Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати кредитний договір №0038/1599 та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 39384,94 грн. та судові витрати - 393,84 грн. До позовної заяви в якості доказів додані копії договору про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі №0038/1599 від 25.06.1999 року, актів прийому-передачі робіт, накладних, виписок, попередження-вимоги, розрахунку позову та інше. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не повідомив. Відповідач повістки, направленні на адресу, що вказана в позовній заяві та у повідомленні з Кегичівської РС, не отримує, у зв'язку з чим кореспонденція повертається без вручення за закінченням терміну зберігання, чи за вказаною адресою не проживає. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставлено, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи це, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між Фондом та [PERSON] укладено договір №0038/1599 про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі на суму 35000 грн., строком на 20 років для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та інженерними сітками за адресою с. Андріївка Кегичівського району Харківської області. Відповідач зобов'язався використовувати кредит за цільовим призначенням, своєчасно звітувати за його використання, сплачувати відсотки в розмірі 3% від виданої суми одночасно з погашенням кредиту, проводити повернення кредиту. Кредит був виданий будівельними матеріалами за рахунок коштів обласного бюджету Харківської області на загальну суму 20392,80 грн. [PERSON] інформацію про цільове використання отриманого кредиту не надав, тому не зміг отримати другого траншу. Належним чином відповідач своїх зобов'язань, щодо повернення кредиту не виконує. Під час перевірки будівництва встановлено факт нецільового використання кредиту, про що складено відповідний акт. 31.05.2013 року відповідачу особисто вручено попередження-вимогу №580 про повернення кредиту та сплати штрафних санкцій за нецільове його використання. Проте жодних дій направлених на погашення заборгованості не відбулось. Станом на 10.04.2014 року заборгованість становить 39384,94 грн. з них: погашення кредиту наданого за рахунок коштів обласного бюджету Харківської області у сумі 11644,33 грн., сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 4613,26 грн., сплати пені за прострочення повернення кредиту з відсотками в розмірі 2734,55 грн., сплати штрафу за нецільове використання кредиту в сумі 20392,80 грн. В судовому засіданні досліджені: копія кредитного договору (а.с.6-7), копії актів прийому-передачі робіт від 28.04.2000р., від 31.05.2000р. (а.с.8,13); копії накладних (а.с.9,10,11,12,14), копії виписок з особового рахунку (а.с.15,16,17,18,19,20,21), копія попередження-вимоги (а.с.22), розрахунок заборгованості (а.с.23), копія акту від 25.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України, цей позов підсудний Кегичівському районному суду за місцем проживання відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно між Фондом та [PERSON] укладено договір про надання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі від 25.06.1998 року №0038/1599 для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та інженерними сітями за адресою с. Андріївка Кегичівського району Харківської області, строком на 20 років, в сумі 35000 грн., з кінцевим терміном повернення 05.10.2018 року (а.с.6-7). В результаті неналежного виконання боржником своїх зобов'язань виникла заборгованість, яка станом на 10.04.2014 року складає 39384,94 грн. (а.с.23-24). Отже, між сторонами склались зобов'язальні правовідносини, що регулюються нормами ЦК України, укладеним договором. Відповідно до ст. 526, 1054, 1049 ЦК України зобов'язання повинні виконувались належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, передбачений договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та належним чином, а відповідач їх зобов'язання порушив, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору та відсотках за його користування. Відповідно до ст.ст. 1050, 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України це можливо тільки у випадку, якщо особа доведе, що таке сталось внаслідок випадку або непереборної сили. За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено, або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною. Згідно до ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання є розірвання договору, отже вимога Фонду про дострокове розірвання кредитного договору є правомірною і такою, що ґрунтується на вимогах закону та умовах п.3.5 Договору. Відповідно до п.2.4.8 кредитного договору відповідач зобов'язався розпочати будівництво не пізніше 01.08.1999 року і закінчить його не пізніше 31.07.2001 року. За нецільове використання кредиту, прострочення вводу об'єкту в експлуатацію, за прострочення повернення кредиту чи процентів по ньому відповідач сплачує Фонду штрафи, пеню. (п.п.3.1,3.2,3.3 Договору). Відповідно до п.3.5 Договору у випадку нецільового використання кредиту Фонд має право зупинити фінансування будівництва, в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати дострокового повернення кредиту і процентів по ньому гарантом та ін. Згідно наданого позивачем акту проведення освоєння і цільового використання довгострокового кредиту на будівництво житла на селі від 29.05.2013 року, складеним за участю представника Фонду, відповідача та представників органу місцевого самоврядування в с. Андріївка Кегичівського району (кредитний договір №0038/1599 від 25.06.1999 року), вбачається, що будівництво житлового будинку не ведеться, отримані матеріали використовуються не за призначанням (а.с.80). Отже, виходячи з вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі оскільки у судовому засіданні доведено, як факт несплати відповідачем коштів за кредитним договором, їх чітко визначений розмір, їх використання не за призначенням, так і те, що на момент розгляду справи борг не сплачено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягає присудженню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved