Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач є його колишньою дружиною, з якою перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005 по 02.10.2008. З часу розлучення вони проживають окремо, відповідач разом зі своєю сім'єю проживає за іншою адресою. На його неодноразові звернення до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації, остання відповіді не надає, в добровільному порядку знятися з реєстрації у даній квартирі не бажає. Вказані дії відповідача перешкоджають йому, як власнику квартири, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому він\~\~вимушений звернутися до\~суду з\~вищевказаним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Просила суд витрати на правову допомогу віднести на рахунок позивача. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕО №974708 від 03.07.2007, посвідченого державним нотаріусом Знам'янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №663 та записанного в реєстровій книзі за №325/2, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15240150 від 16.07.2007 та реєстраційного посвідчення від 16.07.2007, позивач являється власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з відміток у паспорті громадянина України серії ЕА №737309, виданим на ім'я позивача 31.03.2000 року, сторони з 18.11.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 02.10.2008. 20.09.2012 відповідач була зареєстрована у квартирі позивача, про що свідчить витяг з домової книги, акт голови правління ОСББ «Квітка Знам'янки» від 27.05.2017 №169, та довідка Знам'янського РС УДМС України в Кіровограській області від 31.05.2017 №1220 про місце реєстрації відповідача. Згідно з довідками голови правління ОСББ «Квітка Знам'янки» від 27.05.2017 №167, позивач є власником вищевказаної квартири, відповідач зареєстрована у даній квартирі, але з 29.01.2016 за даною адресою не проживає. Актом голови правління ОСББ «Квітка Знам'янки» від 27.05.2017 при обстеженні фактичного проживання громадян, які мешкають в ОСББ «Квітка Знам'янки», що є об'єктом колективної власності за адресою: м.Знам'янка Кіровоградської області, вул.Привокзальна,6, встановлено, що в квартирі №45 вказаного будинку зареєстрована відповідач, але з 29.01.2016 за зазначеною адресою не проживає. Статтею 41 Конституції України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст.317\~та ч.1 ст.319 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно зі\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданністорони підтвердили, що домовленостей між ними щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідачане укладалось. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, відповідач понад один рік без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому позовні вимоги в частинівизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про зняття відповідача з реєстрації, суд відзначає, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом. Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 №6-57цс11 зазначив наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення, визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що вказаний вище Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. З огляду на викладене, позовні вимоги у частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial