Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати споживчий кредитний договір № GP 3591692 від 22.06.2012 року недійсним та стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 7184 грн. 76 коп. Свій позов мотивує тим, що 22 червня 2012 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було підписано споживчий кредитний договір № GP 3591692, згідно якого позивачу було надано кредит у розмірі 18240,00 грн., в тому числі 15 000 грн. - на загальні споживчі цілі, 3240,00 - на оплату договору страхування. При підготовці зазначеного договору відповідачем не було дотримано вимог цивільного законодавства, зокрема договір не підписаний відповідачем та не скріплений печаткою. В даному договорі не встановлений розмір грошових коштів, які банк зобов'язується надати та розмір процентів, які позичальник зобов'язується повернути, а тому не дотримано письмову форму вчинення правочину, що має своїм наслідком його недійсність. Вказані обставини змусили звернутись її до суду, а тому просить, з уточненням позовних вимог, позов частково задоволити, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] подав клопотання, в якому просить суд залишити без розгляду частину позовних вимог, а саме: залишити без розгляду вимогу про стягнення з АТ «Банк Ренесанс Капітал» на користь [PERSON] кошти в сумі 7184 грн. 76 коп., залишивши без змін інші позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що укладений між банком та позичальником кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, вільному волевиявленню сторін та укладений з дотриманням вимог необхідних для його чинності. Також, у кредитному договорі вказані всі умови, які сторони повинні були погодити для подальшого належного виконання зобов'язань за цим договором, в тому числі суму кредиту ( п.2.2 Оферти) та розмір процентної ставки ( п.2.5. Оферти). Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору є незаконними та необґрунтованими, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було підписано споживчий кредитний договір № GP 3591692, згідно якого позивачу було надано кредит у розмірі 18240,00 грн., в тому числі 15 000 грн. - на загальні споживчі цілі, 3240,00 - на оплату договору страхування. Як зазначає позивач, при підготовці зазначеного договору відповідачем не було дотримано вимог цивільного законодавства, зокрема договір не підписаний відповідачем та не скріплений печаткою. В даному договорі не встановлений розмір грошових коштів, які банк зобов'язується надати та розмір процентів, які позичальник зобов'язується повернути, а тому не дотримано письмову форму вчинення правочину, що має своїм наслідком його недійсність. За змістом положень ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та підписаний його стороною. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із ч.1,4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, встановленій законом. Отже, підставою недійсності правочину, яким є оскаржуваний кредитний договір, є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановленні ч. 4 ст. 203 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З матеріалів справи вбачається, що споживчий кредитний договір № GP 3591692 від 22.06.2012 року укладений між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал» є нікчемним, оскільки він був укладений з недотриманням письмової форми. Представник відповідача не реалізував своє право на спростування доводів позову, не надавши доказів підписання кредитного договору представником банку та доказів скріплення його печаткою банку. З огляду на вказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому витрати по сплаті судового збору слід розподілити згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved