Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно зазначеного рішення з 26 вересня 2014 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначено повноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» строком на 1 рік. 01 листопада 2007 року ВАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», яке змінило свою назву на ПАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та громадянином України - [PERSON] було укладено кредитний договір № 218, згідно з умовами якого банк надає позичальнику в користування грошові кошти в сумі 2450000 гривень, з кінцевою датою повернення 01.11.2027 року. За користування кредитом встановлена плата у розмірі 18,49 % річних. Банк свої зобов'язання по договору належним чином виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі. Однак [PERSON] зобов'язання по договору належним чином не виконував, станом на 26.01.2015 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 2590004,83 грн., з яких прострочена заборгованість за основним зобовязанням 2271399,69 грн.; прострочена заборгованість за основним зобовязанням 171463,66 грн.; прострочена кредиту та сплати процентів за користування кредитом 147141,48 грн. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПІВДЕНКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 218 від 01.11.2007 року в розмірі 2590004,83 грн. Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в позові відмовити, а також просили суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно зазначеного рішення з 26 вересня 2014 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначено повноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» строком на 1 рік. 01 листопада 2007 року ВАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», яке змінило свою назву на ПАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та громадянином України - [PERSON] було укладено кредитний договір № 218, згідно з умовами якого банк надає позичальнику в користування грошові кошти в сумі 2450000 гривень, з кінцевою датою повернення 01.11.2027 року. За користування кредитом встановлена плата у розмірі 18,49 % річних. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику у тимчасове користування на умовах, забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно з п. 2. 1 кредитного договору видача кредиту проводиться на підставі письмової заяви позичальника з позичкового рахунку № 22332010174933 в ВАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» на поточний рахунок № 26201010174930 в ВАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК». Моментом надання кредиту вважається день зарахування кредиту на поточний рахунок № 26201010174930 в ВАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК». Банк належним чином виконав свої зобовязання по Кредитному договору та 01.11.2007 року надав позичальнику кредит у сумі 2450000,00 грн. Відповідно до п.п 3.3.4 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти та комісії на умовах договору. Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується сплачувати проценти та кредит у валюті кредиту щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним, а також в останній день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок № 26201010174930 в ВАТ КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» згідно графіку. Згідно з п. 1.1. кредитного договору, погашення кредиту здійснюється за графіком, який при його складанні є додатком № 1 та невідємною частиною цього договору. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання повернення коштів та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. В позовній заяві зазначено, що в результаті систематичного порушення строків сплати чергових платежів, станом на 26.01.2015 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 2590004, 83 грн., що складається з наступного: поточна заборгованість за основним зобовязанням - 2271399,69 грн.; прострочена заборгованість за основним зобовязанням - 171463,66 грн.; прострочення кредиту та сплати процентів за користування кредитом - 147141,48 грн. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, у випадку прострочення повернення чергової частини кредиту [PERSON] має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, та сплати процентів. Згідно з п. 3.2.7. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та неустойки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за цим договором, та або при настанні подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобовязання за цим договором. 01 листопада 2007 року між ВАТ «Комерційний Банк «ПІВДЕНКОМБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «ПІВДЕНКОМБАНК» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 206/К/218. Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору № 218 від 01 листопада 2007 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого Іпотекодавець зобов'язаний до 01 листопада 2027 року повернути Іпотекодержателю кредит в розмірі 2 450 000,00 грн., сплатити проценти за його користування у розмірі 18,49 % річних та одноразову комісію за підготовку та оброблення документів у розмірі 1,5% від суми кредиту, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах передбачених кредитним договором, інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, в забезпечення позичальником зобов'язань за кредитним договором, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), нежиле приміщення літ. «А-З», а саме: приміщення підвалу з № II по № IX загальною площею 193,6 кв. м; приміщення 1-го поверху № І, II, з № 21 по № 30 загальною площею - 169,8 кв.м; приміщення 2-го поверху № 1, 7, 8, 9, 10, 11, 24, 26, 27, 28, 29, 30, загальною площею - 135,8 кв.м; приміщення 3-го поверху з № 1 по № 13, 23, загальною площею - 216,4 кв.м.; разом загальна площа - 715,6 кв.м, яке стане власністю Іпотекодавця у майбутньому, після реєстрації в Черкаському обласному бюро технічної інвентаризації'. 03 березня 2010 року між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем укладено Договір № 1 про внесення змін до іпотечного договору № 206/К/218/ від 01.11.2007 року. Відповідно до п. 1 Договору № 1, сторони домовились п. 1.2. розділу 1 «Предмет договору» викласти в наступиш редакції: «В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), нежиле приміщення літ. «А- 3», а саме: приміщення підвалу з № II по № IX загальною площею 193,6 кв. м; приміщення 1-го поверху № І, II, з №21 по №30 загальною площею - 169,8 кв.м.; приміщення 2-го поверху № 1, 7, 8, 9, 10, 11, 24, 26, 27, 28, 29, 30, загальною площею - 135,8 кв.м.; приміщення 3-го поверху з № 1 по № 13, 23, загальною площею - 216,4 кв.м.; разом загальна площа - 715,6 кв.м., розташовані по вулиці Хоменка, будинок № 19 у місті Черкаси, Черкаської області, Україна, яке стане власністю Іпотекодавця у майбутньому, після реєстрації в Черкаському обласному бюро технічної інвентаризації.» 22 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14). Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Станом на 11 червня 2010 року заборгованість позичальника за кредитним договором становила 4 444 602,03 грн., з яких: 2 413 410,14 гри. - поточного кредиту; 25 603,58 грн. - простроченого кредиту; 30 888,61 грн. - нарахованих процентів за користування кредитом; 749 699,70 грн. - прострочених процентів; 1 225 000,00 грн. - пені за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом за період з 23.09.2008 року по 26.04.2010 року. 11 червня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], проведено виконавчий напис по стягненню предмету іпотеки, що визначено Іпотечним договором № 206/К/218 від 01.11.2007 року. Відповідно до вчиненого виконавчого напису від 11.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок банку зараховано 636133,28 грн., що підтверджується копією протоколу № 40 від 15.06.2011 року. Відповідно до протоколу № 40 від 15.06.2011 року засідання кредитної комісії по роботі з проблемними кредитами ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» вирішено розподілити кошти в сумі 636133,28 грн. від реалізації іпотечного майна позичальника таким чином: 74% (470 738,62 грн.) - на погашення строкової заборгованості по кредиту; 2% (12 722,67 грн.) - на погашення простроченої заборгованості по кредиту; 24% (152 671,99 грн.) - на погашення прострочених процентів по кредиту. Відповідно до рішення Кредитного комітету ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» (виписка з протоколу №206/3 від 07.12.2010 року) з 26.04.2010 призупинено нарахування відсотків і пені; з 26.04.2010 року сторновано надлишково нараховані проценти та пеню. З матеріалів справи вбачається, що станом на 26 січня 2015 року, заборгованість позичальника за кредитним договором № 218 від 01.11.2007 року становить 2590004,83 грн.: 1959402,06 грн. - заборгованість за кредитом; 630602,77 грн. - заборгованість по процентам. Суд застосовує вимоги ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення процентів по кредиту у розмірі 171463,66 грн., оскільки вказана заборгованість виникла до 26.04.2010 року, а відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 31.10.2007 року по 12.12.2016 року по процентам (2238) позичальнику сторновані процент по кредиту, призупинено нарахування відсотків та пені, які не нараховуються відповідно до Виписки з Протоколу засідання кредитного комітету ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК»№ 206/3 від 07.12.2010 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів не підлягають до задоволення. Даний позов подано до суду 12.02.2015 року, а тому в межах строку позовної давності в три роки, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за період з 12.02.2012 року до 31.10.2014 року, в межах дії графіку погашення заборгованості по кредитному договору, а саме: 2373491,96 грн. (залишок кредиту станом на 20.02.2012 року) 2282274,52 грн. (залишок кредиту строком на 20.11.2014 року) = 91217,44 грн. У звязку з простроченням позичальником строків погашення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором 31.10.2014 року банк направив на адресу відповідача претензію за № 09/4377, з вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості, тим самим змінив строк основного зобовязання. Залишок кредиту по графіку станом на 31.10.2014 року становив 2282274,52 грн., а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у розмірі 1882894,02 грн. (91217,44 грн. (заборгованість станом на 31.10.2014 року з врахуванням строку позовної давності) + 2282274,52 грн. (заборгованість станом на 31.10.2014 року) 490597,94 грн. (фактично погашена сума кредиту). Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 1882894,02 грн. \~\~\~\~ У відповідності до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 609 грн.

Outcome: partial