Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення. У позові зазначив, що ухвалою Селидівського міського суду від 17.04.2014 р. було відмовлено в прийняття заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення, тому що згідно повідомлення адресного бюро в Донецькій області боржник не зареєстрований за зазначеною адресою. Однак, відповідач мешкає за зазначеною в позові адресою та користується послугами Селидівського ВУВКГ, а плату за отримані послуги здійснює нерегулярно та не в повному обсязі. Між позивачем та відповідачкою укладено договір на оплату за користування послугами з водопостачання і водовідведення шляхом відкриття особового рахунку, згідно якого абонент Селидівського ВУВКГ є замовником послуг водопостачання та водовідведення, та який несе зобов'язання по сплаті свого замовлення за отримані ним послуги, від якої не було відмови у встановленому порядку. Просив стягнути з відповідачки суми заборгованості за період з 01.08.2013 р. по 31.05.2014 р. у розмірі 593,43 грн. та удовий збір у розмірі 250,70 грн. на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до ст..32 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги здійснюється, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами та нормами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання обов'язків, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст..525 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі. Так у позові зазначено, що між сторонами укладено договір на оплату за користування послугами з водопостачання і водовідведення, проте копії цього договору до позову не додається. Крім того, не відомо, чи дійсно відповідач мешкає у зазначеній квартирі, адже згідно повідомлення адресного бюро в Донецькій області він не зареєстрований за зазначеною адресою. Також не надано доказів про те, що позивач належним чином виконує своє зобов'язання щодо водопостачання та водовідведення. Так, є загальновідомий факт, що у м.Гірник в деяких районах взагалі відсутнє безперебійне постачання води. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed