overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення заборгованості по кредитному договору № 008-14518-100611 від 10.06.2011 року в сумі 3850,99 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 10.06.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 008-14518-100611 (далі - Договір), згідно якого банк надав держателю картки кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3000,00 грн. Держатель картки зобов'язався щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначені у тарифах. Обов'язкова складова ОМП є частка погашення заборгованості овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись і інші платежі. Однак, [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 16.09.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 3850,99 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення заборгованості по кредитному договору № 008-14523-110411 від 11.04.2011 року в сумі 2951,34 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 11.04.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 008-14523-110411 (далі - Договір), згідно якого банк надав держателю картки кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 5000,00 грн. Держатель картки зобов'язався щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначені у тарифах. Обов'язкова складова ОМП є частка погашення заборгованості овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись і інші платежі. Однак, [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 12.09.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 2951,34 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2137,57 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 507,08 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 306,69 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення заборгованості по кредитному договору № 015-14544-290411 від 29.04.2011 року в сумі 3525,37 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 29.04.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 015-14544-290411 (далі - Договір), згідно якого банк надав держателю картки кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 3300,00 грн. Держатель картки зобов'язався щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначені у тарифах. Обов'язкова складова ОМП є частка погашення заборгованості овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись і інші платежі. Однак, [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 16.09.2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 3525,37 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2003001963 від 14.03.2013 року в сумі 9831,59 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 8200,00 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1631,59 грн. Представник позивача просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 14.03.2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений кредитний договір № 2003001963 (далі - Договір) на суму 8200,00 грн. (на споживчі цілі) на строк до 14.03.2015 року зі сплатою за користування кредитом процентної ставки, розмір якої становить 0,01 % річних . Згідно п. 14.4 договору, проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту , виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений у графіку платежів. 18.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги за договором №2003001963. Однак, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 04.03.2014 року заборгованість склала 9831,59 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 8200 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1631,59 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №400/1201/07/1 від 04.08.2006 року в сумі 4652,00 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 3035,00 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1617,00 грн. Представник позивача просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 21.08.2007 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений кредитний договір, №400/1201/07/1 (далі Договір), згідно якого банк надав позичальнику овердрафт з лімітом 500 грн. Згідно п. 1 додаткового договору, сторони довились про збільшення ліміту до 7700 грн. Відповідно до п. 4.1.1, відповідач зобовязаний сплачувати проценти за користування непростроченим овердрафтом в розмірі 26,00 % річних. 27.01.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги за договором №400/1201/07/1. Однак, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв*язку з чим станом на 31.05.2013 року заборгованість склала 3035,00 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 1617,00 грн. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначав, що 15.08.2009 року у виконавчому комітеті Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №05. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. З початку 2016 року з нього з дружиною відсутні будь-які сімейні стосунки, вони мешкають за різними адресами на власний розсуд, спільне господарство не ведуть, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільного сумісного майна немає. У судове засідання сторони не з'явилися, направили до суду відповідні письмові заяви, які надійшли до суду 12.08.2016 року, в яких позивач просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, а відповідач погодилася на розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище «[PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 серпня 2009 року у виконавчому комітетом Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 05, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого 25.06.2016р. Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 15 серпня 2014 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, обоє наполягали на розлученні. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка,\~добровільність шлюбу\~ одна\~з основних\~його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, не мають наміру їх поновлювати та обоє наполягали на розлученні. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 17 лютого 2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що тривалий час не проживають разом, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя, а тому шлюб носить лише формальний характер. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, обоє наполягали на розлученні, при цьому відповідач просила, щоб їх спільна дитина проживала разом з нею. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка,\~добровільність шлюбу\~ одна\~з основних\~його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, не мають наміру їх поновлювати та обоє наполягали на розлученні. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у подружжя не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 30 вересня 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яку просив залишити на вихованні разом з ним. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В письмових заявах до суду просили справу розглянути без їхньої участі, обоє наполягали на розлученні, при цьому відповідач погодилася, щоб їх спільна дитина проживала разом з батьком. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, не мають наміру їх поновлювати та обоє наполягали на розлученні. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітньої доньки сторін суд визначає з батьком, оскільки спору про це у подружжя не виникло. Оскільки згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача (ч.6 ст.141 ЦПК України) в сумі 840, 80 грн. (за подання до суду заяви про розірвання шлюбу) в дохід держави.

Outcome: approved