Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є його рідним батьком. Все життя позивач проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. На теперішній час він навчається у Запорізькому національному університеті на І курсі стаціонарного відділення на контрактній основі, у звязку з чим не працює. Статки його матері є невеликі, грошей на навчання не вистачає, а відповідач хоча і має можливість, однак матеріально його не утримує. У звязку з чим він просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти щомісячно у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) і до закінчення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені. Представник відповідача визнав позов частково, зазначив, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів, однак, вважає їх розмір, який просить стягнути позивач, надто великим, при винесенні рішення просить врахувати майновий стан відповідача та зменшити розмір аліментів. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зазначила, що самостійно утримувати сина, який продовжує навчання, вона не в змозі, а відповідач добровільно не надає жодної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 330672, виданого 02 липня 1998 року Купріянівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (а.с. 3). На теперішній час [PERSON] є студентом І курсу денного відділення Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти і науки України за спеціальністю «Фізичне виховання» (довідка з начального закладу а.с. 5), навчається на контрактній основі (договір про навчання № 276/Д від 21 серпня 2015 року а.с. 4), а тому немає можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 СК України, суд має враховувати: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд приймаючи до уваги викладене та те, що батьки зобовязанні утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а саме аліментний обовязок матері, батька не повязується з їхньою працездатністю, а лише з їх матеріальним станом, при цьому з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач працює сторожем у Купріянівському НВК, має стабільний заробіток, отже, і можливість надавати матеріальну допомогу синові до закінчення навчання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23 років, але не пізніше, ніж до закінчення навчання. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Також в силу ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в доход держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved