Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 27.06.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзенбанк Україна» правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № CL 701/184/2006, згідно якого банк надав відповідачу 52644,95 доларів США. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторінг Україна» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання за кредитним договором № CL 701/184/2006від 27.06.2006 року. Згідно вказаного кредитного договору відповідач прийняв на себе зобов'язання використати та повернути кредитору кредитні кошти у строки визначені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом в строки, в порядку та на умовах визначених договором. Однак в порушення умов договору, а також положень ЦК України, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Посилаючись на вказані обставини, на положення статей 509,526,1054 ЦК України позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 2443420,28 гривень з яких: 378928,94 гривень тіло кредиту; 146537,74 гривень нараховані та не сплачені відсотки; 1917953,60 гривень - пеня. В судове засідання представник Позивача не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки до суду відповідача просив суд ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить зворотні повідомлення пошти про направлення на адресу відповідача, зазначену у позові та підтверджену даними адресно - довідкового відділу ВГІРФО ГУМВСУ в Харківській області, судових повісток За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до копії кредитного договору № CL 701/184/2006від 27.06.2006 року між Акціонерним комерційним Банком «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір в розмірі кредиту - 52644,95 гривень на купівлю автомобілю MitsubishiPajeroWGN 3.2, з поверненням кредитних коштів відповідно до Графіку повернення кредиту, що є невід'ємною частиною договору ( п.5 Договору). Взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти, що підтверджується копією платіжного доручення № 1 від 27.06.2006 року (а.с.6); копією кредитної заявки (а.с.12); укладеного між банком та відповідачем договору застави автотранспортного засобу № PCL № 701/184/2006 від 27.06.2006 року. Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 12.11.2010 року укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», банк продав кредитний договір № CL701/184/2006 від 27.06.2006 року позивачеві, що підтверджується витягом з Додатку 1 до Договору купівлі - продажу від 12.11.2010 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач до травня 2007 року сплачував банку платежі по кредиту, однак в подальшому відповідач свої зобов'язання за договором не виконував в зв'язку з чим виникла зазначена у позові заборгованість. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, розмір нарахованої пені хоча і розраховані відповідно до позовної давності в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), але більш ніж в 3 рази перевищує суму заборгованості за кредитним договором, що є недопустимим та суперечить нормам чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків, а тому, підлягає до стягнення пеня в розмірі, що не перевищує суму основного боргу. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 378928,94 гривень боргу по тілу кредиту; 146537,74 гривень заборгованість по відсоткам і 525466,68 гривень пені, а всього разом 1050933,36 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial