Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на такі обставини. 18 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк «Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0166/82/0090968, відповідно до ст. 1 якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 41 911,15 грн. строком з 18.06.2012 р. по 18.06.2016 р., а відповідач зобов'язувалась сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 45% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачці грошові кошти, однак [PERSON] не виконує належним чином свої кредитні зобов'язання, станом на 20.11.2014 р. сума заборгованості за кредитним договором складає 66125,65 грн., з яких: · 32554,77 грн. - непогашена сума кредиту; · 11079,62 грн. - несплачені проценти; · 22491,26 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Вказану заборгованість, а також витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 661,26 грн. позивач просить стягнути з відповідача. До суду представник позивача надав заяву відповідно до якої вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату слухання справи повідомлялася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України У судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0166/82/0090968, відповідно до п. 1 якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 41 911,15 грн. строком з 18.06.2012 р. по 18.06.2016 р., а відповідач зобов'язувалась сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 45% річних відповідно до графіку погашення кредиту (л.с. 5-10 - копія договору). Однак [PERSON] не виконує належним чином свої кредитні зобов'язання, станом на 20.11.2014 р. сума заборгованості за кредитним договором складає 66125,65 грн., з яких: · 32554,77 грн. - непогашена сума кредиту; · 11079,62 грн. - несплачені проценти; · 22491,26 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків (л.с. 21-23 - розрахунок). Позивачем 11 серпня 2014 року було направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, яка залишилися нею без реагування (л.с.19-20 - копія вимоги). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно норм ч.1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Умови кредиту [PERSON] не виконала, кредит не сплатила до теперішнього часу. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню у повному обсязі. Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 661 грн. 26 коп. (а.с.4). На підставі викладеного та

Outcome: approved