Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, який обґрунтовував тим, що 06 серпня 2015 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ПЛМ «Егіс Фармас`ютікалс» було укладено Договір страхування автотранспортних засобів № 1046255/С4 - В, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля RENAULT FLUENCE, д.н. [NUMBER] . 03 червня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля FIAT, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страховик на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування на виконання робіт із ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 16513,59 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 5158 від 22.08.2016 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», згідно Полісу серії АІ № 8952981. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» в сумі 11423,88 гривень, що підтверджується виписками по рахунку. Таким чином, відповідач [PERSON] як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та виплатою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА-Страхування» у розмірі 5089,71 гривень. Ухвалою суду від 21 червня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, а з запереченнями відповідача проти позову не погодилась, вважаючи їх лише припущеннями. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що сам факт ДТП не оспорює, однак пошкодження завдані автомобілю, були незначними. Вартість відновлювального ремонту не могла становити 16513,59 гривень. Заслухавши доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного. 06 серпня 2015 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» (страховик) та представництвом «Егіс Фармас`ютікалс ПЛС» (страхувальник) було укладено Генеральний договір страхування автотранспортних засобів № 1046255/С4-В, відповідно до умов якого Страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля RENAULT FLUENCE, д.н. [NUMBER] (а.с.5-18). 03 червня 2016 року о 11:30 год. у м. Дніпро на Південному мосту навпроти з`їзду з нього на вул. Набережна Перемоги, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Fiat д/н [NUMBER] , відволікся від керування транспортним засобом, при виникненні перешкоди не вчинив заходів для гальмування чи об`їзду, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль RENAULT д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що стояв. В результаті даного ДТП автомобілі пошкоджені. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а.с.20). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з викладеного слідує, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03 червня 2016 року за участю автомобіля Fiat д/н [NUMBER] та автомобіля RENAULT д/н [NUMBER] , є відповідач [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03 червня 2016 року, автомобіль, власником якого є «Егіс Фармас`ютікалс ПЛС» отримав механічні пошкодження. 15 серпня 2016 року позивачем ПрАТ «Європейський страховий альянс» складено страховий акт № 971\\16\\50\\ТР25\\00\\2 до договору страхування транспортного засобу № 1046255/С4-В від 06.08.2015 року (а.с.48). Відповідно до висновку щодо розміру заподіяної шкоди від 26 липня 2016 року на підставі звіту № 59594 про оцінку колісного транспортного засобу від 22 червня 2016 року, рахунку - фактури СТО від 07.06.2016 року та 08.06.2016 року розмір заподіяної шкоди визначено в сумі 16513,39 гривень (а.с.50). У відповідності до копії платіжного доручення № 5158 від 22 серпня 2016 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» на рахунок СТО ТОВ «Авто-Р» перераховано 16513,59 гривень (а.с.51). Відповідно до виписок по рахунку ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» в сумі 11423,88 гривень (а.с.53-54). Таким чином, Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» не відшкодовано різницю між завданою шкодою винуватцем ДТП та виплатою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА-Страхування» у розмірі 5089,71 гривень. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У Постанові ВСУ від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16 року зазначено, що «з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої «якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниш між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці». Таким чином, відповідач [PERSON] як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» різницю між завданою шкодою та виплатою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА-Страхування» у розмірі 5089,71 гривень, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Аргументи відповідача, щодо незгоди з визначеним розміром вартості відновлювального ремонту, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, відповідачем в обґрунтування своїх аргументів не заявлялось клопотання про призначення експертизи, та (або) не надано суду жодного доказу стосовно іншої вартості відновлюваного ремонту пошкодженого в результаті ДТП застрахованого автомобіля, а тому суд приймає до уваги розмір збитків, підтверджений належними доказами з боку позивача. Крім цього, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 гривень на користь позивача.

Outcome: approved