Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2012 року у виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, проте подружні відносини між ними не склалися, в теперішній час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть з жовтня 2017 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Вважає, що його спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сімя фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 15.30 год. 4 квітня 2018 року. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Строк на примирення просить не надавати. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнала, строку на примирення просить не надавати. На підставі ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, наслідки визнання позову їй зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Алєксєєнко) [PERSON] укладено шлюб, який 28 липня 2012 року зареєстрований виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 03 та повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-НО №483470 (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО №726760, виданим 6 лютого 2017 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.5), сторони є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матірю відповідачем. Спору про місце проживання дитини на час розгляду справи немає. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved