overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві зазначив, що вони з 06.10.2006 року перебувають у шлюбі, на час звернення до суду у зв*язку із суперечками проживають окремо. Спірне майно, яке набуте під час шлюбу, - автомобіль АУДІ А6, державний номер [NUMBER], вартістю 40 тис грн, підлягає поділу наступним чином : Автомобіль залишається у її чоловіка (відповідача) , а їй підлягає компенсація у вигляді 20 тис грн за її частку автомобіля. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідач 06.11.2013 року надав суду заяву (а.с.36) про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги (а.с.32-34) визнає в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за такими підставами. Ст. 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу право спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу не припиняється. Стаття 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (стаття 70 СК України). За таких підстав суд вважає, що набуте сторонами майно відповідно до СК України повинно бути поділено між подружжям у рівних частках. Вимоги позивача підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб, довідкою-рахунок на ім*я відповідача щодо вартості автомобіля від 29.11.2013 року. Суд приймає їх за достовірні, оскільки відповідач, не виявивши бажання приймати участь в судовому засіданні, не заперечив наявність майна за станом на період розгляду справи, їх (доказів) достовірність. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя і просив стягнути з неї на його користь грошові кошти в сумі 16606,37 грн., що були сплачені позивачем після розірвання шлюбу на виконання зобов'язань перед АКІБ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 11346393000 від 15.05.2008 року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача заперечила проти позову та подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Позов [PERSON] було подано до суду 19.02.2014 року. Згідно із ст. ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 2 ст. 72 Сімейного Кодексу України передбачає, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Договір про надання споживчого кредиту № 11346393000 між [PERSON] та Акціонерним комерційним іноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено 15.05.2008 року. За цим договором позивач отримав кредит в сумі 10000 доларів США, що на той час було еквівалентно 50500 грн. Шлюб між сторонами було розірвано 23.12.2008 року. Останній платіж на повне погашення зобов'язань за вказаним вище кредитним договором позивачем було здійснено 06.05.2009 року. Враховуючи наведене та те, що позивач про своє порушене право на спірну частину грошових коштів дізнався та повинен був дізнатися не пізніше моменту остаточної оплати заборгованості за кредитним договором, та зважаючи, що позов про поділ майна позивачем подано лише у 2014 році, суд вважає, що позивач не вправі вимагати поділу цього майна за пропуском строку позовної давності. Причин поважності пропуску строку позовної давності позивач не навів і доказами не підтвердив. За змістом ч.ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності щодо вимоги про поділ майна, а відповідач наполягає на застосуванні судом позовної давності, суд вважає, що встановлені обставини є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS],яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 25,3 кв.м., загальною площею 35,9 кв.м.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 листопада 2015 року розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у грудні 2010 року за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі- продажу від 30 грудня 2010 року набуте спірне майно, вартість якого становила 109600,00 грн. Тобто спірна квартира є об,єктом спільної сумісної власності подружжя . В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з′явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що з 05 вересня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розрізано 03 листопада 2015 року , про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №178 . В період шлюбу [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Коссе Л.М. , та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.01.2011 року. Відповідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно положень ст.. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільно нажитого майна, указуючи, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року. На даний час сімейні відносини між ними припинені, а шлюб розірваний. Під час перебування у шлюбі вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстроване 12.12.2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] за відповідачем на підставі договору про участь у фонді фінансування будівництва серії 6/1, виданого 22.09.2015 року та Акту прийому- передачі квартири. Посилаючись на вимоги ст.ст.60, 69 СК України, позивач в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних докзів. Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином (а.с. 38, 43). За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим за згодою представника позивача розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного життя подружжя сторонами за Договором про участь у фонді фінансування будівництва, серія та номер 6/1, укладеним 22.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Радабанк», [PERSON] та Комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради», та на підставі Акту прийому-передачі серії та № б/н, виданого 05.10.2016 року, на ім'я відповідача була придбана квартира [ADDRESS], загальною площею 63 кв.м. (а.с. 12). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України спірна квартира є об*єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3328,50 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав в позовній заяві зазначив, що [PERSON], є батьком малолітнього [PERSON] [INFO]., який перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запо\-різької міської ради з 11.04.2016 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Мати малолітнього[PERSON], [PERSON] померла [INFO]. Малолітній перебуває у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повному державному забезпеченні. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про неї. Порушуючи зазначені вимоги, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина. Тому позивач, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до мало\-літнього сина, права і інтереси, якого повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав в позовній заяві зазначив, що [PERSON], є матір'ю малолітнього[PERSON] [INFO], який перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запо\-різької міської ради з 05.04.2016 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. [PERSON] є одинокою матір'ю. З 23.06.2016 року малолітній перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку «Сонечко». Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про неї. Порушуючи зазначені вимоги, мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина. Тому позивач, на підставі ст. 164 СК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до мало\-літнього сина, права і інтереси, якого повинні бути захищені у встановленому зако\-ном порядку,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовно - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2015 року відповідач самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов'язків по вихованню, навчанню, піклуванню про здоров'я дітей, про їх фізичний, духовний та культурний розвиток. Коштів на утримання дітей не надає. Одночасно просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник Служби у справах дітей Деснянськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 16.09.2015, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із позивачем, своїм батьком. Згідно висновку Інспектора Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві Є.В. Ростанець від 01.04.2016 з 06.0.22015 [PERSON] за місцем проживання не з'являлася, її місце знаходження колишньому чоловікові [PERSON] не відоме. В судовому засіданні встановлений та доведений факт того, що відповідачі на протязі тривалого часу ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини. Зазначена обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні доказами. Згідно висновку від 25.07.2016 р. Служба у справах дітей Деснянськоїрайонної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає заявлені вимоги про стягнення аліментів з останньої обгрунтованими. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в частковому відношенні до її заробітку, а саме в розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Аналiзуючи встановлені по справi обставини в їx сукупностi, суд вважае заявленi позовнi вимоги обrpунтованими, заснованими на законi та такими, що пiдлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп, а також 640 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, в позовній заяві зазначив, що у православному дитячому будинку «Надія» перебуває неповнолітній [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування. Дитина була влаштована до закладу 14.02.2008р. на підставі клопотання голови Сонячної сільської ради Запорізького району [PERSON] та за заявою батька [PERSON] До влаштування в дитячий будинок дитина проживала разом з вітчимом та рідною матір'ю. Мати - [PERSON], [INFO]., рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31.08.2005р. позбавлена батьківських прав відносно вказаної дитини. Батько - [PERSON], [INFO]., вихованням та утриманням власного сина [PERSON], [INFO], не займався. За всі роки життя власного сина жодної батьківської турботи до нього не проявляв. Батько, дізнавшись про залишення сина без батьківської турботи не виявив бажання забрати його до себе на виховання. 30.06.2016р. відповідач [PERSON] по запрошенню з'явився до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та пояснив, що його син [PERSON], [INFO], з самого народження та до 2005року проживав разом з рідною матір'ю. Після влаштування сина до дитячого будинку, батько контакт з ним не підтримував. Наразі батько має іншу родину, не бажає займатися виховання та утриманням власного сина. Відповідач [PERSON] надав письмове пояснення, в якому зазначив, що визнає власну бездіяльність стосовно виконання батьківських обов'язків та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Порушуючи вимоги ч.ч. 1-5 ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» батько свідомо самоусунувся від виконання власних обов'язків щодо виховання та забезпечення потреб власної дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав стосовно - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач покладених на нього батьківських обов'язків не виконує, не бере матеріальної, грошової, та іншої участі у вихованні дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров'ям. З липня 2014 року діти постійно проживають разом із своєю бабусею, позивачем - [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи: Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, за можливим постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 9-10). Мати дітей, [PERSON], [INFO] року - померла. (а.с. 8) З пояснень позивача вбачається, що після смерті матері [PERSON] діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із своєю бабусею - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. З Заяви від 03.08.2016р. вбчається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Згідно висновку № 102/03/31-7804 від 31.08.2016 р. Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністраціївважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дітей. В судовому засіданні встановлений та доведений факт того, що відповідач на протязі тривалого часу ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню своїх дітей. Зазначена обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні доказами. Аналiзуючи встановлені по справi обставини в їx сукупностi, суд вважае заявленi позовнi вимоги обrpунтованими, заснованими на законi та такими, що пiдлягають задоволенню у повному обсязi. Оскільки суд задовольняє позовні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] Проте відповідач з грудня 2012 року не проживає у вищевказаній квартирі. Позивач не бажає сплачувати за комунальні послуги замість відповідача, яка зареєстрована, але фактично не проживає в квартирі позивача, тому і звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить щодо позбавлення відповідача [PERSON]права користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, підтримавши позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Зважаючи на те, що від сторін надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу 1/ 2 частини квартири від 17.12.2015, Договору дарування 1/ 2 частини квартири від 30.10.2014 та відповідних витягів про державну реєстрацію прав позивач [PERSON] є власником двох 1/ 2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.5-8). Згідно довідки форми № 3 від 03 лютого 2016 року у вищезазначеній квартирі зареєстрована [PERSON](а.с.9). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2012 було витребувано у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.09.2012 [PERSON] було зобов'язано звільнити квартиру [ADDRESS]. Зазначені рішення набрали законної сили 25.09.2012. Судом встановлено, що відповідач з грудня 2012 року не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрована відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не мешкає, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON]такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved