Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 березня 2014 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008307, виданого Ренійською районною державною адміністрацією 19 січня 2005 року та права на майновий пай у СПК «Прикордонник», відповідно до свідоцтва серії ОД-ХХ № 05725 від 23 січня 2003 року. За час життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося позивачу [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 17 лютого 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю нормативно-грошової оцінки та оригіналу правовстановлюючого документа на майновий пай. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої позов визнає та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 08 березня 2014 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008307, виданого Ренійською районною державною адміністрацією 19 січня 2005 року та права на майновий пай у СПК «Прикордонник», відповідно до свідоцтва серії ОД-ХХ № 05725 від 23 січня 2003 року. За час життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося позивачу [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 17 лютого 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю нормативно-грошової оцінки та оригіналу правовстановлюючого документа на майновий пай. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлої [PERSON], а відсутність нормативно-грошової оцінки не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Так, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлої [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved