Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 29.07.2013 року між ним та ПАТ «ТЕРРА БАНК» було укладено кредитний договір № Д-28/12, відповідно до умов якого ним було отримано платіжну картку із 16500 грн., з яких ним було знято 11000 грн та 500 грн було отримано банком за комісію. Протягом 2013-2014 років позивач здійснював знімання коштів з картки та поповнював її. В кінці 2014 року ПАТ «Терра Банк» було ліквідовано й тому картка позивача була заблокована. 21.09.2018 року ним було отримано виклик до приватного виконавця [PERSON], який повідомив позивачу про те, що на підставі виконавчого напису нотаріуса з нього на користь АТ «Кристалбанк» стягнуто 15098,46 грн заборгованості за кредитом та 15998,18 грн заборгованості за процентами та комісією. Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки не отримував повідомлень про заміну кредитора з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на АТ «Кристалбанк». Також вважає, що з дня виникнення права вимоги пройшло більше трьох років, тому стягнута за виконавчим написом заборгованість не є безспірною. На підставі викладеного, позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з позивача на користь АТ «Кристалбанк» заборгованості в сумі 32596,64 грн таким, що не підлягає виконанню. 05.11.2018 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив проти позову, зазначивши, що відповідач АТ «Кристалбанк» у звязку з неплатоспроможністю ПАТ «ТЕРРА БАНК» набув в порядку, передбаченому законом, прав кредитора за кредитним договором №Д-28/12 від 29.07.2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Терра Банк». 31.01.2018 року відповідач направив позивачу вимогу про усунення порушення кредитного зобовязання та погашення заборгованості із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вказаної вимоги. В подальшому відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, надавши всі необхідні документи, перелік, яких визначений відповідним порядком. Відповідач також заперечив, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки відповідно до п. 2.3 кредитного договору №Д-28/12 від 29.07.2013 року датою остаточного повернення кредиту було визначено 24.07.2014 року та передбачено, що у разі ненадання банком письмового повідомлення про відмову від продовження строку користування кредитом, датою остаточного повернення кредиту було визначено 19.07.2015 року. Аналогічна позиція відповідача викладена в письмовому відзиві, отриманому судом 04.12.2018 року. Від третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] надійшли письмові пояснення, із змісту яких слідує, що останній заперечує проти позову, зазначивши, що ним було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості на користь АТ «Кристалбанк» на підставі поданих останнім необхідних документів, які відповідали вимогам законодавства та підтверджували безспірність заборгованості. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (копію виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 20.06.2018 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 32596,64 грн; копію заяви [PERSON] від 21.09.2018 року; копію повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2018 року № 432; копію постанови приватного нотаріуса [PERSON] про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2018 року; копію заяви ПАТ «Кристабанк» про вчинення виконавчого напису від 14.05.2018 року; копію витягу з Додатку № 1 до Акту приймання - передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22.12.2014 року (щодо кредиту [PERSON]К.); копію кредитного договору про встановлення овердрафту № Д-28/12 від 29.07.2013 року; копію таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки; копії довідок ПАТ «Кристалбанк» від 14.05.2018 року №№ 14.05.2018/44-вих та 14.05.2018/45-вих; копію виписки по особовим рахункам з 22.12.2014 року по 31.12.2017 року; копію вимоги ПАТ «Кристалбанк» від 31.01.2018 року № 31.01.2018/16-вих; копію списку № 24 від 31.01.2018 року згрупованих рекомендованих відправлень по Україні; копію списку № 2124 поштових відправлень листів), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2013 року між позивачем та ПАТ «ТЕРРА БАНК» було укладено кредитний договір про встановлення овердрафту № Д-28/12, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит шляхом встановлення ліміту овердрафту в розмірі 16500 грн (п. 2.2) з умовою - сплати 35 % річних (п. 3.3), які мають сплачуватись позичальником щомісяця (п.3.8). Кредит був наданий на споживчі цілі (п. 2.5). Датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту встановлено 24.07.2014 року та передбачено продовження вказаного строку до 19.07.2015 року, якщо банк не направить клієнту письмове повідомлення про відмову від продовження строку користування кредитом. Договором було передбачене щомісячне погашення заборгованості за кредитом (Додаток до договору №Д-28/12 від 29.07.2013 року). АТ «Кристалбанк», як перехідний банк, за актом приймання-передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22.12.2014 року набув прав кредитора відповідача за договором №Д-28/12 від 29.07.2013 року. 31.01.2018 року АТ «Кристалбанк» направив [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитного зобовязання та погашення заборгованості із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вказаної вимоги. Поштове відправлення з вказаною вимогою повернулось до АТ «Кристалбанк» 03.02.2018 року з відміткою про інші причини невручення. \~\~20 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~[PERSON] за заявою АТ «Кристалбанк» було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1414 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кристалбанк» грошових коштів у сумі 32596,64 грн. на підставі кредитного договору про встановлення овердрафту № Д-28/12 від 29.07.2013 року. Вказана заборгованість складається з 15098,46 грн. боргу по кредиту, 15999,18 грн. боргу за процентами та комісією та 1500 грн. плати за вчинення виконавчого напису, та утворилась за період з 29.07.2013 року по 01.01.2018 року. Як слідує з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі наданих нотаріусу АТ «Кристалбанк» (який отримав право предявлення вимоги неплатоспроможного банк ПАТ «Терра Банк») документів, а саме: витягу з п.1.1 «Реєстр активних операцій з фізичними особами», кредитного договору про встановлення овердрафту № Д-28/12 від 29.07.2013 року, таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, довідок ПАТ Кристалбанк від 14.05.2018 року № 14.05.2018/44-вих. та № 14.05.2018/45-вих., виписки по особовим рахункам [PERSON] з 22.12.2014 року по 31.12.2017 року, письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобовязань без доказів її отримання боржником. На підставі виконавчого напису нотаріуса 13.09.2018 року приватним виконавцем [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кристалбанк» 32596,64 грн. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Главою 14 Закону України «Про нотаріат»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі - Порядок). Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Положеннями\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Також підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При цьому, відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд в постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц вказав, що Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що заборгованість позивача в сумі 15098,46 грн за кредитним договором № Д-28/12 від 29.07.2013 року, існувала ще на момент приймання АТ «Кристалбанк» активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» (відповідно до витягу з Додатку № 1 до Акту приймання - передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22.12.2014 року). Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, період, за який здійснено стягнення з позивача, складає 4 роки 5 місяців 3 дні, а саме з 29 липня 2013 року по 01 січня 2018 року. При цьому з початку періоду, за який стягнута заборгованість (з 29.07.2013 року) до дня вчинення виконавчого напису (20.06.2018 року) також минуло більше чотирьох років. Отже, спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, визначеного в\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом тільки щодо заборгованості, яка виникла в межах відповідних строків позовної давності. Виходячи з вимог\~ст.\~257\~ЦК України строк позовної давності про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № Д-28/12 від 29.07.2013 року почав відраховуватись з 19.07.2015 року. Проте, кредитним договором № Д-28/12 від 29.07.2013 року був передбачений обовязок позичальника щомісячно погашати заборгованість за кредитом та процентами (п. 3.8 та Додаток до договору №Д-28/12 від 29.07.2013 року). Таким чином, сторони договору визначили окремі самостійні зобовязання позичальника щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості, які деталізують його обовязок повернути весь борг частинами, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу і початок перебігу строку позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення позичальником строку його погашення. Так в п. 59, 63 постанови [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12 вказано, що оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування\~право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного\~платежу починається\~після\~невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення\~чергового\~платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних\~платежів за договором\~визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для\~погашення всієї заборгованості за договором\~з моменту спливу\~строку кредитування. Таким чином, вчиняючи 20 червня 2018 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку щодо окремих прострочених платежів, які входили до загальної суми заборгованості, минуло більше трьох років, що відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» унеможливлювало вчинення виконавчого напису про стягнення всієї суми боргу та спростовувало безспірність заявленої банком суми заборгованості. За таких обставин, достатніх підстав для вчинення виконавчого напису не було, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved