Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить зобовязати останнього здійснити перерахунок заборгованості, яка обліковується за квартирою №243 у житловому будинку № 70 по вулиці Героїв Праці у м. Харкові з лютого 2007 року до березня 2017 року на 1 особу за послуги з вивезення побутових відходів. Позов обґрунтував тим, що є співнаймачем вказаної квартири та зареєстрований у вказаній квартирі. Разом з ним у вказаній квартирі зареєстровано ще троє осіб, а саме сестра позивача, [PERSON], та двоє племінників позивача [PERSON] та [PERSON], які, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, але фактично проживають у іншому місці, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року. Позивач є єдиним, хто проживає і користується комунальними послугами за вказаною квартирою з лютого 2007 року. Відповідач в своїх розрахунках вказує кількість мешканців 4 особи, та нараховує по своїм тарифам розмір грошових на чотирьох користувачів, хоча фактично послугами користується один лише позивач та має сплатити він один. Станом на квітень 2017 року за позивачем утворилась заборгованість у розмірі 7848,19 грн. за послуги з вивезення побутових відходів. Просить зобовязати здійснити перерахунок заборгованості з лютого 2007 року до березня 2017 року з розрахунку на одну особу. Представник відповідача в запереченнях на позовну заяву вказав, що підприємством проведено необхідні зміни по особовому рахунку та здійснено перерахунок вартості послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.01.2012 р. по 31.10.2017 р. відповідно до рішення суду від 25.01.2017 року в розмірі 1\~986, 48 грн. Таким чином, загальний розмір перерахунку на особовому рахунку за вказаною адресою у листопаді 2017 р. склав 2124,33. Станом на 09.11.2017 р. заборгованість з урахуванням приведеного перерахунку складає 432,98 грн. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII, від 03.10.2017 року було внесено зміни до\~ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року. Відповідно до пп.9 п.1\~розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України\~в редакції\~Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р. справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по справі відкрито до набрання чинності редакцією\~Цивільного процесуального кодексу України\~від 03.10.2017 року, справу слід розглядати за правилами, що діють після набрання чинності редакцією\~Цивільного процесуального кодексу України. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності, не зявився, до його початку подав до суду заяву, в якій просив провести судове засіданні без своєї участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення відповідач повідомлявся завчасно і належним чином. Суд, всебічно та повно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~Згідно з Довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку №1186 від 12.05.17 р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 члена сімї станом на момент видачі довідки, а саме [PERSON], з 26.10.2011 року, [PERSON], з 21.03.2017 року. [PERSON], [PERSON] у даному приміщенні з 05.08.1998 р. і виписані, як тимчасово відсутні члени сімї за якими зберігається жиле приміщення, з 18.04.2017 р., [PERSON] у даному приміщенні з 16.12.1998 року і виписаний, як тимчасово відсутній члени сімї за яким зберігається жиле приміщення, з 18.04.2017 р., Згідно з Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р., яке набрало законної сили 06.02.2017 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. героїв [PERSON], 70, кв. 243. Тобто вказані особи згідно чинного законодавства втратили право користування вказаною квартирою з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позивач в позовних вимогах просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок заборгованості з лютого 2007 року до березня 2017 з розрахунку на одну особу, але доказів, які б підтверджували обставину того, що з лютого 2007 року по 06.02.2017 року, тобто до дати набрання рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. законної сили, [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично не користувались послугами з вивезення побутових відходів, які надає відповідач, позивач не надав. Представник відповідача в запереченнях на позовну заяву вказав, що підприємством було здійснено перерахунок вартості послуг з вивезення побутових відходів за вказаною квартирою за період з 01.01.2012 р. по 31.10.2017 р. у відповідності до рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р. Але згідно розрахунку, наданого відповідачем, нарахування заборгованості було здійснено на лютий 2017 р. з розрахунку на 4 осіб. Окрім цього, інших доказів на підтвердження здійснення перерахунку заборгованості за вказаною квартирою з розрахунку на 1 особу на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р., зокрема, на лютий 2017 р., відповідачем надано не було. Так, згідно з розрахунком заборгованості [PERSON], адреса: [PERSON][ADDRESS] за період з січня 2017 р. по листопад 2017 р., особових рахунок [NUMBER], Рахунок ЄРЦ 115465806, який виданий КП «Комплекс з вивозу побутових відходів», на лютий 2017 р. нараховано боргу з розрахунку на 4 особи. Тобто за лютий 2017 р. відповідачем було нараховано боргу за вказаною квартирою за надання послуг з розрахунку на 4 особи. Розглядаючи дану цивільну справу, суд враховує вимоги ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, згідно яких суд керується принципами змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, і розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, сприяючи сторонам у їх збиранні, але не збираючи докази за власною ініціативою, залишаючи сторонам право вирішувати самим обсяг поданих ними доказів, враховуючи покладений на сторони обовязок доказувати ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, зокрема обовязок позивача довести і обґрунтувати позовні вимоги та їх розмір. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували перерахунок заборгованості яка обліковується за квартирою №243, будинку 70 по вул. Героїв Праці у м. Харкові за надані відповідачем послуги, зокрема, за лютий 2017 року із розрахунку на 1 особу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив нарахування заборгованості за лютий 2017 року, яка обліковується за квартирою №243, будинку 70 по вул. Героїв Праці у м. Харкові за надані відповідачем послуги із розрахунку на 4 особи, але згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 р., яке набрало законної сили 06.02.2017 р., [PERSON], [PERSON], [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за вказаною адресою. Ніяких доказів на підтвердження підстав для нарахування за вказаною квартирою розміру виплат за надані послуги з вивезення побутових відходів з розрахунку на 4 особи відповідачем надано не було, отже відповідач не мав законних підстав нараховувати заборгованість за надані послуги з розрахунку на 4 особи. Тому суд вважає, що вимоги позивача у частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка обліковується за квартирою №243, будинку 70 по вул. Героїв Праці у м. Харкові з 06.02.2017 року по 28.02.2017 року включно, з розрахунку на 1 особу є обґрунтованими. В іншій частині вимоги позивача суд вважає недоведеними і в їх задоволені відмовляє.

Outcome: partial