overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно мотивуючи свої вимоги тим, що позивач придбав у [PERSON] житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] за ціною 15000,00 грн., на підтвердження отримання коштів за проданий будинок [PERSON] надала позивачу власноручну розписку, передала позивачу правовстановлюючі документи на будинок, технічний паспорт на будинок та свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок. [PERSON] ухилялась від нотаріального посвідчення договору, [INFO] вона померла, тому можливість посвідчити нотаріально договір втрачено. Спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі та одночасно зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору доручення припиненим та стягнення суми грошей, сплачену на його виконання, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2011 року між Юридичною особою E. Miroglio S.А. та [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір доручення, згідно умов якого [PERSON] було доручено визначити та придбати будь-яку комерційну нерухомість в місті Києві (Україна), яка відповідає вимогам, які він вважає прийнятними для ведення діяльності, що пов'язана з постачанням та просуванням харчової та винної продукції Пьєдмонтес. Зазначають, що з метою забезпечення виконання зазначеного договору, E. Miroglio S.А. мав перерахувати грошові кошти в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) доларів США 00 центів на рахунок [PERSON], з метою купівлі такої нерухомості, оформлення та ведення переговорів щодо неї. Посилаються на те, що ними свої зобов'язання щодо перерахування грошових коштів на рахунок [PERSON] у розмірі 700 000 (сімсот тисяч) доларів 00 центів було виконано в повному обсязі, про що свідчить виписка по рахунку від 18.04.2011 року та Посвідчення «Об'єднаного болгарського банку», АД Бізнес центр «Черні врах» від 6 листопада 2012 року № 250-11-0801, відповідачем же протягом тривалого часу, а саме з 15.11.2011 року по 18.12.2012 року не було надано їм звіту про виконання зобов'язань за договором, що свідчить на їх думку про невиконання договору. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу 9/100 частини будинку [ADDRESS], зареєстрованого Маріупольською універсальною товарною біржею 11.10.1994 р. - дійсним, з тих підстав, що позивач придбав частину вищевказаного будинку, сплативши відповідачу обумовлену суму грошей, а відповідач передав йому частину вказаного будинку, в якому він проживає до теперішнього часу. Зазначений договір не було зареєстровано в нотаріальній конторі, тому необхідно визнати угоду дійсною. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог на підставах, зазначених у позові, та просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.10.1994 р. між [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі укладено біржовий контракт № 2711, відповідно до якого відповідач продав позивачу 9/100 частини будинку [ADDRESS] за 110 000 000,00 карб. Відповідач одержав гроші, звільнивши частину будинку. Вказаний біржовий контракт зареєстрований в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 25.10.1994 р. №1371. У відповідності до ст.220 ЦК України угода, що підлягає нотаріальному посвідченню може бути визнана судом дійсною, якщо фактично виконана сторонами. Сторони після складення вказаного договору виконали свої обов'язки, тому суд вважає необхідним визнати угоду дійсною на 9/100 частини будинку [ADDRESS] за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі - продажу дійсним, вказуючи, що укладений 23 грудня 1997 року між ним та відповідачем договір купівлі - продажу № 1260/Б в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі не був нотаріально засвідчений, що спричиняє його недійсність, у зв'язку з чим порушуються його майнові права, що змушує позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно заяви позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви з позовом згоден, просив задовольнити та справу розглядати за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 1997 року між позивачем та відповідачем [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу № 1260/Б нерухомого майна, згідно якого відповідач [PERSON] продав, а позивач [PERSON] купив гараж літ. «А», загальною площею 17,4 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS]. Згідно вищезазначеного укладеного договору позивачем була виплачена повна вартість придбаного ним спірного нерухомого майна, тобто виконана одна з істотних умов договору. Однак даний договір був укладений у порушення ст.ст. 209, 657 ЦК України, а саме: не був нотаріально засвідчений, що стало надалі перешкодою для позивачу в оформленні його майнових прав. