Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17 415, 64 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору 03.07.2008 року відповідач на підставі поданої заяви, відповідно до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що в сукупності складають Договір між відповідачем та Банком отримав кредит у розмірі 15 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням відповідачем Договору утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2014 року становить 34 570, 46 грн. Наказом Київського районного суду м. Полтави від 07.04.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПроиватБанк» було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 18 460,33 грн., а тому просив стягнути різницю, що становить 16 110,13 грн. (34 570, 46 грн.- 18 460,33 грн.). Крім того, просив стягнути штрафи, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 805,51 грн. - штраф (процентна складова). А всього просив стягнути 17 415,64 грн. та просив стягнути судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на свої заперечення. В запереченнях проти позову представник відповідача вказував, що як видно з матеріалів справи та розрахунку заборгованості , позивач нарахував її шляхом додавання заборгованості по основному боргу за кредитом (12 025, 72 грн.), процентах за користування кредитом (19 693,78 грн.) комісії за користування кредитом ( 2850,96 грн.) та штрафних санкцій. Разом сума боргу складала 34 570, 46 грн. Потім позивач відняв 18 460, 33 грн. суми стягнутої за рішенням суду і вказує суму боргу в розмірі 16 110, 13 грн., додає 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 805, 51 грн. штраф (процентна ставка), разом сума боргу становить 17 415,64 грн. Але позивач не враховує, що 07.04.2010 року Київським районним судом м. Полтави винесений судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 18 460,33 грн. Відповідно в суму даного наказу, згідно заяви про видачу судового наказу № 2295 від 11.03.2010 року, входять заборгованість за кредитом ( 12 025,72 грн.), заборгованість про процентах за користування кредитом ( 4150,55 грн.), заборгованість по комісії за користування кредитом (928, 81 грн.), штраф (фіксована частина 500,00 грн.), штраф (процентна частина 855, 25 грн.) . Але не зважаючи на це позивач в позові вказує про стягнення заборгованості по основному боргу за кредитом в сумі 12 025, 72 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., та штрафу (процентна частина в сумі 805, 51 грн). Якщо спір відносно стягнення з відповідача основної заборгованості за кредитом, частини процентів за користування кредитом та штрафів вирішений Київським районним судом м. Полтави 07.04.2010 року, про що свідчить судовий наказ, то повторному вирішенню дані питання в судовому порядку не допускаються. Далі в запереченнях проти позову представник відповідача вказував, що п. 3.1.3. розділу ІІ Правил користування платіжною картою передбачено, що по закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк шляхом надання клієнту карти з новим строком дії. В заяві про надання банківських послуг, яка є частиною кредитного договору, вказано, що строк дії кредитного ліміту співпадає з строком дії платіжної карти. Враховуючи, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, а банк не продовжив строк дії карти шляхом видачі клієнту карти з новим строком дії, то договір припинив свою дію в липні 2010 року. Відповідно нараховані проценти за користування кредитом, комісії за користування кредитом та штрафи після липня 2010 року є незаконними. Також в запереченнях представник відповідача вказував, що строк позовної давності по даній справі закінчився в липні 2013 року, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права. А враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду в травні 2014 року, то є підстави вважати, що позов поданий після закінчення строку позовної давності. Представник Відповідача в запереченнях проти позову просив суд про застосування строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов законний та обгрунтований і підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] згідно з укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором № б/н від 03.07.2008 року отримав кредитні кошти в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Пам'яткою клієнта складає між ним та Банком Договір. Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем не оспорюється. Відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Відповідно до наданої Банком інформації, строк дії виданої [PERSON] кредитної картки встановлено до липня 2010 року. В подальшому кредитна картка не перевипускалася та боржником не отримувалася. Із п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Однак, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості Держатель по Картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми позову (п. 6.5, 6.9., 8.6. Умов та правил надання банківських послуг). Згідно п. 5.2. Умов та правил надання банківських послуг, у випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині. Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань Держателя, які щомісячно належать сплаті Держателем протягом строку дії Карти. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для Держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежом визначений в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту (п.5.3. Правил користування платіжною картою). Відповідно до Пам'ятки клієнта, починаючи з місяця, наступного за завершенням першої операції, боржнику необхідно вносити на картку обов'язковий щомісячний платіж, який включає в себе як частину кредиту, так й нараховані відсотки ( в режимі дії льотного періоду відсотки не нараховуються). Погашення заборгованості при внесенні коштів на картковий рахунок проводиться в наступному порядку: прострочена комісія, прострочені відсотки, прострочений кредит, нарахована комісія, нараховані відсотки, заборгованість по кредитному ліміту. Банк щомісячно нараховує відсотки за користування кредитним лімітом згідно Тарифів, виходячи із суми фактичної заборгованості. По кредиткам «Універсальна» обов'язковий щомісячний платіж розраховується як відсоток від поточного залишку заборгованості по кредиту (розмір вказано в Умовах надання). Відповідно до умови Заяви та п. 4 Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. 22 січня 2010 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Київського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] за кредитним договором б/н від 03.07.2008 року заборгованості, яка утворилася станом на 31 грудня 2009 року в сумі 18 460,33 грн. та складається із 12 025,72 грн. заборгованості за кредитом, 4150,55 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 928,81 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 855, 25 грн. штрафу (процентна складова). Судовим наказом від 07 квітня 2010 року, винесеним Київським районним судом м. Полтави, стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 03.07.2008 р. в сумі 18 460,33 грн. та складається із 12 025,72 грн. заборгованості за кредитом, 4150,55 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 928,81 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 855, 25 грн. штрафу (процентна складова). Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про закінчення всіх зобов'язань з винесенням судового наказу, оскільки судовим наказом договір не було розірвано, а заборгованість стягнута за період станом на 31.12.2009 року. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Поряд зі встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п. 9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних мінімальних обов'язкових платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору (п. 6.5., 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг та п.5.3. Правил користування платіжною картою). В разі виникнення заборгованості, Клієнт зобов'язаний її погасити протягом 30 днів з моменту її виникнення. У випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині (п. 6.9., 5.2. Умов і Правил надання банківських послуг). Відповідно до визначеного в заяві порядку проведення повернення кредитних коштів таке повернення може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Боржник періодично здійснював погашення кредитної заборгованості в примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа та обраховуватися по кожному черговому платежу окремо. Зазначена правова позиція сформульована в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13 та від 19 березня 2014 року по справі № 6-14 цс14. Враховуючи те, що в кожний обов'язковий щомісячний платіж як складова входять - комісія (прострочена та нарахована), відсотки за користування (прострочені та нараховані), частина кредитної заборгованості по тілу, то суд вважає, що в даному випадку строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав представник відповідача слід обраховувати щодо кожного щомісячного платежу окремо. Провівши аналіз фактичних обставин по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , враховуючи звернення позивача до суду в травні 2014 року, в межах трирічного строку позовної давності щодо щомісячних платежів, починаючи з січня 2010 року по липень 2010 року (кінцевий строк дії картки, який співпадає з кінцевим строком дії договору). Не підлягає задоволенню вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту та сума штрафу (фіксована сума) в розмірі 500, 00 грн., оскільки вона була вирішена судовим наказом, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи, що відсотки за користування кредитними коштами та комісія за користування кредитними коштами входять в складову мінімальних щомісячних платежів, а також те, що винесення судом судового наказу не припинило між сторонами правовідносин та на момент звернення до суду заборгованість не погашена, то суд вважає, що підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення відсотків за користування кредитом та комісії за користування кредитом за період з січня 2010 року по липень 2010 року. Так, за вказаний період Банком було нараховано відсотки за користування кредитом на загальну суму 2 124, 54 грн. та комісію за користування кредитом у сумі 1091, 82 грн., разом 3 216, 36 грн., а тому саме ця сума заборгованості підлягає стягненню на користь Банку. Судовим наказом вирішувалося питання стягнення штрафів, які передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг та Заявою. Відповідно до Заяви, при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 120 днів, в зв'язку з чим Банк змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Аналогічні положення визначені п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг. Суд вважає, що підлягає стягненню штраф в розмірі 5% від суми позову, так як даний вид штрафу не є фіксованим і нараховується на заборгованість, що виникла на момент ухвалення рішення. Процентна складова штрафу повинна обраховуватися від суми заборгованості, яку суд допускає до стягнення, без врахування розміру фіксованого штрафу, оскільки штраф на штраф відповідно до норм чинного законодавства не може бути нарахований, щоб не допускати подвійного стягнення. Таким чином, розмір 5% штрафу становить 160,81 грн. (3 216, 36 х 5%=160, 81 грн.). Всього позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 3 377,17 грн. (2 124, 54 грн. відсотки за користування кредитом +1091, 82 грн. комісія за користування кредитом + 160,81 грн. процентна складова штрафу). Викладені в позові доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі часткового задоволення позову судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (19,39 %). Пропорція задоволених вимог вирахувана наступним чином - 3377,17х100:17 415,64=19,39. Таким чином, на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати 47 грн. 23 коп., виходячи з розміру сплаченого судового збору за подачу позову до суду (243,60х19,39%=47,23).

Outcome: partial