Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина - земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №695245, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Баштанківської сільської ради. Вона як єдиний спадкоємець за заповітом фактично вступила у володіння та управління спадковим майном - правовстановлюючим документом на право на земельну частку (пай). В подальшому вона зазначений сертифікат втратила, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Своєчасно до нотаріуса не змогла звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не мала. З цих же причин пропустила і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 3,53 умовних кадастрових гектари члена КСП «ім. Шевченка» с. Баштанків, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії РН №695245, виданого на ім»я [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 січня 1996 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області, Сондак анастасія Арсенівна, померла [INFO] року. Згідно інформації Відділу Держземагенства в Кодимському районі Одеської області №288 від 30 липня 2014 року [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №695245, розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, розташовану по Баштанківській сільській раді. Згідно заповіту від 16 січня 1986 року [PERSON] заповідала на випадок своєї смерті все своє майно [PERSON]. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за заповітом (ст. 529 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року) від спадщини не відмовилася, фактично вступивши у володіння спадковим майном (ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України в редакції 1963 року). До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №695245, розташовану на території Баштанківської сільської ради. Зазначений правовстановлюючий документ позивачем був утрачений, що унеможливило оформелння нею спадщини. Частиною першою статті 534 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Своїм право спадкодавця померла [PERSON], скорсиалась, склавши заповіт, в якому розпорядилася належнитм їй майном. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця і тим самим набула право власності на неї. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки вона є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою, а звідси - не мала можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved