Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права спільної сумісної власності та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що він з відповідачем 02.09.2016 року зареєстрували шлюб. Під час шлюбу ними спільно набуто легковий автомобіль марки «Cevrolet Volt» 2013 року випуску та майнові права на житловий будинок по провул.Садгірський,6 в с.Буда Новоселицького району. Просив припинити право спільної сумісної власності на вказане майно та визнати за ним право власності на житловий будинок, а за відповідачем право власності на легковий автомобіль. Ухвалою Новоселицького районного суду від 18.10.2018 року позовну заяву було залишено без руху. 31.10.2018 року позивачем було направлено на виконання ухвали без руху. Відповідно до ухвали від 31.10.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 05.11.2018 року до суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява. 10.12.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить в задоволенні позову відмовити. 17.12.2018 року позивач подав позовну заяву в новій редакції в якій просив припинити право спільної сумісної власності на автомобіль та грошові кошти, визнати за ним право власності на грошові кошти внесені за купівлю на електронному аукціоні за житловий будинок, а за відповідачем на легковий автомобіль. Ухвалою Новоселицького районного суду від 27.12.2018 року зустрічну позовну заяву було залишено без руху. Відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 10.01.2019 року зустрічну позовну заяву було повернуто, у звязку із тим, що недоліки не були усунуті. 28.01.2019 року відповідачем було направлено відзив на позовну заяву в новій редакції, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову. 12.02.2019 року відповідач подала заяву про зупинення провадження по справі до набрання рішення законної сили у справі №720/1811/18. Ухвалою Новоселицького районного суду від 12.02.2019 року відповідачу було відмовлено в задоволенні заяви. Відповідно до ухвали 12.02.2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті. 18.02.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 28.02.2019 року відповідач подала заперечення на відповідь на відзив. Від позивача 14.03.2019 року надійшла заява про обєднання справ, оскільки в провадженні Новоселицького районного суду перебуває ще одна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Новоселицького районного суду від 14.03.2019 року в задоволенні заяви позивача про обєднання цивільних справ було відмовлено. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 02.09.2016 року сторони зареєстрували шлюб. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги №223720 від 22.18.2016 року позивача було визнано переможцем в аукціоні з реалізації предмета іпотеки, а саме житлового будинку по провул.Садгірський,6 в с.Буда Новоселицького району. На даний час право власності за позивачем на вказане нерухоме майно не зареєстровано, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №146822960 від 26.11.2018 року. Це повязане із тим, що у актах про реалізацію предмета іпотеки від 19.01.2017 року та 09.08.2017 року були допущені помилки і вказані акти були скасовані в судовому порядку. 25.05.2018 року було придбано автомобіль марки «Cevrolet Volt» 2013 року випуску державний номерний знак [NUMBER], який зареєстровано за відповідачем. За загальним правилом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1)час набуття такого майна; 2)кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3)мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. При цьому суд повинен встановити також той факт, що джерелом набуття спільного майна є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, тобто виникнення права спільної сумісної власності на майно, факт набуття якого мав місце в період шлюбу. Згідно вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Позивач просить припинити право спільної сумісної власності на грошові кошти в розмірі 364633,27 гривень внесені ним на електронному аукціоні з продажу житлового будинку по провул.Садгірський,6 в с.Буда Новоселицького району Чернівецької області та визнати за ним право власності на ці кошти. Дані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з того, що після внесення [PERSON] даних коштів згідно пратіжного доручення №0.0.683242867.1 від 10.01.2017 року припинилося право власності подружжя на них згідно п.1 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку з відчуженням власником свого майна. Згідно довідки Новоселицького районного ВДВС №14-11-24/1187 від 24.01.2019 року встановлено, що кошти від реалізації житлового будинку по провул.Садгірський,6 в с.Буда Новоселицького району Чернівецької області було перераховано на рахунок стягувача та вони стали його власністю. Таким чином, оскільки право власності подружжя після перерахування коштів в розмірі 364633,27 гривень припинилося 10.01.2017 року, то воно не може бути предметом поділу. Щодо вимоги про припинення права власності на автомобіль марки «Cevrolet Volt» 2013 року випуску державний номерний знак [NUMBER], то в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що вказане майно придбане сторонами по справі за спільні кошти на електронному аукціоні 18.01.2018 року в США, та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК 677127 належало [PERSON] Таким чином, дане майно відносилось до спільного майна подружжя, оскільки не було доведено протилежного. В свою чергу, згідно довідки ТСЦ 7341 РСЦ в Чернівецькій області №31/24/11-8 від 10.01.2019 року автомобіль марки «Cevrolet Volt» 2013 року випуску державний номерний знак [NUMBER] відповідачу на праві власності не належить. Таким чином, оскільки на даний час автомобіль за відповідачем не зареєстрований, то підстав для припинення його спільної сумісної власності між подружжям немає у звязку із відсутністю такого майна як спільного майна подружжя. З цих же підстав не підлягає задоволенню вимога про визнання права власності за [PERSON] на цей автомобіль. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позову слід відмовити. Заперечення відповідача\~щодо того,\~що автомобіль\~та житловий\~будинок купувався\~за її власні кошти, та частково за позичені кошти не може бути підставою для відмови в позові, оскільки належними і допустимими доказами не було доведено факту придбання майна за особисті кошти відповідача. Щодо придбання спільного майна за позичені кошти, то до складу спільного майна подружжя включаються також боргові зобовязання, які підлягають поділу із майном. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.60,69 СК України, ст.ст.182,328,656 ЦК України, суд

Outcome: dismissed