Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. При цьому представник позивача вказував, що відповідно до укладеного кредитного договору від 07.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22299,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов'язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов'язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 24015,84 грн. за кредитним договором б/н від 07.12.2012 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України - за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 07.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22299,88 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов'язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 08.07.2014 року має заборгованість - 24015,84 грн., яка складається з наступного: - 10448,71 грн. - заборгованість за кредитом; - 402,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 13164,66 грн. - залишок за несплаченим штрафом. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Позивач в особі його представника відмовився від уточнення позовних вимог щодо стягнення боргу в розмірах, обчислених станом на день розгляду справи. Спір між сторонами у справі з приводу розрахунку заборгованості - відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості та у повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved