Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на нерухоме майно. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (назву змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір №2203494605, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» у сумі 100 000, 00 доларів США, на строк 120 місяців з 26.06.2008 року по 26.06.2018 року, зі сплатою 14% річних. Видача кредитних коштів відповідачеві підтверджується заявою на видачу готівки №0SXH88120 від 26.06.2008 року. 26 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І., зареєстрований в реєстрі за №3848, яким забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з умов кредитного договору. 08 квітня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити строк кредиту на 43 календарні місяці та надати позичальнику кредитні канікули. Дата остаточного погашення - 26 січня 2022 р. Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. 11.09.2014 року відповідачу було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань, проте у встановлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Загальна сума заборгованості на 05.09.2014 року за кредитним договором складає 264 365 доларів Сша 96 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ 3 389 753 грн. 21 коп. В ході судового розгляду, представник позивача звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 264 365 доларів США 96 центів, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку - 3 389 753 грн. 21 коп., а також стягнути судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході судового розгляду встановлено, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (назву змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2203494605, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» у сумі 100 000, 00 доларів США, на строк 120 місяців з 26.06.2008 року по 26.06.2018 року, зі сплатою 14% річних. Видача кредитних коштів відповідачеві підтверджується заявою на видачу готівки №0SXH88120 від 26.06.2008 року. 26 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І., зареєстрований в реєстрі за №3848, яким забезпечуються вимоги іпотекодержателя, які виникають з умов кредитного договору. Предметом іпотеки є нерухоме майно - садовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], який має загальну площу - 41,3 кв.м. 08 квітня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились збільшити строк кредиту на 43 календарні місяці та надати позичальнику кредитні канікули. Дата остаточного погашення - 26 січня 2022 р. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачка не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором. Загальна сума заборгованості на 05.09.2014 року за кредитним договором складає 264 365 доларів Сша 96 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ 3 389 753 грн. 21 коп. В ході судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просив лише стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 264 365 доларів США 96 центів, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку - 3 389 753 грн. 21 коп., а також стягнути судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Крім того, виходячи зі змісту ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач дійсно порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконує, та не бажає погасити заборгованість за даним договором в добровільному порядку, а також з урахуванням того, що в ході розгляду справи відповідачем та його представником не надано належних доказів в підтвердження його заперечень, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Крім того, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. Що стосується заяви про застосування строків позовної давності, суд дійшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки обставини, які у ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved