overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.08.1992 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, їхні відносини протягом останніх двох років через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась. Звернулась до суду з заявою, в якій позовні вимоги визнала, просить слухати справу в її відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 серпня 1992 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з № 959. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.10.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З 2015 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 жовтня 2004 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1379. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З 2015 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.04.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, їхні відносини протягом останнього року через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився. Звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги визнав, просить слухати справу в його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 квітня 2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, а/з №332. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.09.2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З травня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 2016 року в Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1257. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З травня 2019 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.07.2017 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З вересня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2017 року, актовий запис № 1387 в Деснянському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вересня 2017 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.08.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З лютого 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року, актовий запис № 898 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З лютого 2016 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 03.10.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З березня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 2003 року, актовий запис № 1450 в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З березня 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 06.06.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З початку травня 2019 року не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06червня 1997 року, актовий запис № 501 в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з філією державного Центру розвитку сім`ї. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З початку 2019 року подружжя шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 13.11.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З січня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 листопада 2010 року, актовий запис № 2638 в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.4). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З березня 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 30.04.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З травня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2004 року, актовий запис № 457 в Віддіді реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З травня 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved