Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 7053,02 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 18.11.2012 року о 13.00 годині рухаючись в м. Біла Церква по вул. Славіна, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Део», д.н.з [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Зазначає, що на дату скоєння дорожньо - транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина водія [PERSON] в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Ставищенського районного суду Київської області від 18.01.2013 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], який на момент пригоди мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АВ/1255174 з терміном дії з 01.02.2012 року по 31.01.2013 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту №1000 про оцінку автомобіля [NUMBER] складає 8653,02 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. В зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 28.02.2013 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 8653,02 грн. Відповідач частково погасив заборгованість в розмірі 1600,00 грн. Крім того, представник позивача у своїй позовній заяві зазначила, що МТСБУ також понесло витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її часті, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 18.11.2012 року о 13.00 годині рухаючись в м. Біла Церква по вул. Славіна, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Део», д.н.з [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], який на момент пригоди мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АВ/1255174 з терміном дії з 01.02.2012 року до 31.01.2013 року. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 18.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 400,00 грн. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Згідно звіту №1000, складеного спеціалістом ТОВ «САЛЬВАТОР» розмір завданих збитків визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 8653,02 грн., з урахуванням 20 % ПДВ. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту спеціаліста, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Таким чином, розмір регламентованої виплати з урахуванням 20 % ПДВ становить 8653,02 грн. 03.12.2012 року потерпілий, з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, однак частково була погашена заборгованість в розмірі 1600,00 грн. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 28.02.2013 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 8653,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №892 на суму 8653,02 грн. (а.с. 38). Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 7053,02 грн. Крім того, позивач у своїй заяві просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п.3 ст.1 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи не вбачається документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial