Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його рідним братом, [INFO] помер їх батько - [PERSON] , [INFO] та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , та автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, номер кузову [NUMBER] , зареєстрований в МРЕВ ДАІ м.Херсона 26.02.2004 року. Спадкоємцями є він та його брат - відповідач по справі. Він та його брат подали заяви про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки за померлим спадкодавцем не було зареєстровано право власності на вищевказане домоволодіння, та рекомендовано звернутися до суду. В подальшому за браком часу та коштів позивач не здійснював будь-яких дій для того, щоб в законному порядку отримати право власності на спадкове майно, при цьому він із своєю родиною постійно проживав у будинку спадкодавця та користувався його автомобілем. Разом з тим, позивач отримав з Білозерського районного суду Херсонської області позовну заяву від відповідача з вимогами про виділення в натурі Ѕ частини вищевказаного спадкового майна, з якої довідався, що відповідач зареєстрував за померлим батьком право власності на житловий будинок та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.03.2018 року на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, після чого позивач також звернувся до Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області та також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину вищевказаного спадкового майна. Однак, він вважає, що відповідач не має морального права на отримання спадщини від батька та відповідно до ст.1224 ЦК України його необхідно усунути від права на спадкування. Так, позивач разом із своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] проживали усе життя з батьками позивача - [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] та здійснювали постійний догляд за ними, відповідач майже не навідувався до батьків та не надавав їм ані фізичної, ані матеріальної допомоги. Після смерті матері - [PERSON] її похованням займався виключно позивач. В цей же час почав хворіти і батько - [PERSON] , він страждав на хронічні захворювання, в зв`язку з чим переніс оперативні втручання у 2011 та 2013 роках, після останньої операції [PERSON] практично перестав ходити, його похилий вік та хвороба зробили його безпорадним, він не міг себе самостійно обслуговувати, його необхідно було годувати, без сторонньої допомоги він не міг пересуватися по будинку та вулиці. Родина позивача повністю доглядала спадкодавця, готували їжу, годували його, допомагали йому пересуватися, вдягатися тощо. Позивач із сім`єю крім фізичної допомоги надавали батьку також і матеріальну допомогу, купували ліки. Відповідач самоусунувся від будь-якої допомоги батькові хоча і позивач, і сам спадкодавець неодноразово зверталися до нього з проханням про допомогу, коли [PERSON] помер, похованням також повністю займався позивач, відповідач не надав будь-якої допомоги. Таким чином, в зв`язку з похилим віком та хворобою [PERSON] тривалий час знаходився у безпорадному стані та йому була потрібна допомога, проте відповідач самоусунувся від будь-якої допомоги батькові, як матеріальної так і іншої, хоча цілком мав можливість її надати. В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить усунути відповідача від права на спадкування за законом спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , а також скасувати свідоцтва про право власності на Ѕ частини спадщини за законом від 22.03.2018 року, видані відповідачу [PERSON] державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвою Т.В та зареєстровані в реєстрі за №399 та №400; скасувати запис про право власності №25360087 від 22.03.2018 року щодо державної реєстрації права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на Ѕ частину будинку, розташованого за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати: судовий збір в сумі 2305,20 грн. та витрати а правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Так, в судовому засідання позивач пояснив, що постійно проживав із своєю родиною разом з батьком у будинку останнього. У батька був варікоз та тромбоз ніжних кінцівок, що стало причиною оперативних втручань, відповідач не надавав батьку допомоги на лікування, не відвідував у лікарні, також не відвідував батька і вдома та не надавав йому допомоги, коли той став безпорадним, зовсім немічним та не міг себе обходити, потребував сторонньої допомоги, яку він йому надавав разом зі своєю дочкою та дружиною, яка є медичним працівником. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, вважає, що позивачем доведено факт того, що саме він надавав допомогу батьку, а відповідач ухилявся від виконання своїх обов`язків, як син померлого, та не надав жодного доказу, які б підтверджували те, що він був позбавлений можливості надавати допомогу батьку. Фактичні обставити стосовно хворобливого та безпорадного стану [PERSON] впродовж тривалого часу до дня смерті, вказують на те, що відповідач навіть не цікавився його станом здоров`я та звичайними життєвими потребами. Відповідачем не вчинено жодних дій про піклування та утримання [PERSON] тривалий час до дня смерті, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат. Відповідач та його представники позовні вимоги не визнали, надали відзив на позовну заяву та просили відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. В судовому засіданні відповідач пояснив, що їх батько дійсно проживав в належному йому будинку разом з його братом-позивачем по справі, однією родиною та вели спільне господарство. Він відвідував батьків, проте після смерті матері його відносини з братом погіршилися та стали неприязними, тому батько просив не навідувати його вдома, щоб уникнути сварок. Єдиною причиною, чому він не навідував батька вдома, було ставлення його брата та конфлікти. Проте, він постійно спілкувався з батьком, той не був безпораднім або лежачим, як стверджує позивач, самостійно пересувався, їздив на мопеді до магазину та на рибалку, по дорозі заїжджав до нього додому та вони спілкувалися. При цьому, батько ніколи не казав, що йому потрібні гроші, або будь-яка інша допомога, на його питання відповідав, що в нього усе є. Батько помер не у власному будинку, а на березі річки, де ловив рибу, та поряд з ним був його мопед. Заперечив, що позивач або члени його родини зверталися до нього з питання надання допомоги батьку, натомість зазначив, що пропонував свою допомогу у здійсненні поховання батька, проте позивач від неї відмовився. Вважає, що підстав для усунення його від спадщини немає, так як батько не потребував допомоги саме від нього, оскільки таку допомогу надавав йому інший син (позивач), який проживав з батьком однією родиною та перешкоджав його нормальному спілкуванню з батьком. Вважав, що позивачем не доведений факт перебування спадкодавця в безпорадному стані, потребування допомоги саме від відповідача, а також не доведено факт його ухилення від надання допомоги батьку. Просив відмовити в позові. Представник відповідача проти позову заперечила та пояснила, що факти викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, так як позивачем не доведено, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, після операцій [PERSON] виписувався з лікарні у задовільному стані, самостійно пересувався, до останнього дня свого життя організовував свій відпочинок-риболовлю та місцем смерті останнього є м. Херсон, де він 30.09.2016 року рибачив, а причиною смерті стала ішемічна хвороба серця. Крім того, сам позивач своєю поведінкою перешкоджав нормальному спілкуванню батька з відповідачем, створив такі умови, за яких останній був позбавлений можливості відвідувати батька за місцем проживання та спілкуватися з ним. Діюче законодавство передбачає декілька випадків, коли спадкоємці можуть бути позбавлені права на спадкування. Серед таких випадків є і той, на який посилається позивач, а саме за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Сам по собі факт того, що відповідач не відвідував батька за місцем його проживання після смерті матері, не дає підстав для висновку, що відповідач умисно не виконував свої обов`язки сина. Вважала, що вказаний позов поданий у зв`язку з тим, що [PERSON] звернувся до суду із позовом про виділення належної йому частки спадкового майна, з метою затягування судового розгляду. Просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет позову-державний нотаріус Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєва Т.В., будучи повідомленою належним чином про дату час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, пояснила, що її родина надавала постійну допомогу спадкодавцю, доглядала за ним, а відповідач ніколи не приїздив, допомоги не надавав, не доглядав за батьками, чула від нього тільки вимогу дати гроші. [PERSON] ходив погано, міг вийти за калитку, піти до сусідів, але не далеко, його не залишали самого вдома, вони зверталися за допомогою до відповідача, але той відмовив, сказавши, що оскільки вони там живуть, щоб самі розбиралися. При цьому, на питання сторони відповідача не змогла пояснити коли саме зверталися за такою допомогою та про яку суму йшла мова. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивача, у судовому засіданні пояснила, що після смерті бабусі її дідусь - [PERSON] почав погано себе почувати та він потребував постійного догляду, а також допомоги, вона особисто зверталася до відповідача з проханням їм допомогти, приїздила до нього, просила хоча б приходити до дідуся, але останній відмовився. Свідок [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що спілкується з дружиною позивача та його дочкою, хрещеною якої вона є, постійно відвідувала їх родину за місцем їх проживання та бачила, що дідусю допомагає родина позивача, сторонньої допомоги не було. При цьому дідусь не був лежачий, самостійно пересувався, сам їв та виходив з двору. Також їй відомо, що [PERSON] не спілкувався з молодшим сином, казав, що він нікому не потрібний, їй не відомо чи звертався батько позивача та відповідача за допомогою до молодшого сина - [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає недалеко від позивача. [PERSON] потребував допомоги та усе йому допомагав син [PERSON] , а молодший син нічим не допомагав. При цьому пояснила суду, що [PERSON] ходив у дворі самостійно, але останні два роки нікуди не їздив, а також казав, що не вистачає грошей. Свідок [PERSON] , який також є сусідом позивача, пояснив, що переважно бачив [PERSON] , [PERSON] рідко коли бачив. [PERSON] хворів останній рік - півтора, він міг самостійно дійти до хвіртки та ходив по двору, ніколи не казав, що звертався за допомогою до [PERSON] та нічого не казав про те, що потребує будь-якої допомоги. Будучи допитаним у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що бачив [PERSON] приблизно за два дні до його смерті, він їздив на своєму мопеді. Свідок разом із дружиною працювали поблизу власного двору, [PERSON] проїздив повз них на мопеді, до якого були прив`язані вудки, привітався, на здоров`я не скаржився, він їздив десь 2-3 рази на тиждень у бік с.