Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.05.1987, він зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконкомі Шура-Копіївської сільської ради Тульчинського району у Вінницькій області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачкою не склалося у звязку з тим, що в них різні характери, різні погляди на життя, що приводило до виникнення конфліктних ситуацій в сім'ї та сварок, що негативно відображалось на їхніх взаємовідносинах. Вони стали чужими один до одного, їх нічого спільного не поєднує. За таких обставин вважає, що примирення між ними не можливе, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримав і на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позов визнає, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с.5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, миритися сторони не бажають, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сімї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище «Лавренова». Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем, підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved