Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування збитків в порядку регресу, посилаючись на те, що під час дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) винним в якій за рішенням суду було визнано відповідача, забезпеченому позивачем транспортному засобу були спричинені механічні пошкодження. У подальшому позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування, у зв'язку з чим в останнього виникло право вимоги, про стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, який добровільно здійснити такий розрахунок відмовився. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с. 36/. Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.06.2015 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ДП ДГЗП «СПЕЦТЕХНОЕКСПОРТ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №175/15-Т/Ц1, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Ауді» д.н.з. [NUMBER]/а.с. 6-9/. 06.05.2016 року в м. Київ по вул. Вербицького, 1-п, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача. В результаті зазначеного ДТП, автомобіль марки Ауді» д.н.з. [NUMBER], який застраховано позивачем, та належить ДП ДГЗП «СПЕЦТЕХНОЕКСПОРТ» /а.с.12/, отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2016 року, відповідача визнано винним у зазначеному вище ДТП /а.с. 14/. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК» /а.с. 13/. Зазначене ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобілю, було складено звіт № 363-2016 від 23.05.2016 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 53 319,73 грн. /а.с. 18-23/. Виконуючи свої зобов'язання за договором позивач виплатив ДП ДГЗП «СПЕЦТЕХНОЕКСПОРТ» суму страхового відшкодування в розмірі 43 440,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19385 від 25.05.2016 року /а.с.17/. В подальшому позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 43 440,00 грн. В свою чергу, ПрАТ «УПСК», здійснила виплату на суму 25 909,77 грн., з урахуванням франшизи та фізичного зносу, які згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовуються Страховиком та мають бути сплачені винною особою. Таким чином, різниця між фактичним розміром збитків понесених позивачем у зв'язку з виплатою страхового відшкодування і страховою виплатою здійсненою ПрАТ «УПСК» становить (43 440,00 грн.- 25 909,77 грн. =) 17 530,23 грн., однак відповідач у добровільному порядку кошти не сплатив. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved