Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05 лютого 2002 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинено з 2013 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають разом із ним та перебувають на його утриманні. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 22) Відповідач в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, зазначила, що вона також приймає участь в утриманні спільної доньки (а.с. 23) Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 05 лютого 2002 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 75 (а.с. 10). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 21). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні підстави позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved