Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить звернути стягнення на предмет застави - автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER , 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-16/4546-11 від 01.09.2006р., згідно уточнених позовних вимог, на суму 343836,64 грн., та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на позовних вимогах. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що вказаний кредитний договір є неукладеним, оскільки позивач не передавав відповідачу вказану в договорі грошову суму, умови кредитного договору не містять обґрунтування вартості супутніх послуг, розмірів та бази розрахунку всіх комісій, попереджень про валютні ризики, методик розрахунку заборгованості, а враховуючи те, що договір є неукладеним, то і підстав для звернення стягнення на предмет застави у банку немає, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-16/4546-11, на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 33835,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % на строк до 03.09.2012р.. Також, відповідно до 9.1. кредитного договору, в разі порушення відповідачем строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. З метою забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором 05 вересня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу відносно легкового автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER , 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким РЕВ МРВ ДАІ №1, 2 при УМВС України в Запорізькій області 01.09.2006р.. Відповідно до п.2.14 цього договору, в разі порушення терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, в рахунок заставленого майна задовольняються вимоги заставодержателя у повному обсязі. Відповідач [PERSON], даючи пояснення суду в якості свідка, пояснив, що він дійсно укладав з позивачем вказаний кредитний договір, але гроші на руки не отримував, а згідно цього договору банк перерахував вказану в договорі грошову суму до автосалону, в якому відповідач придбав автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER р.н. [NUMBER], який потім передав в заставу банку. Відповідач суду пояснив, що він підписував обидва договори, знайомився з їх умовами, погодився з ними. Також, відповідач зазначив, що з наданим банком розрахунком суми боргу в частині його проплат по кредиту він згоден. В порушення умов кредитного договору відповідач несумлінно виконував свої зобов»язання, внаслідок чого станом на 14.01.2014 р. у відповідача утворилась заборгованість, згідно розрахунку Банку за уточненим позовом, в розмірі 343836,64 грн., що складається з: -60098,41 грн. (7518,88 дол. США) - суми заборгованості за кредитом; -20058,11 грн. (2509,46 дол. США) - суми нарахованих та не сплачених процентів: -263680,12 грн. -пені за прострочення по сплаті кредиту та процентів за період з 27.01.2011 року по 14.01.2014 року. При цьому, з детального розрахунку суми заборгованості та розрахунку пені за останній рік, наданого позивачем на вимогу суду, вбачається, що остання проплата відповідача /по кредиту і по відсоткам/ по кредитному договору відбулась 24.05.2011 року, а заборгованість за кредитом у відповідача становить 60098,41 грн. (7518,88 дол. США), заборгованість за відсотками - 20058,11 грн. (2509,46 дол. США), а сума пені за період з 03.02.2013 року по 14.01.2014 року становить 17372,58 доларів США, тобто 138859,03 грн., а всього - 219015,55 грн.. З метою врегулювання питання погашення заборгованості, відповідачу банком була надіслана вимога від 10.08.2011р. про повернення заборгованості за кредитом, в якій оповіщено про суму боргу на той час та попереджено про правові наслідки вразі її несплати, але відповідач в добровільному порядку не сплатив суму боргу. Дану вимогу відповідач отримав згідно поштового повідомлення 18.08.2011 р.. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526,611 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, у строк та порядку, передбачених договором. В разі порушення зобов»язань настають передбачені договором або законом наслідки. Також, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов»язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватись заставою. Згідно ст.ст.372,589 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна, тобто набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, необхідних витрат на утримання заставленого майна. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку судом встановлено, що відповідач, одержавши кредит від банку на підставі кредитного договору, укладеного у відповідності до вимог ЦК України, порушив умови цього договору та допустив прострочення виконання зобов»язання, внаслідок чого Банк отримав право звернути стягнення на предмет застави та отримати задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмета застави. Визначаючи суму заборгованості, для задоволення якої позивач просить звернути стягнення на предмет застави в даному випадку, суд виходить з розрахунку боргу по кредиту та відсоткам, наданого позивачем, а саме заборгованість за кредитом у відповідача становить 60098,41 грн. (7518,88 дол. США), а заборгованість за відсотками - 20058,11 грн. (2509,46 дол. США). Відповідачем, в свою чергу, суду не надано будь-якого контррозрахунку по цим позиціям, та не надано обґрунтувань того, що дані суми розраховані неправильно. Також, відповідач не оспорює того, що в розрахунку включені усі його проплати по кредиту. Щодо заборгованості по пені, яку позивач нарахував за період з 27.01.2011 року по 14.01.2014 року у сумі 263680,12 грн., то суд керується положеннями ст.258 ЦК України, яка встановлює строк позовної давності для вимог про стягнення неустойки в один рік, і приходить до висновку, що заборгованість по пені у відповідача за період з 03.02.2013 року по 14.01.2014 року становить 17372,58 доларів США, тобто 138859,03 грн., а всього заборгованість відповідача по кредитному договору складає 219015,55 грн.. Іншого розрахунку пені або загальної суми заборгованості з боку відповідача суду також не надано. Щодо доводів відповідача про те, що кредитний договір № 014/17-16/4546-11 від 01.09.2006 року є неукладеним, і, відповідно, жодних невиконаних грошових зобов»язань у нього перед позивачем немає, то суд виходить з того, що згідно умов кредитного договору / п.1.1. договору/ Банк надав відповідачу саме споживчий кредит, тобто на споживчі цілі, і відповідач погодився з тим, що ці кредитні кошти були перераховані до автосалону, в якому відповідач придбав автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER. Сам відповідач в якості свідка в судовому засіданні підтвердив, що вказаний кредитний договір він оформлював в банку саме для придбання вказаного автомобіля, і цей автомобіль за надані банком кошти він і придбав. Тобто, відповідач уклав вказаний договір, як він сам пояснив, добровільно і з власної волі, він погодився з усіма умовами вказаного договору, позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним повністю або частково не заявляв. Таким чином, доводи відповідача про те, що кредитний договір є неукладеним, суд до уваги не приймає з наведених причин. З цих же підстав суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що в договорі не зазначені, на його думку, обґрунтування вартості супутніх послуг, розмірів та бази розрахунку всіх комісій, попереджень про валютні ризики, методик розрахунку заборгованості, тощо, тому що відповідач також не ставив питання про визнання договору недійсним в цій частині, а погодився на такі його умови. Крім того, в даній позовній заяви позивач не ставить питання про те, що до суми заборгованості, яку він бажає отримати за рахунок предмету застави, включені будь-які суми по комісіям, супутним послугам, та щодо конвертації валюти. В частині умов конвертації валюти при погашенні заборгованості за вказаним кредитним договором та щодо валютних ризиків для споживача, відповідач також не заявляв позовних вимог про визнання договору недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги банку в частині звернення стягнення на предмет застави - автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, що належить відповідачу, відповідно до договору застави, можуть бути задоволені частково, а саме в частині погашення заборгованості відповідача за кредитним договором в сумі 219015,55 грн., а саме заборгованості за кредитом в сумі 60098,41 грн. (7518,88 дол. США), заборгованості за відсотками - 20058,11 грн. (2509,46 дол. США), та заборгованості по пені за період з 03.02.2013 року по 14.01.2014 року в сумі 17372,58 доларів США, тобто 138859,03 грн.. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Таким чином, суд погоджується з позивачем щодо того, що звернення стягнення на вказаний автомобіль можливо провести шляхом реалізації його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною не нижче від ринкової ціни на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження. В цій частині позовних вимог відповідач не надав суду жодних заперечень. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2190,15 грн..

Outcome: partial