Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що спірна квартира [ADDRESS] комунальною власністю та він є основним квартиронаймачем. Відповідач [PERSON] є його рідним сином, але хоча він і зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у даному будинку більше шести місяців, без поважних причин, не несе витрат на утримання житла, місце його проживання не відомо, у зв’язку з чим позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі. В судовому засіданні 13.11.2014 року представник позивача не був присутній, надав до канцелярії суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з’явився, повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до рішення виконкому Комінтернівської районної ради народних депутатів № 348-15 від. 04.09.1984 р. квартира [ADDRESS] є комунальною власністю та [PERSON] є основним квартиронаймачем. (а. с. 6). Як вбачається з довідки, наданої КП «Жилкомсервіс» від 19.08.2014 року № 14683/2/07-05 в квартирі [ADDRESS] зареєстрований син позивача – [PERSON] з 22.03.1985 року (а. с. 12). Відповідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його родини можуть бути визнані в судовому порядку такими, що втратили право користування жилим приміщенням в разі їхньої відсутності на спірній жилій площі більше шести місяців без поважних причин. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм, член сім'ї наймача (колишній член сім'ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України. Встановлення поважності причин відсутності понад встановлений законом строк має відбуватися тільки після встановлення факту відсутності відповідача в шестимісячний строк. Факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації понад шість місяців в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Однак, приймаючи до уваги те, що позивач та його представник, відповідно до вимог ст.ст.58-60 ЦПК України доказів того, що відповідач не проживає у спірної квартирі більш встановленого законом строку з поважних причин, до суду не надали, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Outcome: dismissed