Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору поставки, повернення сплачених коштів, стягнення пені та моральної шкоди, вобґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він та відповідач уклали договір поставки від 23.01.2015 року згідно до умов якого відповідач повинна була передати йому рубильну машину МР з гідро подачею навесну на трактор протягом 20 робочих днів з моменту отримання заявки за умови сплати покупцем 72 % вартості товару - 40000,00 гривень. Позивач вказує, що відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру № 1 від 23.01.2015 року він сплатив відповідачу 40000,00 гривень, однак товар відповідачем йому поставлено не було, в зв'язку з чим він неодноразово звертався до відповідача з вимогою поставити обумовлений у договорі товар, в тому числі і з письмовою претензією, проте відповідач своїх зобов'язань за договором не виконала. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України, позивач просить суд розірвати договір поставки укладений між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь 40000,00 гривень, 262,35 гривень пені відповідно до п.7.3 Договору, 5000,00 гривень моральної шкоди, 2500,00 гривень витрат на правову допомогу та судові витрати. Сторона позивачів в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи про направлення на адресу відповідача (зареєстровану в установленому законом порядку) судових повісток та отримання їх відповідачем, заяв про відкладання розгляду справи, заперечень на позовну заяву з посиланням на відповідні докази (ст. 128 ЦПК України), до суду не надала, клопотань про витребування доказів, або ж про забезпечення доказів відповідно до порядку передбаченого статтею 131 ЦПК України (до початку судового розгляду), від відповідача до суду не надходили. Клопотання громадянина [PERSON], який на підтвердження своїх повноважень надав до суду копію договору про надання правових послуг від 07.08.2015 року укладеного між відповідачем [PERSON] та Адвокатським об'єднанням «Адвокатське агентство «Статус» та довіреність виданої зазначеною юридичною особою (адвокатським об'єднанням) на ім'яСахань В.О. представляти інтереси відповідача,звернувся до суду з клопотаннями від 11.08.2015 року та від 09.09.2015 року про відкладання розгляду справи в зв'язку з його неможливістю прибути в судове засідання як представник відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки статтею 42 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: 1) довіреністю фізичної особи; 2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; 3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Положеннячастини 3 статті 42 ЦПК України визначають порядок та форму надання довіреності юридичною особою у випадку, коли дана юридична особа є стороною по справі. Відповідач [PERSON] є фізичною особою, а тому повноваження її представника посвідчуються документами визначеними частиною 2 статті 42 ЦПК України та частини 4 зазначеної статті даного Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є особою у якої не має повноважень на ведення справи, матеріали справи не містять належних документів визначених ЦПК України, що посвідчують його права як представника фізичної особи, а відповідно останній є особою, яка не має повноважень на ведення справи. За таких обставин, враховуючи строки розгляду цивільних справ визначені статтею 157 ЦПК України та терміни знаходження справи в провадження суду, положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, щовідповідно до копії договору поставки № 1 від 23.01.2015 рокуміж сторонами укладено договір за яким позивач є покупцем товару, а відповідач - постачальником. Договір є підписаний сторонами та з боку відповідача завірений печаткою ФОП [PERSON] Відповідно до розділу 11 Договору зазначено місцезнаходження сторін та дані банківського рахунку відповідача. Як вбачається з розділу 3 Договору, поставка товару повинна бути проведена протягом 20 календарних днів з часу отримання заявки постачальником при умові дотримання покупцем умов та строків сплати товару передбачених розділом 5 Договору. Згідно розділу 5 договору, оплата товару здійснюється у безготівковій формі на поточний банківський рахунок постачальника. Відповіднодо умов оплати товару, передплата складає 72 % вартості товару і дорівнює 40000,00 гривень. Оплата 28 % вартості товару складає 15400,00 гривень по факту готовності товару до відвантаження на поточній рахунок постачальника (відповідача). Відповідно до копії квитанції прибуткового касового ордеру № 1 від 23.01.2015 року [PERSON] (позивач) сплатив ФОП [PERSON] 40000,00 гривень передплату за обладнання. Згідно порядку відвантаження встановленого розділом 3 Договору заявка на товар, в який зокрема повинно бути зазначена дата поставки товару (п.3.2 Договору), передається покупцем постачальнику в письмовій формі або за допомогою технічних засобів зв'язку. Постачальник на протязі 3-х робочих днів з дати отримання заявки покупця зобов'язан передати останньому підтвердження заявки у вигляді рахунку - фактури за підписом уповноваженої особи постачальника в письмовій формі або за допомогою технічних засобів зв'язку, в якому зазначається асортимент, кількість товару, дата поставки, ціна товару. Як вбачається з розділу 10 договору, договір набирає чинності з часу його підписання сторонами та діє до 31.12.2015 року, але у будь - якому випадку до часу остаточного повного виконання сторонами зобов'язань. Таким чином, враховуючи положення статті 629 ЦК Українипро те, щодоговір є обов'язковим для виконання сторонами, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі існує зобов'язання, що виникло з договору поставки від 23.01.2015 року, однак відповідно до матеріалів справи позивачем не доведено суду порушення зобов'язань за зазначеним вище договором з боку відповідача, оскільки позивачем не надано суду доказів виконання з його боку умов, що передують отриманням ним за даним договором товару, а саме: подання відповідачу письмової заявки на товар із зазначенням дати поставки; надання відповідачем позивачу рахунку фактури із зазначенням, зокрема, дати поставки товару, як встановлено у п.3.2 Договору. Також позивачем не надано суду доказів здійснення оплати (передплати) за товар відповідно до умов визначених п.п.5.1,5.2 Договору - безготівковий розрахунок на поточній банківський рахунок (дані якого викладені у розділі 11 Договору), копія квитанції прибуткового касового ордеру № 1 від 23.01.2015 року не є доказом безготівкового перерахування коштів позивачем за вказаним вище договором. З огляду на викладене судом не встановлено, що відповідачем порушено умови договору поставки від 23.01.2015 року, зокрема строки поставки товару, які відповідно до положень договору містяться лише у заявці на товар та у рахунку -фактурі, на що позивач посилається у позові як на обґрунтування своїх вимог. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed