Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, відсотків та трьох процентів річних за договором позики, який в подальшому уточнив та зменшив, зазначивши, що 15.03.2014р. він надав відповідачці грошові кошти в сумі 1000 грн., 18.03.2014р. в сумі 500 грн., що підтверджується розпискою, за якою відповідачка зобов,язалась повернути грошові кошти в сумі 1500грн. у кінці квітня 2014р., між тим, до теперішнього часу борг в сумі 1000,00 грн. не повернула та приховується від позивача. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми. Сума боргу з урахуванням росту інфляції та трьох процентів річних складає 1251,40грн. (1000 грн. - борг, 222,65грн. - індекс інфляції, 28,75грн. - 3 % річних), витрати на правову допомогу за складання позову складають 200 грн., судові витрати по сплаті судового збору с5кладають 243,60 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь. В судовому засідання представника позивача уточнені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, дала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнала частково та пояснила суду, що дійсно має борг 1000,00 грн. Також, визнала нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних згідно до ст.625 ЦК України, а також витрати на правову допомогу,які спочатку не визнавала, але не визнає витрати по сплаті судового збору, оскільки, вважає, що звернення до суду з позовом є лише ініціатива представника позивача, а не самого позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено той факт, що відповідно до розписки [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти 15.03.2014р. в розмірі 1000 грн. та 18.03.2014 р. - 500 грн., а всього 1500 грн., які зобов,язалась поверти у квітні 2014р. ( а.с.4). Сторонами не заперечуються факт повернення позивачеві відповідачкою позики у розмірі 500 грн. в жовтні 2014 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов,язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, оскільки [PERSON] позичила у [PERSON] строком до квітня 2014р. 1000 грн., що підтверджується зазначеними письмовими документами; доказів про повернення боргу відповідачем не надано і судом не встановлено, тому, згідно до розрахунку позивача, з яким погоджується суд, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу 1000 грн., індекс інфляції за час прострочення у розмірі 222,65 грн. та 3 % річних у розмірі 28,75грн. (а.с.35), відповідно до ст.ст.625, 1046-1050 ЦК України. Відповідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних з розглядом справи. До витрат ,пов*язаних з розглядом справи ,належать витрати на правову допомогу. На підставі таві ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. На підтвердження понесених витрат в розмірі 200 грн. позивачем надана довідка адвоката про отримання від позивача оплати послуг в зазначеному розмірі(а.с.9,43), згідно з якою адвокатом надано позивачеві юридичну допомогу та складено позовну заяву. Отже, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 200 грн. підлягають задоволенню , що не перевищує розміру, визначеного у ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: approved