overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 27 жовтня 1999 року між ними був зареєстрований шлюб у виконкомі Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з квітня 2016 року і на примирення позивач не згоден. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 травня 2016 року, сторонам було надано строк для примирення терміном на 1 місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, категорично наполягав на розлученні, пояснив, що сторони в наданий судом строк не примирилися, тому й просив розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявилася, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про одруження серії ІЕЛ №022630 від 27 жовтня 1999 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Олійник) зареєстрований у виконкомі Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області 27 жовтня 1999 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №13 (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження від 22 листопада 2000 року серії І-ЕЛ №027787, [PERSON] народився 26 жовтня 2000 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з квітня 2016 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, в наданий судом строк для примирення, не примирилися, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки, відповідачем в заяві не вказано про бажання змінити прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити «Лисенко». За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони не примирилися та наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 28 квітня 2012 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з травня 2015 року і на примирення позивач не згоден. Позивач в судове засідання не з»явився, проте згідно з адресованою до суду заявою заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на примирення не згоден та категорично наполягає на розлученні. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, проте згідно з адресованою до суду заявою просила справу розглядати без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про шлюб серії ІЕЛ №110898 від 02 лютого 2017 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Погородня) зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №87 (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони з травня 2015 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, категорично наполягають на розлученні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачу змінити на дошлюбне «Погородня». За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 29 вересня 1990 року між ними був зареєстрований шлюб у селищній раді Прилуцького району смт Ладан. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивач не згодна. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте згідно з адресованою до суду заявою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна та категорично наполягає на розлученні. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29 вересня 1990 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрований 29 вересня 1990 року у селищній раді Прилуцького району смт Ладан, про що зроблено відповідний актовий запис за №62 (а.с.6). Судом достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, категорично наполягають на розлученні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « [PERSON] ». За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 29 червня 2013 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивач не згоден. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим і суперечать інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але завчасно подала заяву в якій позовні вимоги визнала не заперечила проти розлучення. Справу просила слухати без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції 29 червня 2013 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 223 (а. с. 4). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що обоє наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сторони довели в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 31 березня 1995 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького МВК. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивач не згодний. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою є неможливими і суперечать інтересам позивача, тому останній і просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, проте завчасно подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодний та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ботікова) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького МВК 31 березня 1995 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 126 (а. с. 5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують з лютого 2015 року, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивач наполягає на розлученні, а відповідачка не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Здоровенко». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 31 жовтня 2003 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з березня 2017 року і на примирення позивач не згоден. Позивач в судове засідання не з»явився, проте згідно з адресованою до суду заявою заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на примирення не згоден та категорично наполягає на розлученні. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилася, проте згідно з адресованою до суду заявою просила справу розглядати без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про одруження серії 1ЕЛ №064359 від 31 жовтня 2003 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Солодуха) зареєстрований 31 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за №454 (а.с.4). У відповідності до копії Свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ №007169 від 14 листопада 2005 року, [PERSON] народилася 15 жовтня 2005 року, та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують з березня 2017 року, категорично наполягають на розлученні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити «Немерич». За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 01 серпня 2014 року вони перебувають у юридичному шлюбі. Від подружнього життя дітей не мають. Подружнє життя не склалося, і спільне життя припинено. На примирення сторони не згодні. Позивач в судове засідання не зявився, проте завчасно подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 086000 вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області (а. с. 4). За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 09 червня 2011 року вони перебувають у юридичному шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, і спільне життя припинено. На примирення сторони не згодні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (а. с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають доньку [PERSON] (а.с.5). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сторони довели в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам дитини. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 10 квітня 2010 року вони перебувають у юридичному шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, і спільне життя припинено з квітня 2013 року. На примирення сторони не згодні. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та доповнила що примирення між нею та відповідачем не може бути. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 10 квітня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 78 (а. с. 5). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сторони довели в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам дитини. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 14 липня 2006 року вони перебувають у юридичному шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, і спільне життя припинено. На примирення сторони не згодні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та доповнив що примирення між ним та відповідачкою не може бути. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції 14 липня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 198 (а. с. 4). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER], сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що позивач наполягає на розлученні, а відповідачка не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сторони довели в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та інтересам дитини. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved