Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. Позов мотивовано тим, що сторони в липні 1990 року уклали шлюб. Під час шлюбу набули право власності на двокімнатну квартиру відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у рівних частках. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 2011 року серії [NUMBER] загальна площа квартири [ADDRESS] становить 71,8 кв.м. та належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] Ѕ та [PERSON] Ѕ. 29 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За технічним паспортом загальна площа квартири становить 71,8 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 36,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 24,1 кв.м. 2-а кімната площею 12,7 кв.м.; кухні площею 15,7 кв.м., ванної кімнати площею 3,9 кв.м., туалету площею 2,0 кв.м. та коридору площею 12,3 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,1 кв.м. Позивач вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушить прав іншого співвласника та в повній мірі захистить його права на користування власністю. З огляду на зазначене вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо їх задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, по Ѕ частці кожному, належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці за кожним, у КП «ВМ БТІ» та здійснено запис за номером 509/83737 в книзі 889, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 31339846 від 17 вересня 2011 року, виданим КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10). 29 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що складено актовий запис № 468, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11). Як вбачається з технічного паспорта, квартира [ADDRESS] складається з: кімнати житловою площею 36,8 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 24,1 кв.м., 2-а кімната площею 12,7 кв.м., кухні площею 15,7 кв.м., ванної кімнати 3,9 кв.м., туалету площею 2,0 кв.м., коридору площею 12,3 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,1 кв.м., загальна площа квартири 71,8 кв.м. (а.с. 12-17). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 246385185 від 01 березня 2021 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності, по Ѕ частці кожному, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом. Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлений порядок користування квартирою в подальшому може бути змінений та зауважує, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення та положення чинного законодавства, суд вважає за доцільне та справедливе встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 12,7 кв.м. з балконом, площею 1,1 кв.м., виділити у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 24.1 кв.м., залишити у загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] коридор, площею 12,3 кв.м.; туалет, площею 2,0 кв.м.; кухню, площею 15,7 кв.м.; ванну кімнату, площею 3,9 кв.м. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою, оскільки являється інвалідом ІІ групи. На підставі викладеного та

Outcome: approved