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і виникло повне або часткове виконання договору, однак одна зі сторін ухиляється від його нотаріального виконання, суд може визнати такий договір дійсним. Після укладення договору, позивачем було повністю прийняте у своє володіння та розпорядження придбане нерухоме майно. Прийняття до свого володіння та розпорядження позивачем нерухомого являється складовою права власності, на яке позивач має право як суб'єкт права приватної власності відповідно до ст. ст. 317, 318, 325 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови угоди, що підтверджується письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Треті особи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 29 січня 1999 року між [PERSON], яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Миколаївською Універсальною Товарно-сировинної біржею від 20.11.1997 р. за реєстровим №3042-Ц, зареєстрованого в МБТІ 14.04.1998 р. за реєстр. №18762. 30 жовтня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Позивачу розясненням приватного нотаріуса від 01.12.2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає вимогам цивільного законодавства. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» 29.01.1999 року за реєстр.№1-135, зареєстрованого в ММБТІ 24.02.1999 р. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2000 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло, від 23.11.1993 р., видане ВО СЗ ім.61 Комунара зареєстрованого у МБТІ 16.06.1994 р., під реєстр. №18 364. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а самеквартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбала квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло, від 23.11.1993 р., видане ВО СЗ ім.61 Комунара зареєстрованого у МБТІ 16.06.1994 р., під реєстр. №18 364 Договір купівлі-продажу був зареєстрований Філією №1 Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт» у журналі реєстрації біржових угод реєстровий №962, зареєстрованого в ММБТІ 07.08.2000 р. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.03.2000 року між нею та відповідачем був укладений договір №1187 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала у власність квартиру №20 по вул.Адміральська,2, корпус 5, в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу нерухомого майна» реєстр.№3170-Ц від 29.04.1998 року, зареєстрованого в МБТІ в реєстрі №19307 від 15.05.1998 р. В рахунок укладеного договору позивач передала відповідачу відповідну грошову суму, а вона фактично передали їй у власність нерухомість, а саме квартиру №20, яка розташована по вул.Адміральська,2, корпус 5, в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Позивачка надала суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи повідомлялась судом через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Третя особа у судове засідання не зявилась, повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1187 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачка придбала у власність квартиру №20 по вул.Адміральська,2, корпус 5, в м.Миколаєві, яка належала відповідачу на підставі «Договору купівлі-продажу нерухомого майна» реєстр.№3170-Ц від 29.04.1998 року, зареєстрованого в МБТІ в реєстрі №19307 від 15.05.1998 р. Договір №1187 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №1187 від 03.03.2000 року, зареєстрованого в ММБТІ 13.03.2000 р. за р.№19307. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 січня 1998 року між ним та відповідачем був укладений договір №8014 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом» від 23.02.1996 р., за №2-1468, зареєстрованого ММБТІ 11.03.1996 р., за р.№1988. В рахунок укладеного договору позивач передав відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а саме квартиру №1, яка розташована по вул.В.Морська,96 в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 08 січня 1998 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №8014 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право на спадщину за законом» від 23.02.1996 р., за №2-1468, зареєстрованого ММБТІ 11.03.1996 р., за р.№1988. Договір №8014 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р.№8014 від 08.01.1998 року, зареєстрованого в ММБТІ за р.№1988. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.01.1998 року між ним та відповідачем був укладений договір №1816 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого він придбав у власність домоволодіння №140 по вул. Софіївська в м.Миколаєві, яке належало відповідачу на підставі Договору забудови №3-2842 від 20.09.1982 року, зареєстрованого МОБТІ, реєстровий №2174 від 23.08.1988 року. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 09.01.1998 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1816 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивач придбав у власність домоволодіння №140 по вул. Софіївська в м.Миколаєві, яке належало відповідачу на підставі Договору забудови №3-2842 від 20.09.1982 року, зареєстрованого МОБТІ, реєстровий №2174 від 23.08.1988 року. Договір №1816 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-південь» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №1816 від 09.01.1988 року, зареєстрованого в ММБТІ. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved