Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те що, [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] За своє життя [PERSON] залишила на її користь заповіт який був завірений секретарем сільради с. Зелений Гай, Новоселицького району 07 лютого 2013 року зареєстрований за №01.. Станом на день смерті спадкодавця заповіт не був змінений та не скасований. Позивач зазначає що, вона не звернулась до нотаріальної контори в межах строку визначеному ст..1270 ЦК України з заявою про прийняття спадку оскільки на той період часу вона знаходилась за кордоном в Іспанії на заробітки. Змогла приїхати додому лише 15 червня 2014 року, після закінчення шестимісячного строку. Позивач вважає що, її знаходження за кордоном є причиною із-за чого вона не змогла звернутися з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадку. Просить суд визнати дану обставину поважною та надати додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадку після смерті [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, додатково суду пояснила що, позивачка знаходилась за кордоном на заробітки без відповідних документів - нелегально та вона фізично не мала можливості виїхати з Іспанії для подачі на Україні заяви на прийняття спадку. Крім того та відстань де вона працювала та умови її роботи унеможливлювали її своєчасне звернення до посольства України в Іспанії та до нотаріальної контори про прийняття спадку. Просить суд визнати причину пропуску строку прийняття спадку поважною та визначити їй додатково строк для подачі заяви до нотаріальної контори на прийняття спадку. Відповідачка [PERSON] будучи допитана за правилами свідка суду показала що, позов не визнає в повному обсязі, позивачка проживає неподалік з нею в с. Зелений Гай, Новоселицького району, вона виїхала на заробітки до Іспанії та там проживає у фактичних шлюбних відносинах з громадянином Іспанії, разом приїхали літом 2014 року та провели весілля доньки від першого шлюбу. В жовтня 2014 року позивачка теж була на Україні та в розмові з нею їй повідомила що, вона там не працює а перебуває на утриманні чоловіка якій є громадянином Іспанії. Відповідач [PERSON] суду пояснив що, позов не визнає в повному обсязі. Він та його сестра [PERSON] прийняли спадщину після смерті [INFO] тітки [PERSON]. Вважає що, перебування позивачці за кордоном не є поважної причиною для визначення їй додаткового строку на прийняття спадку. [PERSON] позов визнав. Додаткових пояснень щодо заявлених позовних вимог не подав. Будучи належним чином повідомлений про послідуючі судові засідання в судовому засіданні не з'явився і не повідомив суд про причину не явки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] її сусідка та на даний час знаходиться в Іспанії. Останній раз вона була вдома в жовтні 2014 року. З розмови з нею їй стало відомо що, [PERSON] працює в Іспанії та доглядає за старенькою бабусею. Матеріалами справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить актова запис про смерть №24 від 12.12.2014 року виконавчого комітету с/Ради с.Зелений Гай, Новоселицького району. Відповідно до заповіту завіреного секретарем сільради с. Зелений Гай, Новоселицького району 07 лютого 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №01, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Зі спадкової справи №337/15 після смерті [PERSON] вбачається що, 11 червня 2014 року заяву про прийняття спадку подала [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] подала заяву про прийняття спадку після смерті [PERSON] 17 червня 2014 року що вбачається із спадкової справи №261/14. Тобто [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини. Рішенням Новоселицького районного суду від 05 квітня 2016 року по справі №720/373/16-ц. встановлено юридичний факт що, батько [PERSON] та [PERSON], [PERSON] який помер [INFO] є рідним братом померлої [INFO] [PERSON]. З викладених обставин суд дійшов висновку що, позивач відповідно до вимог ст..1223 ЦК України правомірно претендує на спадкове майно а відповідачі відповідно до вимог ст..1265 ЦК України теж правомірно претендують на спадкове майно.. Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України, місце відкриття спадщини є останнє відоме місце проживання спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язанні з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року розглянув справу № 6-85 цс 12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відповідно до вимог ст..360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Згідно з ст..179 ЦПК України, Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 2. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. З наведеного вище вбачається що, суд наділений правом визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку коли такий строк пропущено з поважних причин. При цьому, з врахуванням викладених обставин справи, істотне значення для правильного вирішення спору є встановлення моменту коли спадкоємець дізналася про смерть спадкодавця. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою. З матеріалів справи та пояснень представника позивача міститься відомості про те що позивачці було відомо про смерть [INFO] [PERSON], однак інших доказів крім того що вона знаходилась за кордоном в Іспанії на підтвердження поважності доводів викладених у позовній заяві щодо поважності пропуску нею строку на прийняття спадщини не подано. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з врахуванням наданих сторонами у справі доказів, суд дійшов висновку що, позивач не скористалась наданим їй правом на подачу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті [INFO] [PERSON] та не надала суду будь яки докази в підтвердження поважності причини пропуску такого строку, які би свідчили про об'єктивність, непереборність та істотність труднощів для вчинення такої дії. Суд вважає що, не є слушним посилання представника позивача на обставину що позивач знаходилась в Іспанії нелегально у гірській місцевості на значній відстані від міста та консульських установ України в Іспанії, оскільки з пермису на проживання на міститься в матеріалах справи на а.с. 12 вбачається що, позивачка отримала офіційний дозвіл на проживання в Іспанії що давала їй можливість вільно подорожувати по країнам Шенгенської зони та Іспанії з 05 червня 2012 року.

Outcome: dismissed