Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 150000 гривень та штрафу в розмірі 1500000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.05.2015 р. між сторонами укладено договір, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання передати у власність відповідачу 150000 гривень, доглядати за нею до смерті та сплачувати 1000 гривень щомісяця, а при настанні смерті поховати на Лісовому кладовищі в могилі, де поховані її чоловік та син. Відповідач зобов`язалась передати у власність Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , а у разі невиконання договору, відповідач зобов`язалась протягом трьох днів повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 150000 гривень та сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1500000 гривень. [PERSON] свої зобов`язання не виконала. В подальшому, позивачу випадково стало відомо про те, що відповідач склала декілька заповітів, відповідно до яких заповідала належну їй квартиру декільком особам, в зв`язку з чим він звернувся до суду про визнання його набувачем нерухомого майна за договором довічного утримання. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.12.2018 р. у задоволенні позову було відмовлено та судом зазначено, що позивач обрав невірний спосіб захисту. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на підставі положень ст.1212 ЦК України безпідставно набуте майно в розмірі 150000 гривень та стягнути неустойку, передбачену договором в сумі 1500000 гривень. Відповідач на час розгляду справи не скористалась своїм правом на подання відзиву. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. На підставі положень ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] до 15.05.2015 р. зобов`язалась укласти з [PERSON] договір довічного утримання з передачею у власність належної їй частини квартири за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] до підписання даного договору передати [PERSON] у власність 150000 гривень на відновлення могильного пам`ятника, проведення операції та протезування зубів. Відповідно до п.3 Договору сторони погодили, що після укладання договору довічного утримання [PERSON] зобов`язується здійснювати догляд за [PERSON] до її смерті і поховати її в могилі, де поховано її чоловіка та сина, а також з моменту підписання договору довічного утримання щомісяця надавати кошти в розмірі 1000 гривень. Згідно з п.4 даного Договору [PERSON] підтвердила, що підписавши договір вона отримала грошові кошти в розмірі 150000 гривень від [PERSON] .. Крім того, згідно п.5 Договору сторони погодили, що у разі невиконання [PERSON] своїх зобов`язань по укладання договору довічного утримання з [PERSON] до 15.05.2015 р., вона зобов`язана протягом 3-х днів повернути позивачу грошові кошти в розмірі 150000 гривень та сплатити штраф в розмірі 1500000 гривень. Судом встановлено, що відповідач не виконала умови Договору від 06.05.2015 р. в зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом відповідно до якого просив визнати його набувачем за договором довічного утримання. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05.12.2018 р. у задоволенні позову було відмовлено та зазначено, що позивач обрав невірний спосіб захисту. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , звернулась до Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, а саме підробки Договору від 06.05.2015 р. з метою заволодіння її майном, відомості про яку були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015100010000218. Будь-яке рішення, яким встановлена вина [PERSON] у підробці договору від 06.05.2015 р. станом на момент розгляду справи суду не надано. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В силу положень ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачем в ході розгляду справи доведено належними і допустимими доказами факт передачі відповідачу 150000 гривень та не укладення між сторонами в подальшому договору довічного утримання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог [PERSON] , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку із звільненням сторін на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, зазначені витрати суд вважає за необхідне віднести за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved