Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини-інваліда, посилаючись на те, що він [INFO], є інвалідом 1 групи, перебуває на «Д» обліку з 2001 року, потребує постійної сторонньої допомоги та постійного прийому медикаментів, отримує пенсію у розмірі 1600 гривень. Мати, [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, опікується ним, є пенсіонеркою за віком та отримує пенсію у розмірі 1591,73 гривень. Відповідач є пенсіонером, який отримує пенсію у розмірі 3300 гривень, проживає окремо, станом здоров'я позивача не цікавиться, добровільної допомоги на лікування не надає, хоча має таку можливість. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь, як непрацездатного та такого, що потребує матеріальної допомоги в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 09.07.2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглядати дану справу за її відсутності та за відсутності її довірителя, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього просила в разі неявки відповідача по справі в судове засіданні ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Крім цього зазначив, що він на даний час не працює, є пенсіонером і отримує пенсію за віком, інших доходів не має. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого відповідач по справі значиться батьком. Позивач по справі є інвалідом І групи, перебуває на «Д» обліку з 2001 року та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 109020. В зв'язку з інвалідністю не працює, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1600 гривень 43 копійки, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] інвалідом не є, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію за віком в розмірі 3300 гривень, утримання по виконавчим листам з нього не проводяться. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітній син сторін по справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 198 СК України відповідач, як його батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги задовольняє. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Так, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 09 липня 2018 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 3 ст. 13 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: approved