Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 вересня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики за яким він надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 гривень, строком на тиждень до 30 вересня 2012 року. Даний договір укладено на умовах строковості та зворотності. Відповідач умови договору порушила та у визначений строк грошові кошти не повернула, що свідчить про невиконання з боку [PERSON] взятих на себе грошових зобов'язань. Оскільки відповідачка не виконала умови договору позики, просить стягнути з останньої заборгованість за договором в розмірі 2000 гривень, індекс інфляції в розмірі 13,94 грн., 3% річних в розмірі 78,74 грн., а також судові витрати по справі у розмір 243,60 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити на підставах викладених в ньому. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнала, до суду надала письмові заперечення та пояснила, що будь-яких грошових коштів від позивача ніколи не отримувала, боргові зобов'язання з ним не укладала. В задоволенні позову просила відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ч.2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК, передбачено, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підтвердження виникнення договірно-боргових відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] було надано до суду копію розписки датованою 21 вересня 2012 року. Із змісту розписки вбачається, що [PERSON] зобов'язувалась віддати 2000 за тиждень шляхом переведення на картковий рахунок. Дата написання розписки 21 вересня 2012 рік. Із тексу вказаної розписки вбачається відсутність вказівки на особу, яка позичала [PERSON] грошові кошти та якій остання після спливу тижневого строку зобов'язана повернути грошовий борг (позикодавець). Також з тексту розписки неможливо встановити в якій грошовій одинці були отримані кошти в розмірі 2000 (гривень, доларів США, рублів, тощо). Крім того, в розписці значиться посилання на переведення вказаного боргу на картковий рахунок, однак реквізити такого рахунку в розписці відсутні, що також позбавляє суд можливості встановити особу позикодавця. Таким чином, з наданого боргового документу неможливо встановити особу позикодавця, якій, відповідно до ст. 1046 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів, а відповідач не визнає отримання коштів від [PERSON], в зв'язку з чим, представлена розписка не може слугувати підтвердження укладення договору позики саме між [PERSON], як позикодавцем та [PERSON], як позичальником, оскільки не посвідчує передання позикодавцем (позивачем) грошових коштів позичальнику (відповідачу). В судовому засіданні позивачка вказувала, що грошові кошти у позивача не отримувала, після отримання позовної заяви про стягнення спірних коштів звернулася до правоохоронних органів. Відповідно до висновку дільничного інспектора СДІМ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області від 18 лютого 2014 року №533 вбачається, що [PERSON] грошових коштів у [PERSON] не позичала, як вказав [PERSON] 2000 гривень він позич гр. [PERSON] (син [PERSON]) на придбання автомобіля, який проживав на той час (2012 року) у цивільному шлюбі з його донькою гр. [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не отримувала у позивача грошових коштів в розмірі 2000 гривень, в зв'язку з чим, і не зобов'язана їх повертати позивачу. За вказаних обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed