Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 03.11.2007р. між ним та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З вересня 2018 року сімейні стосунки зіпсувалися через відсутність взаєморозуміння з відповідачем, подальше спільне життя стало неможливим, сторони перестали вести спільне господарство, проживають в [ADDRESS] , але в різних кімнатах. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128, 129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просить розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] », тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, 03.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між громадянином [PERSON] , [INFO] , та громадянкою [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Спільне господарство сторони не ведуть. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як ш люб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved