Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування в сумі 2114 гривень 50 копійок. На обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та приватним підприємством «ТРАНС ЛОГІСТИК» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №СОN/I/CASFC/0000297-20677а4ае, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER]. 09 квітня 2015 року на 181 км+700 м автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року ДТП сталася з вини відповідача - [PERSON] внаслідок якої застрахованому транспортному засобу - автомобілю «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER] був завданий матеріальний збиток на суму 12687 гривень 00 копійок, яка була виплачена страхувальнику. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №АІ/6926914 в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», то остання відшкодувала АТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 10572 гривні 50 копійок. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 2114 гривень 50 копійок. З посиланням на ст. ст. 1166,1191 ЦК України просять суд в порядку регресу стягнути з відповідача зазначену суму. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.52-54). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.55) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядсправи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Спірні правовідносин сторін регулюються Законами України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року між позивачем та приватним підприємством «ТРАНС ЛОГІСТИК» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №СОN/I/CASFC/0000297-20677а4ае, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER] (а.с.15-16). Згідно умов договору страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акта (а.с.15-16). Власником автомобіля «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER], є приватне підприємство «ТРАНС ЛОГІСТИК» (а.с.14). Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинення ним 09 квітня 2015 року на 181 км+700 м автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER] (а.с.17-18). В постанові суду зазначено, що 09 квітня 2015 року близько 22 години 30 хвилин водій [PERSON], на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовск на 181 км+700 м, керуючи автомобілем NISSAN, державний номерний знак[NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та при зустрічному роз'їзді не вибрав безпечний боковий інтервал, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем MAN [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, а своїми діями [PERSON] порушив пункти 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду набрала законної сили 21 липня 2015 року (а.с.18), а тому факт скоєння ДТП з вини відповідача [PERSON] доказуванню в даній справі не підлягає. Судом встановлено, що згідно рахунку страхового відшкодування (а.с.26) та акту виконаних робіт, вартість відновлювального ремонт пошкодженого транспортного засобу «MAN 18.240», номерний знак [NUMBER] становить 12 687 гривень 00 копійок (а.с.27), які згідно платіжного доручення №186672 від 24 липня 2015 року (а.с.29) були сплачені на користь приватного підприємства «ТРАНС ЛОГІСТИК». Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №АІ/6926914 в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», то остання відшкодувала АТ «СК «АХА Страхування» 10572 гривні 50 копійок в якості страхового відшкодування. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 2114 гривень 50 копійок. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на час ДТП в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.32). Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, уякому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі N 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв'язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток на відшкодування виплаченого страхового відшкодування. Оскільки винуватою особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом, то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги до такої особи на відшкодування сплаченого страхового відшкодування. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, вважає, що існують підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved