Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 07 березня 2008 року [PERSON] уклав кредитний договір № CL-707/022/2008, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 17800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,49% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 березня 2013 року. Крім цього 07.03.2008 року відповідач уклав договір застави № РCL-707/022/2008, предметом якого є автомобіль марки BYD f-3, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, кузов № [NUMBER]. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 17.04.2014 року виникла заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 638971 гривні 51 копійки, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 126552 гривні 01 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 20538 гривень 64 копійки; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 536880 гривень 86 копійок. В зв'язку з чим просить в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, а саме вищевказаний автомобіль, який належить на праві власності відповідачу по справі шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі покупцеві предмету застави за договором застави від 07.03.2008 року, з наданням всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності, в органах ДАІ України, нотаріату, тощо. Витрат, пов'язаних зі збереженням та реалізацією предмета застави стягнути з відповідача) за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид рухомого майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час продажу. Крім цього просить передати вищевказаний предмет застави в його управління на період до його реалізації з метою збереження предмета застави, стягнувши з відповідача по справі судові витрати, понесені при подачі позовної заяви до суду у розмірі 3654 гривні. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві зазначив, що в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Слобідський край» за № 130 (22094) від 30.10.2014 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, наданої у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 07 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-707/022/2008. Відповідно до умов вищевказаного договору Кредитор надав Позичальнику кредит у розмірі 17800 доларів США на купівлю автомобіля марки BYD f-3. За умовами договору позики позичальник зобов'язаний повернути позику згідно графіку платежів, а саме до 07 березня 2013 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користуванням кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 11,49% річних. У відповідності до зазначеного вище Кредитного договору погашення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки в касу Кредитодавця суми кредиту та нарахованих процентів. Згідно з п. 3.1.1. ч. 2 кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. 20 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір про відступлення права вимоги. На підставі п. 1.1 даного договору, клієнт ПАТ «ОТП Банк» відступає факторові позивачу по справі свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками. За даним договором позивач має право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 20.11.2010 року та виписки із реєстру боржників від 12 листопада 2010 року, банк передав позивачу по справі право вимоги до відповідача по даній справі. Тобто, станом на дату відступлення права вимоги відповідач по справі свої зобов'язання за договором № CL-707/022/2008 від 07.03.2008 року в установлені терміни не виконував, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 17.04.2014 року він має заборгованість у розмірі 638971 гривні 51 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11246,99 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 126552 гривні 01 копійки; заборгованості по відсоткам у розмірі 1825,32 доларів США, що з перерахуванням за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 20538 гривень 64 копійки; пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 536880 гривень 86 копійок, що суд вважає необхідним стягнути з відповідача по справі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CL-707/022/2008 від 07.03.2008 року з відповідачем укладено договір застави рухомого майна № РCL-707/022/2008 від 07.03.2008 року, згідно якого останній надав в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль BYD f-3, рік випуску - 2007, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності на свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР № 2 ГУМВС України Харків 06.03.2008 року, що підтверджується копією договору застави рухомого майна. У п. 3.3 договору застави сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 105800 гривень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги а повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі - продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя, вважаю вимогу Позивача стосовно зобов'язання Відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Нормами чинного законодавства заставодержателю надається прав на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж предмета такого обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. За умовами договору застави предмет застави оцінений сторонами в сумі 105800 гривень. Таким чином, з огляду на зазначене та розмір заборгованості [PERSON], вимога позивача про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем є законною та обґрунтованою. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3654 гривні, які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved