Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на наступне [INFO] року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7.1287 га та земельна ділянка площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, зазначені ділянки розташовані на території Новогуполівської сільської ради Вільнянського району. Спадкове майно належало [PERSON] на праві приватної власності згідно з державними актами про право приватної власності на землю серії ЗП №023045 від 23.05.2005 року та серія ЯГ №715371 від 29.08.2006 року. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають мати позивача [PERSON] та по позивач [PERSON] (дівоче прізвище до шлюбу, який був укладений 08.06.2012 року «[PERSON]»). На даний час позивач не має можливості оформити належним чином спадщину, оскільки [PERSON] не вчиняє жодних дій по оформленню спадщини та не відмовляється подавати заяву про відмову від спадщини. Позивач просить суд: визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 7.1287 га, кадастровий номер 2321585600:03:002:0018, згідно державного акту про право приватної власності на землю серії ЗП№023045 від 23.05.2005 року та земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 2321585600:03:002:0108 серія ЯГ №715371 від 29.08.2006 року, що розташовані на території Новогуполівської сільської ради Вільнянського району і раніше належали [PERSON]. В судовому представник позивача наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з»явився про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином, своїх заперечень не надав. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: [INFO] року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7.1287 га та земельна ділянка площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, зазначені ділянки розташовані на території Новогуполівської сільської ради Вільнянського району. Спадкове майно належало [PERSON] на праві приватної власності згідно з державними актами про право приватної власності на землю серії ЗП №023045 від 23.05.2005 року та серія ЯГ №715371 від 29.08.2006 року. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають мати позивача [PERSON] та по позивач [PERSON] (дівоче прізвище до шлюбу, який був укладений 08.06.2012 року «[PERSON]»). На даний час позивач не має можливості оформити належним чином спадщину, оскільки [PERSON] не вчиняє жодних дій по оформленню спадщини та не відмовляється подавати заяву про відмову від спадщини. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, одним із способів прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, тобто здійснення спадкоємцем дій, які дають підстави рахувати, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до свого. Частиною 2 ст. 1223 ЦКУ встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст..16 Цивільного кодексу України вказано, що кожна особа має право звернутися до суду до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного та

Outcome: approved