Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 03.05.2012 року по 21.11.2013 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Шлюб розірваний за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2013 року. Від шлюбу 19.06.2012 року в них народилась донька - [PERSON], яка зараз проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідачка, незважаючи на те, що є матірю, усунулась від виховання доньки. Починаючи з жовтня 2012 року донька проживає разом з ним та його батьками. Допомогу у вихованні та утриманні доньки відповідачка не надає, свого житла та самостійного доходу не має, ніде не працює. У листопаді 2014 року відповідачка, нічого не повідомивши позивачу, забрала доньку з дитячого садка до себе додому, хоча до цього часу ніколи не відвідувала доньку і не цікавилась її станом. Після цього відповідачка повідомила позивача, що їй не вистачає грошей, а тому потрібно оформити якусь соціальну допомогу на утримання дитини, для чого донька тепер має жити з нею. Зі свого боку позивач ніколи не створював і не створює перешкод для спілкування матері з донькою. На даний час позивач повернув дитину додому, але відповідачка з корисливих мотивів не лишає спроб здійснити задумане, незважаючи на шкоду інтересам дитини. 06.02.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено рішення № 191/5091/14-ц про стягнення зі [PERSON] аліментів на його користь на утримання їх доньки. Рішення набрало законної сили. Залишення дитини з матірю створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя, оскільки у відповідачки відсутнє будь-яке матеріальне забезпечення, відповідачка не має постійного місця роботи та не має свого житла і належних житлових умов. Легковажна поведінка відповідачки та її дії направлені фактично на позбавлення позивача прав батька на спілкування з дитиною, контролювання стану в якому знаходиться дитина та на шкоду інтересам самої дитини. Позивач проживає разом зі своїми батьками, які відповідно є бабусею та дідусем його доньки, працює помічником машиниста на залізниці, має самостійний дохід, спиртних та наркотичних засобів не вживає, піклується про свою доньку та на відміну від матері прагне забезпечити їй гарне майбутнє і вживає для цього всі можливі заходи. У звязку з цим, позивач просить визначити місце проживання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Дружби, 106. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повіодлена, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. З позовними вимогами згодна та просила їх задовольнити. Крім того надала висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з батьком - [PERSON]. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 388651, вбачається, що її батьками є сторони по справі. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 21.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 06.02.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно характеристик квартального комітету № 30 та ВСП «Локомотивне депо Синельникове» ДП «Придніпровська залізниця» [PERSON] характеризується з позитивної сторони. З довідки № 675 від 14.11.2014 року вбачається, що дохід [PERSON] за період з грудня 2013 року по жовтень 2014 року складає 64727,78 грн. Згідно довідки квартального комітету № 30 від 11.11.2014 року [PERSON] проживає за адресою : [INFO] разом з батьками та донькою [PERSON], яка дійсно з жовтня 2012 року проживає разом з ним. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчий комітет Синельниківської міської ради, Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Батьки дитини перебувають в розлученні, проживають окремо. Батько [PERSON] працює, має позитивну характеристику. Донька проживає разом з батьком, умови проживання добрі, [PERSON] забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку, відвідує дитячий навчальний заклад № 5, з якого її забирає батько. [PERSON] за місцем проживання постійно відсутня, інформації про місце її роботи не має. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 161 Сімейного кодексу України передбачає правильне вирішення спорів між батьками про визначення місця проживання дитини, згідно якого спір про місце проживання неповнолітньої дитини суд може розглядати лише тоді, коли дитина тримається біля себе одним з батьків за допомогою фізичного чи психічного насильства. У позовній заяві позивач має аргументувати свою вимогу про передання дитини на проживання разом з ним: грубим поводженням з дитиною другим з батьків, привиттям їй поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною тощо. Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким з них залишається дитина, суд виходить із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своєї дитини, враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік та прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. На рівні законодавства встановлений перелік обставин, при наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матірю, якими зокрема є відсутність у матері самостійного доходу, зловживання матірю спиртними напоями або наркотичними речовинами, аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено в діях позивача вказаних обставин та ознак аморальної поведінки. Проте, крім наведеного вище переліку обставин, при наявності яких дитину не можуть передати для проживання разом з матірю, судом беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, а саме, проживання дитини разом з батьком з жовтня 2012 року, наявність судового рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що батько дитини - [PERSON] належно ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, виявляє більшу увагу до малолітньої доньки та турботу про неї, та з відповідачкою не дійшли спільної згоди щодо місця проживання доньки. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 161 Сімейного Кодексу України, п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, Декларації про права дитини від 20.11.1959 року,

Outcome: approved