Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання в сумі 1835, 97 грн. В уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача 2485,87 грн. заборгованості відповідно до наданого розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 серпня 2012 року між [PERSON] та Житомирським агротехнічним коледжем було укладено Договір № 97 про навчання, відповідно до якого Позивач зобов'язався за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання дочки відповідача - [PERSON]. Відповідач в свою чергу зобов'язувався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Наказом від 26 лютого 2013 року № 64-у [PERSON] була відрахована з числа студентів Житомирського агротехнічного коледжу за власним бажанням, при цьому вартість навчання була оплачена частково. В судове засідання представник позивача не з'явився, 18.06.2014 року до суду надійшла заява про розгляд справи без представника позивача. Відповідач у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу. Судом встановлено, що 30 серпня 2012 року між [PERSON] та Житомирським агротехнічним коледжем було укладено Договір № 97 про навчання, відповідно до якого Позивач зобов'язався за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання дочки відповідача - [PERSON]. Відповідач в свою чергу зобов'язувався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Згідно п. 1 договору про навчання в Житомирському агротехнічному коледжі строк навчання три роки, тобто 6 семестрів. Пунктом 4.3 Договору було встановлено по семестрову оплату. Згідно п.4.4. договору, по семестрово оплата вноситься до 10 жовтня та до 10 січня щорічно. Наказом від 26 лютого 2013 року № 64-у [PERSON] була відрахована з числа студентів Житомирського агротехнічного коледжу за власним бажанням (а.с.7). Таким чином, позивачем було надано послуги за навчання лише в одному семестрі. Відповідно до умов Договору № 97 від 30.08.2012 р. загальна вартість навчання за три роки становить 18 828 грн. (а.с.6), тому вартість навчання за один семестр становить 3 138 грн. (18 828/6=3 138 грн.). Враховуючи те, що 29.10.12 р. відповідачем було сплачено 650 грн., а 11.12.12 р. - 586 грн., відповідно сума боргу становить 1 902 грн. (3 138-650-586=1 902). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню щодо стягнення боргу за надані послуги в одному семестрі. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за інший період є необґрунтованими. Тому, в задоволенні позову щодо стягнення 583,87грн. слід відмовити за недоведеністю таких вимог. Також, не підлягає задоволення вимога щодо стягнення 1,09 грн. пені, оскільки з п. 5.2 Договору вбачається, що таку відповідальність несуть замовники - юридичні особи. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial