Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач у своєму позові просить в рахунок стягнення заборгованості перед ПАТ „Західінкомбанк за кредитним договором №0303/175 від 25.06.2007 року в розмірі 2 481 590,32 грн. звернути стягнення з Ярю хіна [PERSON] (інд.номер [NUMBER]) на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05.05..2010 року р.№533 року, а саме квартиру №192, що розташована за адресою м. Одеса, Фонтанська дорога (вулиця Перекопської дивізії), буд..67-А, загальною площею - 95,6 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м. шляхом надання ПАТ „Західінкомбанк права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, на стадії оцінки майна підчас проведення дій по реалізації предмета іпотеки. Представник ПАТ «Західінкомбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2007 року між КБ „Західінкомбанк ТзОВ, повним правонаступником якого є ПАТ „Західінкомбанк, (надалі Кредитор) та підприємцем [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено кредитний договір №0303/175 (надалі Кредитний договір) за яким Позичальнику було надано кредит у вигляді відкриття відкличної поновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів в сумі 1 000 000,00 грн. зі сплатою 21% річних Відповідно до п.1.3 укладеного кредитного договору термін користування кредитними коштами встановлювався до 20.12.2010 року. В подальшому, до Кредитного договору неодноразово вносилися зміни. Так додатковим договором від 29.11.2007 року було внесено зміни в п.1.1 кредитного договору, де позичальнику збільшено розмір кредиту до 3 000 000,00 грн. та змінено процентну ставку до 20,5 відсотків річних. Додатковою угодою до кредитного договору від 27.10.2008 було змінено процентну ставку за користування кредитними коштами до 23 відсотків річних. Додатковою угодою від 01.03.2010 року внісши зміни до п.1.1 кредитного договору було зменшено суму надання кредитних коштів до 1 782 626,0 грн. року було збільшено розмір кредитної лінії до 11250,00 доларів США, додатковим договором від 19.06.2008 року до 181750,00 Доларів США. Додатковою угодою від 17.08.2010 року до кредитного договору знову змінено розмір наданих кредитних коштів до 1 764 126,00 грн. Додатковою угодою від 25.08.2011 року було змінено розмір наданих кредитних коштів до 1 564 126,00 грн. зі сплатою 21% річних, а також змінено термін користування кредитними коштами до 24.08.2012 року включно. Позичальник належним чином свої зобовязання таким чином в нього виникла непогашена кредитна заборгованість. Станом на сьогоднішній день у Позичальника перед ПАТ „Західінкомбанк існує наступна заборгованість по кредитному договору №0303/175 від 25.06.2007 року: - сума основної кредитної заборгованості - 1 003 165,00 грн.; - несплачені проценти в сумі 905 750,63 грн.; - штраф за порушення (невиконання) умов договору в сумі 572 674,69 грн.; Отже, загальна сума боргу відповідача перед ПАТ „Західінкомбанк, станом па сьогоднішній день становить 2 481 590,32 грн. (1003165,00 + 905750,63 + 572674,69). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до договору та вимог цього кодексу, ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. ПАТ „Західінкомбанк свої обовязки добросовісно виконав, видавши кредит в доларах США. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між Кредитором та громадянином [PERSON], було укладено договір іпотеки від 05.05.2010 року р.№533 відповідно до умов якого в забезпечення належного виконання зобовязань, що виникають з кредитного договору та додаткових до нього договорів Іпотекодавець передав в квартиру №192, що розташована за адресою у м. Одеса, Фонтанська дорога (вулиця Перекопської дивізії), буд..67-А загальною площею 95,6 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м/ Відповідно до п.6.7 договору іпотеки іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки задовольняє свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного виконання зобовязання за кредитним договором та додатковими до нього договорами. Статтею 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.9 Постанови пленуму ВСС України від 30.03.2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин встановлено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявления відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ст. 35 ЗУ „Про іпотеку у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Пунктом 7.3.3.2 вищезазначеного договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі- продажу. Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2015 року, у пункті 42 передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 ЗУ „Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателя з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved