Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те , що 30 грудня 1983 року позивач одружився з [PERSON]. 19.03.1991 року дружина склала заповіт, посвідчений ХДНК № 3 під № 2-731, згідно якого все належне їй майно, а також належну їй квартиру [ADDRESS] (кол. [PERSON]) житлово- будівельного кооперативу « Комунальник № 1», - вона заповіла її чоловіку позивачу за справою, який проживав разом з нею. 25.11.1991р. дружина померла. При оформленні спадщини у 2015 pоці , позивачу стало відомо , що 10.03.1992 року з заявою про прийняття спадщини звернулася мати його дружини- Бєловол [PERSON], [INFO], яка на час смерті спадкодавці була пенсійного віку та мала право на обовязкову частку у спадщині. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.01.2015 р. [PERSON] державною нотаріальною конторою № 3 під № 3-14 позивачу стало належати на праві власності 2/3 частини квартири [ADDRESS], а 1/3 частина квартири залишилася відкритою. Квартира є двокімнатною, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м. Позивач , є інвалідом другої групи , усі роки після смерті дружини проживає у квартирі разом із своїм сином - [PERSON] та відкрито, безперервно володіє та користуюся усією квартирою. За власні кошти сплачує належні комунальні послуги за всю квартиру ,власними силами проводе необхідний ремонт у квартирі та несе витрати по її утриманню. З дня смерті дружини минуло майже 25 років, тому позивач вважає, що згідно з законодавством він набув право власності на 1/3 частину квартири, у звязку з чим звернувся до суду з позовною заявою та просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю . Позивач направив суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] міська рада в судові засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що 30 грудня 1983 року позивач одружився з [PERSON], відповідно копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого 30.12.1983 року Московським районним відділом РАЦС м.Харкова , актовий запис 1603. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Довідки житлово- будівельного кооперативу «Комунальник-1 », виданої 05.05.1992 року за № 005, зареєстрованої 25.05.1992 року ДКП «ХМБТІ », записано у реєстрову книгу за № 56268 . 19.03.1991 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений ХДНК № 3 під № 2-731, згідно якого все належне їй майно, а також належну їй квартиру [ADDRESS] (кол. [PERSON]) житлово- будівельного кооперативу « Комунальник № 1», - вона заповіла чоловіку [PERSON] 25.11.1991 року [PERSON] померла, відповідно копії свідоцтва IV-ВЛ № 323876 , виданого Московським відділом РАЦС м.харкова , 26.11.1991 року . актовий запис 6331 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 25.11.1991 року до 3-ї ХДНК звернувся позивач-Сиротенко П.М. та 10.03.1992 року мати померлої -[PERSON],[INFO] , як на час смерті спадкодавці була пенсійного віку та мала право на обовязкову частку у спадщині. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.01.2015 р. [PERSON] державною нотаріальною конторою № 3 під № 3-14 [PERSON] належить на праві власності 2/3 частини квартири [ADDRESS], а 1/3 частина квартири залишилася відкритою. Квартира є двокімнатною, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м. Позивач , є інвалідом другої групи , усі роки після смерті дружини проживає у квартирі разом із своїм сином - [PERSON] , що підтверджується довідкою ЖК «Комунальник -1 » від 12.05.2016 року вих. № 325 , актом від 05.05.2016 року . Позивач [PERSON] відкрито, безперервно володіє та користуюся усією квартирою. За власні кошти сплачує належні комунальні послуги за всю квартиру ,власними силами проводе необхідний ремонт у квартирі та несе витрати по її утриманню, відповідно до копій квитанцій в матеріалах справи . З дня смерті дружини [PERSON] минуло майже 25 років, тому позивач вважає, що відповідно до закону , він набув право власності на 1/3 частину квартири. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. \~\~Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи і які відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). На підставі викладеного суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними допустимими та належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі.

Outcome: approved