Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом. Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 1986 року він був прийнятий автоматником 3-го розряду в роликовий цех на 28-й державний підшипниковий завод, правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариство «СКФ Україна». 10 грудня 1986 року о 10 годині 40 хвилин перебуваючи на роботі отримав тяжку травму 5-го пальця правої кисті, а 18 листопада 1991року о 07 годині 30 хвилин отримав тяжку травму 5-го пальця лівої кисті. За результатами розслідування нещасних випадків, що трапилися з ним під час виконання трудових обовязків відповідачем було складено акти за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 11.12.1986 року та 21.11.1991року. Внаслідок нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя у вигляді відкритого перелому 3- ї пястної кості і основної фаланги 5-го пальця правої кисті. Весь курс лікування проходив в Луцькій міській лікарні № 2. Відповідно до п.11 акту Н-1 від 21.11.1991 року слідує, що він включив промивочний барабан для промивки ролика. Через деякий час барабан зупинився із-за зрізу шпонки на валу редуктора, він лівою рукою дотягнувся до ременів передач, щоб перевірити чи обертався шків двигуна, при цьому ремінь який обертався захватив мізинець лівої руки і обірвав об шків двигуна. Причиною нещасного випадку, що трапився з ним 18.11.1991 року є недоліки в навчанні безпечним методам праці, відсутність огородження. В наслідок вказаного нещасного випадку на виробництві він отримав травму у вигляді травматичної ампутацій 5-го пальця лівої кисті. 25 березня 2010р. висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії мені було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15% довічно. На даний час він не можу повноцінно користуватись правою та лівою кистю, що супроводжується незручностями в повсякденному житті веденні господарства, змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя. Отриманим трудовим каліцтвом йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Отримане ним ушкодження здоровя є незворотним. Відсотки втрати працездатності встановлені пожиттєво, що підтверджує неможливість відновлення попереднього стану здоров я. Завдану моральну шкоду він оцінюю в 50 000 гривень. Просить суд стягнути з ПАТ «СКФ Україна» на його користь моральну шкоду у звязку з отриманим трудовим каліцтвом у розмірі 50 0000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у заяві, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що в даному каліцтві винен сам позивач, а підприємство створило нормальні умови праці. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 18 серпня 1986 року [PERSON] прийнятий на роботу автоматчиком третього розряду до роликового цеху 28-го державного підшипникового заводу, правонаступником якого на теперішній час є відповідач ПАТ «СКФ Україна». 10 грудня 1986 року під час виконання трудових обовязків на підприємстві трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму 5 пальця правої кисті, а 18 листопада 1991 року отримав травму 5 пальця лівої кисті. За результатами розслідування нещасних випадків, що трапились з ним під час виконання трудових обовязків, підприємством було складено акти за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 11.12.1986 року та 21.11.1991 року (а.с. 3-6). 25.03.2010 року Луцькою міською МСЕК йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 15% (а.с. 16). Право позивача на отримання страхових виплат та на виплату компенсації за моральну шкоду виникло з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності згідно висновку МСЕК. З листа ПАТ «СКФ Україна» вбачається, що [PERSON] будь-які грошові виплати у зв'язку з отриманням трудового каліцтва не отримувалися (а.с. 19). Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 153 КЗпП України\~на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нещасні випадки з [PERSON] сталися при виконання ним трудових обовязків. Згідно зі\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання. З матеріалів справи вбачається, що ушкодженням здоров'я, яке пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, йому заподіяно моральні та фізичні страждання, що обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь вини працівника та підприємства у настанні нещасних випадків, ступінь втрати [PERSON] професійної працездатності, отримане ним ушкодження здоровя є незворотнім, що призводить до тяжких моральних, а також до фізичних страждань позивача. Виходячи з принципів розумності й справедливості, \~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

Outcome: partial