Комишани м.Херсона, йому не відомо чи спілкувався відповідач з батьком. Свідок [PERSON] пояснила суду, що між позивачем та відповідачем був давно конфлікт за будинок, який виник ще за життя їх матері. Батько позивача та відповідача у вересні 2016 року проїжджав повз їх будинок на мопеді на рибалку, був в адекватному стані та не казав, що і як у нього. Бачили його дуже часто, як правило зранку до обіду, коли проїздив - передавав вітання сину [PERSON] , ніколи не казав передавати, що йому щось потрібно. Відповідач увесь час спілкувався з батьком, але на її переконання [PERSON] боявся, що про це дізнається його старший син [PERSON] , зі слів дружини відповідача їй було відомо, що їх з відповідачем не пускали у двір батька. Свідок [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що мешкає по сусідству (через будинок від відповідача) та він бачив, як [PERSON] проїздив по їх вулиці, також бачив його на пошті, коли той платив за світло та воду. Він не чув, щоб [PERSON] скаржився на щось, був хворий чи просив йому допомогти, останній з дружиною самі мали можливість допомагати синам, а після смерті дружини [PERSON] отримував пенсію та вже не торгував. Зі слів відповідача йому відомо, що після смерті матері останнього, його не пускали до будинку батька. [PERSON] нормально пересувався, на мопеді приїздив у той край села де живе він та відповідач, пішки не приходив, бо це далеко, останній раз бачив батька відповідача приблизно за три тижня до його смерті, він їхав зранку на рибалку на мопеді дорогою, яка проходить повз будинок свідка. Також пояснив суду, що бачив, як батько відповідача та відповідач спілкувалися поблизу двору та у дворі відповідача, при цьому [PERSON] казав йому, щоб не казав [PERSON], що він тут був. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сусідом відповідача та його домоволодіння розташоване через паркан від двору відповідача. Бачив як [PERSON] неодноразово на мопеді приїжджав до відповідача та як заходив до нього у двір. Останній раз бачив його приблизно за місяць або й менше до смерті, він приїхав на мопеді сам, стояли та спілкувалися з відповідачем, про що саме йшла розмова йому не відомо, але вона була рівна, звичайна, не на підвищених тонах. Свідок [PERSON] , пояснив у судовому засіданні, що є сусідом відповідача, особисто з батьком відповідача знайомий не був, але бачив його на рибалці, а також бачив як він на мопеді зранку під`їжджав до двору відповідача. Також декілька разів бачив, як батько відповідача на мопеді кілька разів під`їжджав до двору останнього та вони спілкувалися поблизу двору, розмова була тиха. Відповідач не казав йому, що його батьку щось потрібно та йому не відомо чи хворів батько відповідача, чи потребував допомоги. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сином відповідача, а також повідомив, що зустрічався із дідом на базарі, на рибалці, він під`їжджав до нього, вітався та просив, щоб не казали про це дядьку [PERSON] . Пересувався дід сам, останній раз він бачив його приблизно у липні 2016 року, дід боявся щоб не було скандалу. Також пояснив суду, що йому не відомо чи хворів дід та чи викликали до нього лікарів, бо не ходив до будинку діда через свого дядька, історія хвороби діда йому не відома, але після того, як дід вийшов з лікарні, він бачив [PERSON] на власних ногах, дідусь жодного разу допомоги не просив, родина спілкувалася з дідом, коли він сам приїздив. Він особисто, як онук не допомагав, на його питання дід відповідав, що нічого не потрібно. Свідок [PERSON] повідомив, що мешкає недалеко від будинку спадкодавця, він розмовляв з [PERSON] приблизно за тиждень до смерті останнього, бачив його на ринку, він ходив сам пішки. Померлий був досить міцним, їздив на рибалку. Йому не відомо, чи часто [PERSON] приходив до свого сина [PERSON] , але він ніколи ні на що йому не скаржився та не казав, що йому щось потрібно. Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд дійшов переконання, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.04.1966 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.1967 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, відповідач - [PERSON] , який народився [INFO] , також є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наданих позивачем епікризів: №18126 від 13.10.2011 року [PERSON] було проведено планове оперативне втручання, після якого він виписаний в задовільному стані для подальшого спостереження у лікаря-хірурга за місцем проживання, рекомендоване обмеження фізичного навантаження упродовж двох місяців; №17067 від 25.09.2013 року [PERSON] проведено планову операцію, після операційний період без особливостей, виписаний з виздоровленням під нагляд хірурга за місцем проживання, з рекомендацією еластичної компресії правої нижньої кінцівки упродовж 1 місяця та прийму препарату «Нормовен» упродовж 30 днів. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 15.11.2016 серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] за №1240 від 01.10.2016 року, виданого КП «Херсонське обласне Бюро судово-медичної експертизи», смерть [PERSON] настала у м.Херсоні на вулиці, внаслідок ішемічної хвороби серця. Відповідно до відповіді, наданої на адвокатський запит Слідчим відділом Корабельного відділення поліції ХВП ГУНП в Херсонській області 02.07.2019 року №5075/36.2/2019 року, вбачається, що 30.09.2016 року до чергової частини Корабельного ВП близько 17.00 год. надійшло повідомлення від [PERSON] про виявлення біля с.Комишани, з лівого боку за дачами в річці дідуся-рибака без ознак життя, який впав, намагаючись одягнутись. Вказане повідомлення зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016230020003613 за ознаками ч.1 ст.115 КК України та розпочате досудове розслідування. Під час огляду місця події та огляду трупа, який було встановлено як [PERSON] , 1939 року народження, тілесних ушкоджень виявлено не було, також було вилучено транспортний засіб-мопед синього кольору, сумку з вудочками в кількості 4-х штук, шолом та одяг померлого. Опитаний [PERSON] пояснив, що [PERSON] приїхав на своєму мопеді близько 12.00 год. та рибалив неподалік від нього, декілька разів вони спілкувалися з приводу «кльова», в подальшому він побачив, що [PERSON] впав, підійшов до нього та виявив, що останній перебуває без ознак життя. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1132, проведеної Херсонським обласним бюро судово-медичної експертизи, смерть [PERSON] настала від набряку легенів, який розвинувся внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, ускладненої хронічною недостатністю кровообігу. Поховання спадкодавця здійснено позивачем та за його рахунок, що підтверджується накладною магазина «[INFO]» №35 від 02.10.2016 року, товарним чеком ПП [PERSON] від 02.10.2016 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 05.10.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, номер кузову [NUMBER] , зареєстрований в МРЕВ ДАІ м.Херсона 26.02.2004 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно №113302788 від 08.02.1018 року та витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 28.02.2018 року за №31/21/8-1070. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є сторони по справі, які являються дітьми спадкодавця, що визнається сторонами, а тому додатковому дослідженню не підлягає. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З наданої відповідно до ухвали суду копії спадкової справи №26/2017 (номер у Спадковому реєстрі 60171414), заведеної Білозерською державною нотаріальною конторою 31.01.2017 року після померлого [INFO] [PERSON] , за заявою [PERSON] , вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті останнього в рівних частках кожний є сини померлого - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої 28.11.2017 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області для оформлення спадщини, [PERSON] був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] , на день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: його син - [PERSON] та онука - [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.03.2018 року, виданих державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори та зареєстрованих у реєстрі за №399 та №400, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем Ѕ частини майна, яке належало [PERSON] , що помер [INFO] , а саме: Ѕ частки будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 88,8 кв. м., житловою площею 54,0 кв. м.; Ѕ частини автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, номер кузову [NUMBER] , тип - сєдан, колір зелений, зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Херсона 26.02.2004 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №117979246 від 22.03.2018 року за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.02.2019 року, виданих державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори та зареєстрованих у реєстрі за №196 та №197, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем Ѕ частини майна, яке належало [PERSON] , що помер [INFO] , а саме: Ѕ частки будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 88,8 кв. м., житловою площею 54,0 кв. м.; Ѕ частини автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, номер кузову [NUMBER] , тип - сєдан, колір зелений, зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Херсона 26.02.2004 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №157227936 від 22.02.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст.1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тобто, безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Разом з тим, з наданих позивачем епікризів та показів свідків підтверджено факти перенесення та наявності у спадкодавця хвороб судин нижніх кінцівок, що не підтверджує безпорадний стан останнього внаслідок тяжкої хвороби. На переконання суду доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.10.2018 у справі №200/21452/15-ц. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) та від 01.04.2019 року у справі №752/12158/14-ц (провадження № 61-3197св19). Таким чином, виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги саме відповідача внаслідок перебування у безпорадному стані, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Неучасть відповідача у витратах та здійснені процедури поховання спадкодавця за змістом частини ч.5 ст.1224 ЦК України також не може вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який через хворобу перебував у безпорадному стані. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані внаслідок хвороби або похилого віку, крім того, вказане твердження позивача спростовується показами свідків, свідоцтвом про смерть [PERSON] , висновками судово-медичної експертизи та лікарським свідоцтвом про причини смерті [PERSON] , листом слідчого відділу органів Національної поліції, з яких вбачається, що спадкодавець помер поблизу с.Комишани м.Херсона, куди приїхав самостійно, а також що останній, не зважаючи на свій вік, вільно пересувався, не мав тяжкої хвороби та не потребував постійного стороннього догляду. З наданих позивачем медичних документів спадкодавця вбачається, що він мав два оперативні втручання за п`ять та три роки до смерті відповідно, був виписаний з лікарні у задовільному стані. Тобто, наявна медична документація, що досліджена в судовому засіданні, не містить висновків фахівців про те, що [PERSON] за станом здоров`я не міг сам себе обслуговувати і потребував сторонньої допомоги. Також будь-яких доказів того, що [PERSON] перебував на медичному обліку, потребував та отримував систематичну медичну допомогу, потребував придбання ліків тощо позивачем не надано. На переконання суду сам по собі літній вік спадкодавця, оскільки наявність у нього тяжкої хвороби не доведена позивачем, не передбачає наявність такої умови позбавлення спадкоємця спадщини як безпорадний стан. Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] до настання смерті потребував матеріальної чи іншої допомоги з боку саме сина [PERSON] , а відповідач умисно ухилявся від обов`язку по відношенню до утримання свого батька. Суд вважає, що позивачем не доведено та є припущенням, що спадкодавець [PERSON] за життя потребував коштів відповідача на придбання ліків і догляд, а його пенсії, грошових коштів та догляду, які надавалися позивачем, з яким спадкодавець проживав однією родиною та вів спільне господарство упродовж тривалого часу, було недостатньо, проте рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодного доказу про те, що будь-які медичні препарати купувалися позивачем на лікування його батька, останнім також суду не надано. Оцінюючи покази свідків, судом встановлено, що [PERSON] проживав однією сім`єю з родиною відповідача у власному будинку, в зв`язку з чим отримував допомогу у прибиранні, пранні, приготуванні їжі та харчуванні, підтримку, проте він самостійно їв, займався улюбленими справами, пересувався по будинку та двору, а за їх межами пересувався на мопеді, а також щоб будь-яку допомогу надавав йому саме відповідач [PERSON] , [PERSON] не просив. В даному випадку, безпорадний стан [PERSON] та те, що останній потребував допомоги саме від відповідача свідки не доводять. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець [PERSON] письмово, усно або іншим способом звертався до відповідача з проханням про надання йому будь-якої допомоги, а той в свою чергу ігнорував такі звернення. Тобто, факту навмисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю з боку відповідача позивачем та його представником не доведено. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в Сімейному кодексі України. Так, ч.1 ст.172 СК України передбачено, що діти зобов`язані піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, що в свою чергу і робив позивач, як син [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність визначеної ч.5 ст. 1224 ЦК України сукупності обов`язкових обставин, які б слугували підставою для усунення від права на спадкування відповідача, так як останнім не доведено факти того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги саме від відповідача, за умови її отримання від позивача, а відповідач умисно ухилявся від надання такої допомоги, маючи можливість її надавати, а тому підстав для усунення відповідача від спадкування суд не вбачає. Також суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування записів про державну реєстрацію права власності відповідача, оскільки вказані вимоги є похідними від основної позовної вимоги про усунення відповідача [PERSON] від спадкування. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, у разі відмови в задоволенні позову. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому й судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, що були понесені позивачем, у відповідності до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача не підлягають. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до наданого суду договору про надання правничої допомоги від 23.03.2019 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та адвокатом Брушко І.І., квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 25.03.2019 року, акту наданих послуг №19 від 25.11.2019 року, документально підтверджено понесені витрати відповідача на отримання професійної юридичної допомоги в сумі 10000 грн., та в силу ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved