Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 06 жовтня 2008 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції, актовий запис № 68. Від шлюбу 12 березня 2009 року народився син [PERSON]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалось, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, що призвело до того, що вони стали чужими людьми. Постійні суперечки, які переростали в сварки призвели до неможливості спільного проживання, а тому їх шлюбні відносини припинились у 2010 році. Того ж року бла спроба щодо розірвання шлюбу, однак шлюб розірвано не було та вони між собою так і не примирились, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, спільного господарства не ведуть. Між ними досягнуто угоди щодо утримання дитини. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, інтересам їх сім'ї в цілому, що мають істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась в заяві, що адресувала суду зазначила, що визнає позовні вимоги, не заперечує проти позову, просила залишити їй для подальшого іменування прізвище набуте нею у звязку із реєстрацією шлюбу, також просила суд розгляд справи проводити за їх відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції, Вінницької області, про що в книзі реєстрації атів про одруження зроблено запис № 68 та видано свідоцтво про одруження серія І-АМ № 060368 ( а. с. 3). Від шлюбу, 12 березня 2009 року, народився син [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серія І-АМ № 135923, видане 23 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції ( а. с. 4) Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим. Судом зясовано, що сторони проживають окремо з 2010 року, шлюбних відносин не підтримують, дитину разом не виховують, спільного господарства не ведуть, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та взаємопідтримки, тобто відсутні ознаки сімї, тому суд прийшов до висновку про те, що шлюб існує формально, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає до задоволення. Також підлягає задоволенню вимога відповідача про залишення їй прізвища набутого у звязку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з правилами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved