Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 21.07.1990 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований палацом «Жовтневий» м.Харків, актовий запис №983, серія свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обов'язки. З 20 грудня 2008 року до дня подання позову до суду,проживають окремо, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового процесу. Вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засіданняне прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмових заперечень проти позову не надав, причини неявки суду невідомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано 21.07.1990 палацом «Жовтневий» м.Харків, актовий запис №983, серія свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як не ведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу, враховуючи бажання позивача, суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]», оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved