Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,07 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:0030490 , 5124182400:01:0030356 , 5124182400:01:0040064 , державний акт серії ЯА № 275259 . За життя померла [PERSON] не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач по справі є онуком померлої [PERSON] та відносіться до спадкоємцем п`ятої черги за законом. Інших спадкоємців немає. [PERSON] проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час після смерті бабусі, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 03 червня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,07 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182400:01:0030490 , 5124182400:01:0030356 , 5124182400:01:0040064 , державний акт серії ЯА № 275259 . За життя померла [PERSON] не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач по справі є онуком померлої [PERSON] та відносіться до спадкоємцем п`ятої черги за законом. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. [PERSON] проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час після смерті бабусі, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 03 червня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] , докази сумісного проживання з померлою, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved