Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свій позов мотивував тим, що йому, [PERSON] на підставі договору дарування від 11.03.2011року належить квартира [ADDRESS]. Разом з ним у вказаній квартирі приписаний [PERSON], який з серпня 2014року в ній не проживає. Майна, що належить відповідачу у квартирі не має. В теперішній час у нього виникла потреба в продажу належної йому нерухомості, але реєстрація відповідача за адресою належної йому квартири, є перешкодою в цьому. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Третя особа у судове засідання не з'явилася, однак її неявка не є перешкодою розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. [PERSON] на підставі договору дарування від 11.03.2011року належить квартира [ADDRESS]./а.с.4/ Разом з позивачем у вказаній квартирі прописаний - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» від 02.12.2014року [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS], з 15.07.2014року не проживає. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON], [INFO], без поважних причин з 15.07.2014року в квартирі [ADDRESS] понад півроку не проживає, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved