Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року у розмірі 49014,65 грн. та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 серпня 2005 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №89-2005, відповідно до умов договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 39600,00 доларів США, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені у договорі, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - не пізніше 28 серпня 2010 року, сплачувати неустойки та інші передбачені платежів у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 39600,00 доларів США. Натомість, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушив умови Кредитного договору. 17 грудня 2012 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №89-2005 від 30 серпня 2005 перейшло на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» набуло статус нового кредитора (стягувача) за договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 року. Станом на 01 жовтня 2016 року [PERSON] має прострочену заборгованість, яка складається з наступного: за кредитом - 760,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 19716,61 грн., по відсотках - 635,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 16459,48 гривень. Крім того у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня 1075,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 27878,85 грн. Однак, враховуючи норми ст. 266, ч. 2 ст. 288 ЦК України просить стягнути розмір неустойки у вигляді пені за останні 12 місяців - 495,47 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 12838,56 грн. На час звернення позивача до суду з позовом, зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконані, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року провадження по справі відкрито. 23 грудня 2016 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення. 31 березня 2017 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року скасовано та призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача Брек Л.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі повторної неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив та подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір №89-2005 відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 39600,00 доларів США. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені у договорі, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - не пізніше 28 серпня 2010 року, сплачувати неустойки та інші передбачені Договором платежі. Згідно з п. 2.4 кредитного договору погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховується банком в останній робочий день поточного місяця за період з першого по останній день поточного місяця та сплачується позичальником щомісячно в останній робочий день поточного місяця. Згідно з п. 6.2 кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/чи процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно. 17 грудня 2012 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (новим кредитором) укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором. Перелік договорів міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, в тому числі кредитний договір №89-2005 від 30 серпня 2005 , укладений з [PERSON]. Отже, відповідно до зазначеного договору право вимоги за кредитним договором №89-2005 від 30 серпня 2005 року перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до вимог ст. 512 ЦК України позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» набув право вимоги щодо сплати відповідачем кредитної заборгованості. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 549 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено та підтверджується наданим розрахунком заборгованості, що відповідач порушив умови кредитного договору № 89-2005 від 30 серпня 2005 та не виконував належним чином свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та плати у вищевказаному розмірі, у зв'язку з чим станом на станом на 01 жовтня 2016 за відповідачем обліковується заборгованість, яка складається з: за кредитом - 760,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 19716,61 грн., по відсотках - 635,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 16459,48 гривень. Також, у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та умов кредитного договору йому нарахована неустойка: пеня 1075,91 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 27878,85 грн.. Розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і складає 495,47 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 12838,56 грн. Суму заборгованості за кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 позивач просить стягнути з відповідача в національній валюті, на загальну суму 49014 (сорок дев'ять тисяч чотирнадцять) гривень 65 копійок, з яких: 19 716 ( дев'ятнадцять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 61 копійка заборгованість по кредиту; 16 459 (шістнадцять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) гривень 48 копійок заборгованість по відсотках. Розмір пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і складає 12 838 ( дванадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 56 копійок пеня. Заперечуючи проти позову представник позивача Білик Н.В. надала до суду заяву, в якій посилається на те, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, не містить доказів про повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні та доказів змін умов кредитного договору, зокрема п. 5.2.1. Заперечує з приводу виконання АК ПІБ (банком) свого обов'язку по видачі кредиту в сумі 39600, 00 доларів США, оскільки таку суму в якості кредиту банк йому не надавав, доказів отримання зазначеної суми матеріали позовної заяви не містить, також відсутні належні та допустимі докази наявності заборгованості. Крім того, відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг № 231 від 03.04.2009 року, до фінансових послуг факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникає в майбутньому до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Отже, вважає, що відповідач не набув правових підстав для набуття прав кредитора, тому що суд не має підтвердження наявності у відповідача прав на придбання прав відступної вимоги до фізичної особи не суб'єкта господарювання. На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі, застосувати строк позовної давності, якщо судом буде встановлено дійсна сума заборгованості. Судові витратити покласти на позивача. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки. При цьому, ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з наведеного законом передбачена можливість збільшення позовної давності за домовленістю сторін, яка має бути викладена у письмовій формі. Відповідно до п. 6.7. кредитного договору сторони домовились, що будь - які протиріччя, що можуть виникнути між сторонами при виконанні умов цього договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а у випадку недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. При цьому строк позовної давності встановлюється тривалістю у 10 років. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір підписаний відповідачем, більш того підпис відповідача містися саме де зазначено положення ( п.6.7.) відносно збільшення строку позовної давності. Отже, наданий позивачем кредитний договір, у тому числі п. 6.7., підписаний відповідачем, а тому між сторонами було збільшено строк позовної давності до 10 років, в зв'язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення суми заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15. Доводи представника відповідача, щодо не виконання АК ПІБ (банком) свого обов'язку по видачі відповідачу кредиту в сумі 39600, 00 доларів США не заслуговує на увагу, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору сторони домовились, що банк надає позичальнику кредит одноразово в повному обсязі шляхом видачі йому готівкою. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] частково погашав заборгованість за кредитним договором. Матеріали справи не містять заяви чи претензії відповідача щодо невиконання банком умов договору щодо надання кредиту. Отже, ні відповідачем, ні його представником не було спростовано належними доказами факт отримання коштів за кредитним договором. Заперечуючи проти позову, в частині розміру заборгованості, відповідач та його представник відповідно до ст. 60 ЦПК України жодних доказів, які б спростовували заборгованість нараховану позивачем не надав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Таким чином, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд вважає що вимоги про стягненя заборгоанності на користь нового кредитора обґрунтовані, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2016 року письмове повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року було надіслано ТОВ «Кредитні ініціативи» [PERSON] за вказаною ним в кредитному договорі адресою, з зазначення заборгованості станом на 01.10.2016 , що становила 2472, 03 доларів США, за офіційним курсом НБУ - 64054, 94 грн. та необхідністю її погашення. Письмове повідомлення надіслано поштою 05.10.2016 року (а.с. 44, 45). Позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 89-2005 від 30 серпня 2005 у розмірі 49014,65 грн. подано ТОВ «Кредитні ініціативи» 18 жовтня 2016. Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» як новий кредитор виконав обов'язок щодо письмового повідомлення відповідача як боржника про заміну кредитора у зобов'язанні в порядку відступлення права вимоги від 17.12.2012, підтвердженням даного є надіслання письмового повідомлення поштою на адресу [PERSON] Доводи відповідача про те, що він не отримував письмового повідомлення про зміну кредитора, не позбавляють ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимагати виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором. Посилання відповідача та його представника на ту обставину, що позивач не є належним, оскільки не набув права вимоги є безпідставними. Між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (новим кредитором) 17 грудня 2012 укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду (ціну продажу) на умовах, визначених цим договором. Перелік договорів міститься в Додатку №1 до Договору відступлення, в тому числі кредитний договір №89-2005 від 30 серпня 2005 , укладений з [PERSON]. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У сенсі даної норми матеріального права відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом, відтак ТОВ «Кредитні ініціативи», отримали право грошової вимоги за кредитним договором №89-2005 від 30 серпня 2005 до боржника [PERSON], а тому вправі вимагати задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] не надано доказів виконання ним обов'язків за договором №89-2005 від 30 серпня 2005 року , після укладення договору відступлення прав вимоги за вказаним договором, крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, а тому право нового кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають захисту шляхом стягненням з [PERSON] заборгованості в загальній сумі 49014, 65 грн. Відповідно до платіжного доручення № 20844 від 10 жовтня 2016 при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved