERSON], унаслідок якої автомобіль «Рено» зазнав механічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду\~\~м. Дніпропетровська від 16 листопада 2011 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. 22 грудня 2011 року [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50 000 грн. Відповідно до наказу МТСБУ № 977 від 26 березня 2012 року, платіжним дорученням № 1425 від 26 березня 2012 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 450 грн. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України). Саме до цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України №6-2471цс15 від 17 лютого 2016 року. З урахуванням вищевикладеного й того, що позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому [PERSON], отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, - відповідача по справі, саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі. Оскільки в спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. З урахуванням вищевикладеного, факту того, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась 02 вересня 2011 року, строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом порушено права закінчився 02 вересня 2014 року. Позивач звернувся до суду лише 13 березня 2015 року, а отже з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 609,18 грн.

Outcome: approved