Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення коштів (а.с.1-3). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.10.2019 року приблизно о 12 год. 18 хв. ним було здійснено помилкове перерахування його грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Альфа банк) в сумі 35000,00 грн. 09.12.2019 року приблизно о 13 год. 19 хв. ним було здійснено помилкове перерахування його грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Альфа банк) в сумі 15000,00 грн. 04.03.2020 року приблизно о 16 год. 15 хв. ним було здійснено помилкове перерахування його грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Моно банк (Універсал банк) в сумі 5055,00 грн. Як ним було встановлено пізніше всі ці рахунки належать одній особі [PERSON] , [INFO] , однак жодних підстав для набуття нею та збереження його грошових коштів не існує. Зазначає, що в приватному спілкуванні [PERSON] визнала факт безпідставного отримання нею від нього коштів і пообіцяла їх повернути, однак до теперішнього часу цього не зробила. Для підтвердження тієї обставини, що саме їй належать вказані рахунки, та що саме на ці карткові рахунки ним було здійснено безпідставне перерахування коштів, ним 14.12.2020 року було направлено до Акціонерного товариства «Альфа банк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвокатські запити, на які банки відмовились надавати йому відповідну інформацію. Вважає, що відповідачем без правової підстави набуті кошти в розмірі 55055,00 грн., а тому враховуючи наведені ним обставини, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 55055,00 грн. та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 06.01.2021 року задоволено самовідвід судді Рунчевої О.В. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набути коштів (а.с.26,27). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Рибакової В.В. (а.с.30). Ухвалою судді від 02.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.36,37). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 02.02.2020 року направлено позивачу за адресою вказаною в позові (а.с.40). До суду повернувся поштове повідомлення про вручення особі поштового відправлення (а.с.48). Копію ухвали судді 02.02.2020 року з копію позову з додатками направлено відповідачу за її місцем реєстрації, а також за адресою зазначеною у позовній заяві (а.с.41,50). До суду повернулися конверти направлені за адресою вказаною в позові, як не вручені, із зазначенням причин повернення: адресат відсутній за вказаною адресою; за закінченням терміну зберігання (а.с.44,49). За адресою реєстрації поштове відправлення адресату вручене (а.с.53). Від відповідача відзив на позов не надійшов. Ухвалою судді від 04.02.2020 року частково задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного\~товариства «Альфа-Банк»\~інформацію щодо\~того,\~на які\~каркові рахунки\~було здійснено\~переведення коштів\~з картки\~№ [NUMBER] \~належної [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 18.10.2019 року приблизно о 12-15 год. в сумі 35000,00 грн. (код операції 297409), 09.12.2019 року приблизно о 13-17 год. в сумі 15000,00 грн. (код операції 503011), 04.03.2020 року приблизно о 16-12 год. в сумі 5055,00 грн. (код операції 272881) та чи дійсно були здійснені ці операції в зазначених сумах. В іншому відмовлено. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості\~(стаття 129 Конституції України). В розумінні ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кошти на банківських рахунках заявника охоплюється поняттям «майно» заявника. Крім того під поняттям інше «майно» зазначається майно, що «становить економічну цінність», зокрема, необхідні для здійснення підприємницької діяльності дозволи чи ліцензії (cправа «Тре Тракторер Актіболаґ» проти Швеції» (Tre Traktorer Aktiebolag v. Sweden), рішення від 7 липня 1989 року, серія A, № 159). Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. За нормами\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно\~або\~зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до п. 1.23 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. З позовної заяви вбачається, що 18.10.2019 року приблизно о 12 год. 18 хв. позивачем було здійснено помилкове перерахування належних йому грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Альфа банк) в сумі 35000,00 грн. Також, 09.12.2019 року приблизно о 13 год. 19 хв. позивачем було здійснено помилкове перерахування грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Альфа банк) в сумі 15000,00 грн. Крім того, 04.03.2020 року приблизно о 16 год. 15 хв. позивачем було здійснено помилкове перерахування грошових коштів з його карткового рахунку [NUMBER] (Альфа банк) на картковий рахунок [NUMBER] (Моно банк (Універсал банк) в сумі 5055,00 грн. Позивачем в обґрунтування своїх вимог додано до позову виписки за картковим рахунком (а.с.4-6), згідно яких відбулося списання переказу: 18.10.2019 року - 35000,00 грн. (код операції 297409) (а.с.4), 09.12.2019 року - 15000,00 грн. (код\~операції 503011) (а.с.5), 04.03.2020 року - 5055,00 грн. (код операції 272881) (а.с.6). Як зазначалося вище, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року (а.с.38,39) за клопотанням позивача було витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» інформацію щодо того, на які каркові рахунки було здійснено переведення коштів з картки № [NUMBER] належної [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 18.10.2019 року приблизно о 12-15 год. в сумі 35000,00 грн. (код операції 297409), 09.12.2019 року приблизно о 13-17 год. в сумі 15000,00 грн. (код операції 503011), 04.03.2020 року приблизно о 16-12 год. в сумі 5055,00 грн. (код операції 272881) та чи дійсно були здійснені ці операції в зазначених сумах. Згідно наданої АТ «Альфа-Банк» відповіді № 08368/БТ-32б/б від 14.04.2021 року (а.с.51), на ім`я [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрита банківська картка № [NUMBER] . Переказ коштів з картки № [NUMBER] 18.10.2019 року приблизно о 12-15 год. в сумі 35000,00 грн. (код операції 297409) було здійснено на картковий рахунок № [NUMBER] ; Переказ коштів з картки № [NUMBER] 09.12.2019 року приблизно о 13-17 год. в сумі 15000,00 грн. (код операції 503011) було здійснено на картковий рахунок № [NUMBER] ; Переказ коштів з картки № [NUMBER] 04.03.2020 року приблизно о 16-12 год. в сумі 5000,00 грн. (код операції 272881) було здійснено на банківську картку № [NUMBER] . Частиною1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що ним було встановлено, що всі ці рахунки належать відповідачу [PERSON] . Проте будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні статей 77,78 ЦПК України, на підтвердження факту належності саме відповідачу [PERSON] вищезазначених карткових рахунків, позивачем суду надано не було та в матеріалах справи відсутні. В своїй заяві про витребування доказів (а.с.7,8) позивач просив, в тому числі, витребувати в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» та Акціонерному товаристві «Універсал банк» відомості про те, кому належать карткові рахунки на які ним було перераховані грошові кошти, із зазначенням повного ПІБ особи власника та його ідентифікаційного коду. Однак, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року (а.с.38,39) позивачу [PERSON] в цій частині вимог заяви про витребування доказів було відмовлено з тих підстав, що позивачем не зазначено вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, враховуючи, що за посиланням позивача вказаний рахунок є його особистим рахунком, а також з тих підстав, що вказана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом, яка містить банківську таємницю, таким чином може бути запитано інформацію (витребувано відомості) щодо особи (осіб), яка не є стороною у справі, що призведе до порушення прав такої особи. Копію вказаної ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2021 року було направлено позивачу та отримано ним (а.с.40,48). Інших клопотань щодо витребування доказів, з урахуванням викладеного в ухвалі від 04.02.2021 року, від позивача до суду не надходило. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, суд приходить до висновку, що учасники справи розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що доводи позивача про те, що грошові кошти були перераховані ним (списані з його банківської картки) на належні саме відповідачу карткові рахунки не знайшли своє підтвердження та є такими, що ґрунтуються на припущеннях. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів з відповідача по справі слід відмовити за недоведеністю. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed