Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що проживав разом з відповідачем з 2014 року по 2015 рік. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON] , про що 29.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №196. На час народження доньки відповідач проживала окремо та відомості про батька народженої [PERSON] , [INFO] , було зроблено з її слів, відповідно до ст.135 СК України. Позивач впевнений, що є батьком дитини, про яку бажає піклуватися та ростити. Ухвалою суду від 14.05.2019 року у справі було призначено судово-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено. 05.11.2019 року до суду з Відділу судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта №103-282-2019, в зв`язку з чим провадження у справі було поновлено. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду телефонограму, в якій просить розгляд справи відкласти, оскільки не може з`явитися в судове засідання через хворобу доньки. Доказів на підтвердження причин неявки в судове засідання відповідач не надала. Отже, суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання не поважними, оскільки раніше нею була подана аналогічна заява про відкладення розгляду справи без надання підтвреджуючих доказів, та з урахуванням вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи провести за відсутності відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився, надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, зі змісту досліджених письмових доказів, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач, проживали разом з 2014 року по 2015 рік, не перебуваючи у зарестрованому шлюбі. [INFO] відповідач народила доньку [PERSON] , про що 29.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №196. З вищезазначеного актового запису про народження №196 від 29.09.2015 року, вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , вказаний [PERSON] на підставі заяви матері. Позивач стверджує про своє батьківство щодо дитини, а відповідач заперечує проти цього. Відповідно до висновку експерта №103-282-2019 від 18.10.2019 року, за наслідками молекулярно-генетичного дослідження було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає 99,99%. Правовідносини, що склались між сторонами, регулюються положеннями СК України. Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 3 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 50 СК України чоловік має право на батьківство. За положеннями ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.. Як вбачається із позовної заяви, позивач проживав разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , до народження останньої і його батьківство щодо дитини підтверджується висновком експерта, про який зазначено вище. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про встановлення його батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім того, позивач просив внести до актового запису про народження дитини відомості про нього як батька [PERSON] , [INFO] . Вказані вимоги відповідають положенням ст. 134 CK України, п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 та п. 2.16.4. Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, згідно яких, на підставі рішення суду про визнання батьківства такі зміни до актового запису про народження вносить орган державної реєстрації актів цивільного стану та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1057,20 грн., а саме судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. та судовий збір, сплачений позивачем за подання заяви про витребування доказів у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved