Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 02.08.1990 року у Стрийській міській раді Стрийського району Львівської області зареєстрував шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис за № 319. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з відповідним позовом зазначена та обставина, що протягом сумісного проживання сторони не досягли порозуміння, оскільки мають різні характери та погляди на життя, в результаті чого в сім'ї виникають сварки та непорозуміння. З огляду на вказані обставини позивач вважає, що їх шлюб носить формальний характер і їх подальше подружнє життя з відповідачем неможливе . Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами викладеними в позовній заяві. Додав, що такі взаємовідносини з відповідачем складаються на протязі останніх трьох років . Строк на примирення просив не надавати. Заявив, що після розірвання шлюбу їх спільна дитина проживатиме разом з відповідачем і спору про місце її проживання між сторонами ними не існує . Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала повністю та погодилася з доводами позивача. Додала, що не знаходиться в стані вагітності та не має на утриманні дитини віком до одного року. Строк на примирення просила не надавати . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 02 серпня 1990 року у Стрийській міській раді Львівської області сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 319 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 02.08.1990 року Стрийською міською радою Стрийського району Львівської області). Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на момент розгляду спору проживає разом зі сторонами. З пояснень сторін з'ясовано, що причиною їх звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що через різницю у віці, різні характери та погляди на життя сторони втратили взаємні почуття та припинили сімейні відносини . На примирення не погоджуються, що дає підстави суду зробити висновок про формальних характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, тому позов слід задовольнити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved