Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням Позов мотивує тим, що йому належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначив, що відповідач є його донькою та з вересня 2014 року не проживає у вищевказаному будинку, але зареєстрована там і по теперішній час. Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку суттєво впливає на можливість у повній мірі розпоряджатись належним йому будинком, оформлювати пільги та інші документи. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав судові пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 157421462 від 25.02.2019 року [PERSON] на підставі акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію № 304, виданого 06.07.1995 року Бердянською міською радою народних депутатів, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 5839 від 31.05.2018 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що з вересня 2014 року відповідач не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даній квартирі - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з вересня 2014 року, тобто більше року в будинку без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] на праві приватної власності. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved