Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.06.2015 року Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №315. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання, просить винести заочне рішення (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не зявилася, надав заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зявитися до суду не має змоги. Просить залишити за собою прізвище [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2015 року, який зареєстровано Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії І-ВЛ № 263542, виданого 27 червня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 315 (а.с. 6). Їхній шлюб розпався з причин несумісності характерів і поглядів на життя, вони з дружиною зовсім різні люди. Вони перестали розуміти один одного. На цьому ґрунті у них були припинені шлюбно-сімейні відносини з травня 2016 року, які позивач відновлювати не бажає. З ціллю збереження сімї вони неодноразово вживали заходів до примирення, але в їхніх відносинах нічого не змінилося. Позивач втратив почуття любові до дружини. В даний час, у них с дружиною відсутні загальні інтереси, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з липня 2016 року, шлюбно-сімейні відносини припинені остаточно. Спору майнового характеру на даний час відсутній. Позивач прийшов до переконання, що примирення між ними і збереження шлюбу не можливе, так як вони стали зовсім чужими один до одного. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved