Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 34 635 грн. 12 коп. В обґрунтування позову вказують, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2011 року по 07.08.2014 року. В 2011 році був зарахований курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» до Одеського державного університету внутрішніх справ ( надалі - ОДУВС), був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання згідно наказу ОДУВС від 08.08.2011 №136 о/с. 21.06.2014 року відповідач, закінчив ОДУВС, отримав диплом фахівця та був відряджений для подальшого проходження служби до сектора ДІМ Суворівського РВ ОМУ ГУМВС України. Згідно наказу ГУМВС в Одеській області №544 о/с від 06.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням). На виконання вимог ст.18 Закону України «Про міліцію», указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 року «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням» між Одеським державним університетом внутрішніх справ, з однієї сторони, та громадянином [PERSON], з іншої сторони, був укладений Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 року. Згідно з п. 2.1 договору університет зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальним планами та програми і вимогами освітньо-кваліфікаційного рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. Крім того, між Одеським державним університетом внутрішніх справ та громадянином [PERSON] був укладений Додатковий договір від 01.02.2013 року до Договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 року. Відповідно до п.3.2. зазначеного Додаткового договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи протягом 3-х років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням. 25.07.2014 року відповідачем надано на ім'я начальника Головного управління МВС в Одеській області рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відповідно до наказу ГУМВС в Одеській області №544 о/с від 06.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням). Таким чином відповідач не виконав умов Договору, зокрема порушив п.3.2. Додаткового договору, в якому передбачені підстави відшкодування витрат на підготовку в разі звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.Згідно з розрахунком фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] у ОДУВС відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007 року №313 за період з 15.08.2011 по 21.06.2014 року, повинен відшкодувати витрати на суму 34 635 грн. 12 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, про підтримання позовних вимог, з проханням розглядати справу у його відсутності та згодою на постановлення заочного рішення. У зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, та провести заочний розгляд, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26.09.2011 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, в особі ректора генерал-майора міліції Волощука А.М., з одного боку, Головне управління МВС України в Автономій Республіці Крим, [PERSON], з другого боку та громадянином України [PERSON], [INFO], з третього боку, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року 32355-р «Про проведення експерименту з підготовки фахівців для Міністерства внутрішніх справ», спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства оборони України від 19.05.2011 №77/462/263 «Про затвердження Порядку проведення експерименту з підготовки фахівців для Міністерства внутрішніх справ» зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 16.06.2011 №712/19450 та типового навчального плану, затвердженого Міністерством внутрішніх справ України (лист ДКЗ МВС від 30.07.2011 №6/7-3572) був укладений договір про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за схемою «курсант-військовослужбовець-курсант». Відповідно до положень вищезазначеного договору ОДУВС зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальним планами та програми і вимогами освітньо-кваліфікаційного рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштувати випускника після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації (а.с.18). 01.02.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий договір до договору про підготовку фахівців в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 року, відповідно до якого п.3.2. передбачає підстави відшкодування витрат на підготовку в разі звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. (а.с.23). Також в матеріалах справи міститься копія заяви батьків відповідача: [PERSON] та [PERSON], про їх згоду, щодо укладення договору про підготовку фахівця в ОДУВС та одночасне ознайомлення з вимогами та зобов'язанням, що покладаються на [PERSON], щодо відшкодування витрат на підготовку у випадку звільнення до встановлено трирічного терміну перебування на службі. (а.с.20). Відповідач надав рапорт на ім'я начальника Головного управління МВС в Одеській області про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажаннямвід 25.07.2014 року, мотивуючи це незадоволенням малою заробітною платнею та ненормованим робочим часом. (а.с.17). Згідно з витягом з наказу ГУМВС в Одеській області №544 о/с від 06.08.2014 року відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «ж» (за власним бажанням). Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] у ОДУВС відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007 року №313 за період з 15.08.2011 по 21.06.2014 року: грошове забезпечення - 8695, 78 грн; нарахування на заробітну плату - 1788, 20 грн; речове забезпечення - 1650,50 грн; харчування - 11368,12 грн; комунальні послуги - 11132,52 грн, що разом складає 34 635 грн. 12 коп. Згідно зі ст. 627 ЦК України передбачено свободу договору та визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Outcome: approved