Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 26789,57 грн. В обґрунтуванні позову було вказано, що 08.07.2015 року позивач уклав із відповідачем [PERSON] кредитний договір №490942580, внаслідок чого відповідач отримав кредит у сумі 24130,67 грн. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 09.09.2016 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 23115,67 грн., за відсотками у розмірі 3073,90 грн., неустойка 600 грн. Представником позивача до суду подана заява про слухання справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачем до суду подано відзив в якому він частково визнавав позов, зазначивши, що сума позову повинна бути зменшена на суму, сплачену ним під час проходження військової служби на 6865,00 грн., тобто 26789,57 грн.-6865,00 грн.=19924,57 грн. сума заборгованості. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2015 року позивач уклав із відповідачем [PERSON] кредитний договір №490942580, внаслідок чого відповідач отримав кредит у сумі 24130,67 грн . Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, (наслідки порушення договору позичальником), якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку поданим позивачем до суду у відповідача виникла заборгованість перед банком, що станом на 09.09.2016 р. становить 23115,67 грн., за відсотками у розмірі 3073,90 грн., неустойка 600 грн. Відповідно до Указу президента України від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» відповідач [PERSON] призваний на службу. Знаходячись у десятиденній відпустці, 08.07.2015 року відповідача з'явився до відділення банку по вул. Княжий Затон, 2/30 в м. Києві, де підписав договір №490942580. Після підписання договору, ще під час проходження військової служби, відповідач здійснив два платежі в сумі 6865,00 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви «Розрахунком заборгованості за кредитом в гривні». За змістом договору з банком від 08.07.2015 року, «Кредит надається Позичальнику виключно для сплати платежів з виконання зобов'язань Позичальника за Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої платіжної картки VISA «Альфа-Банк» з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи - резидента, а саме повернення строкової та простроченої заборгованості по Договору про відкриття кредитної картки, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань Позичальника, штрафів відповідно до умов Кредитного договору» (пункт 2.4. Договору). Тобто даний договір насамперед укладений, як гарантія сплати відповідачем заборгованості за користування кредитним лімітом за платіжною карткою (яка виникла відповідно до договору від 14.08.2013 року. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (зі змінами згідно із Законом № 1275-У1І від 20.05.2014), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, сума в розмірі 24130,67 грн. і подальші проценти і штрафні санкції повинні бути скориговані з урахуванням проходження відповідачем військової служби за мобілізацією під час особливого періоду з 04.02.2015 року по 04.04.2016 року (чотирнадцять місяців), за час якої, він, відповідно до наведеного вище Закону, повинен був бути звільнений від сплати як процентів за користування кредитом, так і від сплати штрафних санкцій, пені за невиконання зобов'язань. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов ПАТ «Альфа Банк» підлягає частковому задоволенню, так як було встановлено, що відповідач [PERSON], згідно зі пункту 15 статті 14 Закону України від «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (зі змінами згідно із Законом № 1275-У1І від 20.05.2014), був звільнений від сплати штрафних санкцій, пені за невиконання зобов'язань. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Тому

Outcome: partial