Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 4500 доларів США 04 цента посилаючись на те, що 06 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № ML-701/130/2006, відповідно до якого останній отримав у позивача кредит в розмірі 16000 доларів США на придбання нерухомого майна строком до 06 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,5 % на рік, і зобовязався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 28 листопада 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4500 доларів США 04 цента, яка складається із заборгованості по сплаті кредиту в сумі 4271 долар США 31 цент, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04 липня 2016 року по 27 листопада 2016 року в сумі 228 доларів США 73 цента. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1763 грн. 79 коп. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача в судове засідання просив розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача, та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані представником позивача докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № ML-701/130/2006, відповідно до якого останній отримав у позивача кредит в розмірі 16000 доларів США на придбання нерухомого майна строком до 06 травня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,5 % на рік, і зобовязався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 28 листопада 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4500 доларів США 04 цента, яка складається із заборгованості по сплаті кредиту в сумі 4271 долар США 31 цент, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04 липня 2016 року по 27 листопада 2016 року в сумі 228 доларів США 73 цента. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1763 грн. 79 коп. Вказані обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, а саме: -копії кредитного договору № ML-701/130/2006 від 06 липня 2006 року, відповідно до якої відповідач отримав у позивача кредитні кошти в сумі16000 доларів США (а.с. 17-23); -розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № ML- 701/130/2006 від 06 липня 2006 року, відповідно до якого станом на 28 листопада 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4500 доларів США 04 цента, яка складається із заборгованості по сплаті кредиту в сумі 4271 долар США 31 цент, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04 липня 2016 року по 27 листопада 2016 року в сумі 228 доларів США 73 цента. (а.с. 26). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів , належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору, прострочивши повернення чергової частини позики, і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 4500 доларів США 04 цента. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1763 грн. 79 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

Outcome: approved