Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що між приватним підприємством «Канівавтотранс» та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ПП «Канівавтотранс» придбало у нього 1/100 частин автобуса, який належать йому на праві власності. Право власності на майно, зокрема, 1/100 частини, перейшло до ПП «Канівавтотранс» з моменту підписання акту прийому-передачі транспортного засобу, оскільки сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Згідно умов договору Продавець зобов'язується передати частину майна у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Частину Автобуса, що відчужуєтеся за даним Договором складає 1/100, має: такі характеристики: Марка (модель): БАЗ А079.23, 2008 року випуску; номер шасі (кузова, рами): [NUMBER]; Об'єм двигуна: 5675 куб. см. Автобус належить Продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], що видано 22.11.2013 року МРЕВ УДАІ м. Канів. Відчуження 1/100 частини Автобуса відбувається без зняття його з реєстраційного обліку. Після укладення даного правочину Автобус залишається зареєстрований за власником більшої частки у спільній власності. Продавець стверджує, що на момент укладення цього договору частина Автобуса не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-які договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами. Треті особи не мають права на частину Автобуса. Правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, чи непрацездатних дітей (п. 6 ст. 203 ЦК України). Згода іншого з подружжя на укладення цього Договору отримана у встановленому законом порядку. Просить суд винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/100 частини автобуса марки БАЗ А079.23, 2008 року, укладений 02.12.2013р. між [PERSON] та приватним підприємством «Канівавтотранс». Визнати за приватним підприємством «Канівавтотранс» право власності на 1/100 частину автобуса марки БАЗ А079.23, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача Андрейчуков О.О., діє на підставі довіреності №9 від 09.01.2014 року (а.с.29) позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити позов приватного підприємства «Канівавтотранс» в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.12.201р. між приватним підприємством «Канівавтотранс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу (а.с.4), відповідно до умов якого ПП «Канівавтотранс» придбало у нього 1/100 частин автобуса, який належать йому на праві власності. Згідно умов договору Продавець зобов'язується передати частину майна у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Частину Автобуса, що відчужуєтеся за даним Договором складає 1/100, має: такі характеристики: Марка (модель): БАЗ А079.23, 2008 року випуску; номер шасі (кузова, рами): [NUMBER]; Об'єм двигуна: 5675 куб. см. Автобус належить Продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], що видано 22.11.2013 року МРЕВ УДАІ м. Канів. Відчуження 1/100 частини Автобуса відбувається без зняття його з реєстраційного обліку. Продавець стверджує, що на момент укладення цього договору частина Автобуса не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-які договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами. Треті особи не мають права на частину Автобуса. Правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, чи непрацездатних дітей (п. 6 ст. 203 ЦК України). Згода іншого з подружжя на укладення цього Договору отримана у встановленому законом порядку. Даний факт підтверджено витягом з реєстру обтяжень рухомого майна № 43160691 від 15.01.2014р. (а.с. 27). Право власності на майно, зокрема, 1/100 частини, перейшло до ПП «Канівавтотранс» з моменту підписання акту прийому-передачі транспортного засобу від 02.12.2013р. (а.с. 5), оскільки сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом . Відповідно до ч. ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо є сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ч.2 ст.658 ЦК України). Стаття 334 Цивільного кодексу України визначає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Чинне законодавство України не визнає обов'язкового нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу транспортних засобів. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ. державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України. Таким чином, державна реєстрація полягає в здійсненні комплексу заходів, пов'язаних з реєстрацію самого транспортного засобу, а не договору. Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України). Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач та відповідач домолись щодо істотних умов договору купівлі продажу 1/100 частини транспортного засобу: автобуса марки БАЗ А079.23, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] і відбулося повне виконання умов даного договору.

Outcome: approved