Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 10 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11027210000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 500 000, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 10 серпня 2017 року або достроково зі сплатою 13, 5 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами відповідно до іпотечних договорів від 09 листопада 2006 року та від 31 липня 2007 року, укладених [PERSON], АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нежитлові приміщення, що належать на праві приватної власності відповідачу, а саме: нежиле приміщення під №645, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 72, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №648, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 26, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №553, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №602, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 71, 5 кв. м.; нежилі приміщення під №№546, 644, 531, 628, 552, 603, 509, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 487, 6 кв. м. Однак у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 17 лютого 2014 року складає 3 764 536, 76 грн., з яких: 2 141 751, 67 грн. - сума заборгованості за кредитом; 1 622 785, 09 грн. - сума заборгованості за відсотками. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредитів, ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути вищевказану заборгованість за кредитним договором № 11027210000 від 10 серпня 2006 року за рахунок предметів іпотеки. Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. До суду повернулось рекомендоване повідомлення Ф-119 про вручення поштового відправлення [PERSON] 04 липня 2014 року, що свідчить про те, що відповідач про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з цим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON]. був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11027210000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 500 000, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 10 серпня 2017 року або достроково зі сплатою 13, 5 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язався використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладені іпотечні договори від 10 серпня 2006 року, та від 17 серпня 2007 року, згідно з якими АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нежитлові приміщення, що належать на праві приватної власності відповідачу, а саме: нежиле приміщення під №645, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 72, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №648, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 26, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №553, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 35, 7 кв. м.; нежиле приміщення під №602, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 71, 5 кв. м.; нежилі приміщення під №№546, 644, 531, 628, 552, 603, 509, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 487, 6 кв. м. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Також судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором №11027210000 від 10 серпня 2006 року, надавши [PERSON] суму кредиту у визначеному договором розмірі. В свою чергу [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 17 лютого 2014 року складає 3 764 536, 76 грн., з яких: 2 141 751, 67 грн. - сума заборгованості за кредитом; 1 622 785, 09 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передав АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №11027210000 від 10 серпня 2006 року. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому згідно ст. 1048 ЦК України. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 4.1 Іпотечних договорів звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем, в тому числі, у випадку порушення іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, або за договором між іпетекодавцями та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Позивач направляв відповідачу досудову вимогу від 25 лютого 2014 року за №31.4-08/1791/14 про усунення порушень кредитного договору та попередив майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення даних порушень. Однак відповідач вимоги Банку не виконав. Судом встановлено також, що дійсний позов не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки ПАТ «Дельта Банк» просить звернути стягнення на низку нежилих приміщень, наданих відповідачем в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Тому позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved