Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.01.2001 року сторони зареєстрували шлюб. Подружжя має спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач приймав участь у судовому засіданні разом з представником, просив позов задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач не приймала участь у судовому засіданні, однак на електрону адресу суду надійшло дві заяви від її імені, в одній з яких відповідач вказує, що не має можливості приймати участь у судовому засіданні у зв`язку з сімейними обставинами, просить визнати поважною причину неявки та відкласти розгляд справи, а у разі відмови у задоволенні клопотання - відмовити у задоволені позову. В іншій заяві відповідач просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Так, відповідач у заяві вказала причину своєї неявки «у зв`язку з сімейними обставинами». Даний вислів є загальним та не встановлює які конкретно підстави неявки сторони, тому суд не може визнати їх поважними. Тим більш, суд враховує, що розгляд справи вже відкладався за заявою відповідача з цих саме підстав. Крім цього, враховуючи заяву відповідача, де вона просила змінити її прізвище після розірвання шлюбу, вона фактично усвідомлювала можливість розгляду справи по суті. Тому суд вважає можливим розглядати справу без її участі, беручи до уваги, що приймала участь її представник. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.01.2001 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис №3 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Подружжя має спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне - « [PERSON] ». Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved