Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1\\4 частину житлового будинку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину будинку [ADDRESS] Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], однак 13.11.2015 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS], не зареєстроване за спадкодавцем у встановленому з законом порядку та рекомендовано звернутися до суду з заявою про визнання за права власності в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник Олександрійської міської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину будинку [ADDRESS] яка належала померлому відповідно до рішення народного суду міста Олександрії від 17.02.1969 року. Позивач є сином [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11.03.1961 року Олександрійським міським бюро РАЦ Кіровоградської області. Згідно довідки Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори №135/01-16 від 20.02.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. 13.11.2015 року приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з тим, що право власності на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] не було зареєстроване спадкодавцем згідно рішення народного суду міста Олександрії від 17.02.1969 року. Судом встановлено, що рішенням народного суду м. Олександрії Кіровоградської області від 17 лютого 1969 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Цим же рішенням була розділена 1/2 частина будинку [ADDRESS] яка належала сторонам, по 1/4 частині кожному. [PERSON] зареєструвала за собою 1\\4 частину даного будинку в Олександрійському МБТІ 17.02.1981 року. [PERSON] право власності на 1\\4 частину будинку у встановленому з законом порядку не зареєстрував. Згідно рішення Олександрійської міської ради №440 від 31.08.2007 року пров. Внутрішній перейменований на пров. Федора Нетреби. Відповідно до архівної довідки КП ОМБТІ №1126 від 21.11.2015 року право власності на 1/4 частку будинку [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову від 25.06.1957 року №6615 та акту готовності будинку від 02.03.1961 року. Згідно рішення Олександрійського суду по цивільній справі №398/4546/15-ц від 23 жовтня 2015 року встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] та в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини (18.05.1992 року) проживав у спірному будинку, утримував його, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до п.4,5 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2003 року) дія норм цього кодексу не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжуваного характеру. Згідно зі ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки позивач в іншій спосіб, окрім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкове майно. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 524,548,549 ЦК України (1963 року).

Outcome: approved