Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що він на підставі договору купчі-продажу від 13 травня 1980 року, зареєстрованого 16 липня 1980 року у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації є власником житлового будинку №51 по ул.Кірова в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, в якому, крім нього, зареєстровані члени його сімї: дружина [PERSON]; сини [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані, але фактично не проживають. Крім зазначених осіб, в житловому будинку також зареєстровані, але фактично не проживають сторонні йому особи: [PERSON] - з 13 грудня 2005 року, [PERSON], [INFO], онука - з 12 грудня 2005 року, [PERSON], [INFO], які давно вибули з вказаного житла на постійне проживання у інше житло в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області і без поважних причин не повертаються на проживання в спірне житлове приміщення, не брали участі у витратах по утриманню будинку, придомової території та проведенні ремонту, не проживали разом з ним та членами його сімї та не вели з спільне господарство, а всі обовязки по утриманню будинку виконує лише він. Оскільки відповідачка [PERSON] не проживає більше року без поважних причин у належному йому на праві власності житловому будинку, не повідомляла його про причини своєї відсутності, він не перешкоджав їй проживати, а домовленість щодо встановлення іншого порядку користування житлом між ними відсутня, просили визнати її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, так як реєстрація відповідача в житловому приміщенні перешкоджає йому як власнику користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в належній йому на праві власності житловому будинку. Пояснив, що відповідачка була дружиною їх сина, тобто їх невісткою, у звязку з чим з його згоди вона була зареєстрована у 2005 році у належному йому будинку як член сімї, але фактично в період шлюбу сімя сина проживала в іншому житловому приміщенні. В послідуючому шлюб між ними було розірвано, відповідачка має іншого чоловіка і у неї народилась друга дитина, а після розірвання шлюбу з його сином вона переїхала з житла, де вони разом проживали, в інше житло в смт.Новопокровка, де проживає і на даний час. Після реєстрації місця проживання у належному йому будинку відповідачка ніколи у житлове приміщення не вселялась і в ньому не проживала, а в будинку відсутні належні їй речі. Відповідачка не проживає в житловому приміщенні більше року без поважних причин, у звязку з чим вона втратила право на користування житловим приміщенням, а її реєстрація перешкоджає йому розпоряджатися своєю власністю та створює для нього негативні наслідки, оскільки він змушений оплачувати за відповідача комунальні послуги. Він має документи про право власності на житловий будинок, але надавати суду їх не буде, оскільки вважає, що у справі достатньо доказів для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно знаходилась в зареєстрованому шлюбі з сином позивача в період з 2005 року по 2012 рік, у звязку з чим проживали своєю сімєю окремо від його батьків в будинку матері чоловіка, яка є дружиною позивача. В той же час, зареєстрована вона була у будинку позивача, куди зареєстрували і її двох дітей після їх народження. Після припинення сімейно-шлюбних відносин з сином позивача вона проживає в будинку, який купили її батьки, але оскільки документи на будинок ще не оформлені вона не може там зареєструватися. У її бувшого чоловіка, сина позивача, залишились належні їй та її батькам речі, які їй вони не повертають, у звязку з чим її батьки не хочуть її прописувати у себе, а їй та дітям необхідне місце реєстрації для отримання грошових коштів у звязку з народженням дітей. Заперечує проти зняття її з реєстрації в будинку позивача, оскільки, в разі, коли їй не буде де жити, то вона має намір вселитися у його будинок і проживати за місцем реєстрації. З дня реєстрації в будинку позивача і по даний час вона в будинку позивача, як і її діти ніколи не проживали, але старша донька як внучка позивача бувала у них в гостях. [PERSON] особи - Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (орган опіки та піклування), Головне управління Держаної Міграційної служби України у Дніпропетровській області, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.38,39,45,47), в судове засідання не зявились, надавши листи про розгляд справи у відсутність їх представників (а.с.48,48а) Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що згідно домової книги (а.с.6-10), довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.17) в житловому будинку №51 по ул.Кірова в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області зареєстровані та проживають позивач [PERSON], його дружина [PERSON], а їх сини - [PERSON], та [PERSON] зареєстровані, але не проживають. Крім зазначених осіб, в даному житловому будинку зі згоди позивача також зареєстровані: бувша невістка позивача - [PERSON] - з 13 грудня 2005 року, [PERSON], [INFO], - онука позивача - з 12 грудня 2005 року, [PERSON], [INFO], які фактично не проживають і ніколи не проживали в житловому будинку№51 по ул.Кірова в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, що вбачається зі складених за участю депутатів Новопокровської селищної ради Солонянського району [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON]; [PERSON], [PERSON] актів обстеження помешкання [PERSON] від 14 березня, 11 травня, 18 серпня, 10 жовтня, 14 грудня 2014 року та 15 березня 2015 року (а.с.11-16). Таким чином, судом встановлено, що після здійснення реєстрації місця проживання відповідачка [PERSON] в житловому будинку №51 по ул.Кірова в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області фактично без поважних причин з 2005 року не проживала і не проживає, будь-які її особисті речі в будинку відсутні, а з 2013 року після припинення сімейно-шлюбних відносин з сином позивача [PERSON] вона з дітьми постійно проживають у іншому житлі, яке розташоване по вул.Базарній,19 в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області і без поважних причин не повертаються на проживання в спірне житлове приміщення, не брали участі у витратах по утриманню будинку, придомової території та проведенні ремонту, не проживали разом з ним та членами його сімї та не вели спільне господарство, що підтвердила в судовому засіданні і відповідачка. В силу\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, а відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321\~ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст.150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання\~\~і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, а відповідно до ст.156 цього ж Кодексу члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що передбачено і ч.1 ст.405 ЦК України. За згодою власника будинку член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї, при цьому на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності членів сім'ї без поважних причин понад рік. В той же час, позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів належності йому на праві власності житлового будинку №51 по ул.Кірова в смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, а після розяснення суду щодо обовязку позивача доведення позовних вимог повідомив, що не буде надавати суду доказів належності йому на праві власності житлового будинку, хоча такі докази у нього і маються. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивачем не доведено факт належності йому на праві власності спірного житлового будинку №51 по ул.Кірова в смт.Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, а відповідно не доведено і право на звернення із даним позовом до суду для захисту його прав як власника зазначеного житлового будинку, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed