Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №145891 від 22.10.2004 року. На даний час у належному йому домоволодінні зареєстровані: донька [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2018 року донька - [PERSON] , [INFO] , виїхала до іншого міста на постійне проживання, а місце проживання в буд. [ADDRESS] , добровільно покинула, за цією адресою не проживає та її особисті речі там відсутні, проте у добровільному порядку відповідачка знятися з реєстрації відмовляється. Разом з тим, позивач зазначив, що несе додаткові витрати по сплаті комунальних послугах, та інші витрати на будинок через реєстрацію відповідачки, тому він змушений звернутися до суду з вимогами про визнання відповідачки такою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку. До початку відкритого судового засідання представник позивача надав письмову заяву у якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, розгляд справи просили проводити без їх участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] . Згідно реєстру на відправлення поштової кореспонденції, відповідачу відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є: день\~вручення судової\~повістки під\~розписку; день\~отримання судом\~повідомлення про\~доставлення судової\~повістки на\~офіційну електронну\~адресу особи; день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~повідомленою цією\~особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до конвертів та рекомендованих повідомлень поштового відправлення, копія позовної заяви з додатками та ухвала суду про відкриття провадження, а також листи про дати слухання справи, що були направлені [PERSON] , повернуті до суду з відміткою «За даною адресою адресат не проживає» та з відміткою «Адресат вибув». Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, [PERSON] є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 23.04.2018 року відзив на позов не подавала, заперечення щодо розгляду справи подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд\~ розглядає справу за наявними у справі матеріалами. До початку відкритого судового засідання третя особа виконавчий комітет Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надала заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі та не заперечували проти заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Так судом\~встановлено,\~що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме\~майно серії\~САА №145891\~від 22.10.2004\~року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Разом з тим, судом встановлено, що згідно відомостей отриманих з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, відповідачка [PERSON] , зареєстрована у будинку [ADDRESS] . Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідачка за місцем свої реєстрації, починаючи з квітня 2018 року не проживає, що підтверджується довідкою квартального комітету територіального округу смт. Обухівка № 14 від 09.10.2019 року, про те, що [PERSON] дійсно зареєстрована але не проживає за адресою: [ADDRESS] та актом не проживання по вищевказаній адресі [PERSON] від 05.09.2019 року, де вказано що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але остання за вказаною адресою не проживає з квітня 2018 року та станом на 05.09.2019 року відсутні будь які особисті речі, відсутнє спальне місце, особисті предмети гігієни, побуту, інші ознаки, які б вказували на проживання відповідачки у житловому приміщенні, про що свідчать сусіди [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України,\~право власності\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).\~Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою». ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16). Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України\~від 02.03.2016року\~№207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved