Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] та їх виселення разом із їхньою малолітньою дитиною [PERSON] із займаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Позивач вказує, що спірна квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 225724663101) належить їй на праві приватної власності, внаслідок її придбання 11 листопада 2013р. на прилюдних торгах по реалізації арештованого нерухомого майна - предмету іпотеки. Після оформлення права власності на вказану квартиру, позивачу стало відомо, що в ній на даний час мешкають стороні особи - сім'я: [PERSON] та [PERSON], а також їх малолітня дитина [PERSON], [INFO], з яких [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за даною адресою з 15.06.2013р. Позивач зазначає, що відповідачі не є власниками цього житла, вселилися туди за дозволом попередніх власників - гр.-н [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та не відносяться до членів сім'ї будь кого з колишніх власників. Позивач вважає, що подальше користування цією квартирою з боку відповідачів є незаконним та порушує її права власника, вимагає виселити відповідачів із займаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є подружжям, мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Для цілей сім'ї вони придбали вказану квартиру у сім'ї [PERSON]. Після сплати завдатку відповідач [PERSON] та його малолітній син зареєструвалися в спірній квартирі. При покупці квартири продавці [PERSON] не повідомили їх про те, що квартира знаходиться в іпотеці і що за рішенням суду стягнення боргу з них за кредитним договором звернуте на вказану квартиру. На прохання родини [PERSON], замість договору завдатку при покупці квартири, відповідачем [PERSON] був нотаріально оформлений договір займу. Вважають що вказана квартира придбана позивачем [PERSON] незаконно, з порушенням їх прав та прав їх малолітньої дитини, без відповідної згоди органу опіки та піклування. Представник третьої особи Служба по справам дітей Московського району Управління служб по справам дітей Державного департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд цивільної справи без їх участі. В судовому засіданні встановлено наступне. Спірну квартиру позивачем придбано 11 листопада 2013р. на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна - предмету іпотеки, та 28 листопада 2013р. позивачем оформлено право приватної власності на це майно, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 28.11.2013 року виданого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за №7195, та витягом №13612282 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2013р. Власниками цієї квартири до її реалізації на прилюдних торгах, являлися гр.-ни [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яки передали її в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк» в якості забезпечення кредитного договору №259 від 06.12.2007р. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2009р. в цивільній справі №2-4325/09, задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, та в рахунок її погашення звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS]. Також вказаним рішенням колишні власники виселені з квартирі та зняті з реєстраційного обліку в неї. Вказане рішення набуло законної сили, та відповідачами і колишніми власниками житла не оскаржується. На час укладення указаного кредитного договору та винесення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідачі в цій квартирі зареєстровані не були. Згідно довідки №2169 від 07.12.2013р. дільниці №38 КП «Жилкомервіс» м. Харкова, відповідач [PERSON] та його малолітній син за даною адресою зареєстровані лише 15.06.2013р. Відповідач [PERSON] по цей час має зовсім іншу реєстрацію місця проживання - [ADDRESS]. Також в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідачів, що останні не відносяться до членів сім'ї будь - кого з колишніх власників цього житла. Як вбачається з довідки ХОД АБ «Укргазбанк» №4625 від 11.12.2013р., вказана установа як іпотекодержатель не надавав дозволу на укладання договорів найму (оренди) іпотекодавцям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стосовно вищевказаного предмету іпотеки. Представником відповідачів підтверджено, що договір найму (оренди) між відповідачами та колишніми власниками житла не укладався. Отже будь - яких обов'язків наймодавця у позивача [PERSON], як нового власника житла, по відношенню до відповідачів не виникало. Право власності з боку колишніх власників житла, які надавали дозвіл відповідачам на проживання в означеній квартирі, відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, було припинено з моменту звернення стягнення на вказане майно. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Відповідачами не надано суду будь - яких доказів, що вони є власниками спірної квартири і таких доказів не існує. Договір позики між [PERSON] та [PERSON] від 25.06.2013р., на який посилаються відповідачі в своїх запереченнях, не підтверджує цього факту та не є належним доказом відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України. Отже суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідачі ніколи не набували права власності на вказану квартиру відповідно до вимог законодавства України. Посилання відповідачів, про порушення прав їхньої дитини при проведенні прилюдних торгів з реалізації зазначеної квартири, не можуть бути судом прийнято до уваги, оскільки не відносяться до предмету спору, а являються предметом розгляду іншої цивільної справи №643/4905/14-ц, яка знаходиться на розгляді Московського районного суду м. Харкова. За таких обставин, відповідачі є лише тимчасовими мешканцями в даному жилому приміщенні, оскільки були вселені та зареєстровані за згодою колишніх власників житла, та в силу положень ч. 1 ст. 99 ЖК УРСР - самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Таким чином, відповідачі не мають права на подальше користування та проживання у вищевказаній квартирі за відсутності згоди нового власника житла, та підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення, як це передбачено ч. 3 ст. 98 ЖК УРСР.

Outcome: approved