Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання їх спільної дитини, [PERSON], [INFO], разом з ним. Зазначив, що він є батьком дитини, яка проживає разом з матір'ю [PERSON], яка подавши позов до суду про розірвання шлюбу між ними, змінила місце проживання, забравши з собою їх спільну дитину. Зважаючи на те, що відповідач, зареєстрована за його місцем проживання, немає свого постійного житла та не може забезпечити дитині належні умови проживання та виховання, вважає, що дитина, маючи до нього взаємну прихильність, має проживати разом з ним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. [PERSON] позов не визнала, подала відзив в якому зазначила, що вимоги позову є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки у зв'язку з погіршенням шлюбних відносин з відповідачем та застосуванням фізичної сили щодо неї, результатом чого було звернення до Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, вона змушена була переїхати проживати від відповідача з донькою в с. Пристанційне Малинського району. При цьому, відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання має належні умови проживання для неї та дитини. Крім цього, позивачем не надано доказів надання матеріального забезпечення дитини, а на її прохання надання фінансової допомоги були проігноровані з боку позивача. Таким чином, враховуючи надані докази, просила відмовити у задоволенні позову повністю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області [PERSON] позовні вимоги не визнала, надавши висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в якому з урахуванням характеристики з місця проживання на [PERSON], її працевлаштованість, належні умови проживання для неї та дитини, в той час як обстежити умови проживання відповідача не вдалося через його тривалу відсутність за місцем проживання та відповідно до даних Малинського ВП про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, в сукупності визначили за доцільне залишити проживати дитину разом з матір'ю для найбільш гармонійного розвитку дівчинки. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне: Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьком є [PERSON], позивач по справі, а матір'ю - відповідач [PERSON]. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 29.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір'ю за її місцем проживання. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи з обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], вбачається доцільність визначення місця проживання дитини з урахуванням характеристики з місця проживання на [PERSON], її працевлаштованість, належні умови проживання для неї та дитини, - з матір'ю. При цьому, позивачем не надано доказів обставин за яких дитина має проживати разом з ним. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч.7, ч.8 ст.7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Такий чином вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed