Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09.08.2016 о 14-18 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 217130» днз. [NUMBER] у а/д Куликівка-Думанці допустив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi», днз [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження по справі відносно [PERSON] за ст.124 КпАП України закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На момент настання ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до звіту № 5935/4 вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Mitsubishi», днз [NUMBER] становить 33592,57 грн., яка позивачем була перерахована потерпілій стороні. Просить стягнути з відповідача на користь МСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 33592,57 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2020 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 19.06.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій просив в позові позивачу відмовити, постільки він не визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Постановою Соснівськогог районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження відносно нього закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Даною постановою його вина не визнана. Постановою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2018 року постанова Соснівського районного суду залишена без змін. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2021 року(під фіксацію судового засідання) залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Смоляр А.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили в позові позивачу відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку позивача та просив Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 712/5328/17, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2016 о 14-08 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме за участі [PERSON] , який керував транспортним засобом «ВАЗ 217130» днз. [NUMBER] на автомобільній дорозі Куликівка - Думанці та за участі [PERSON] , який керував транспортним засобом «Mitsubishi», днз [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження по справі відносно [PERSON] за ст.124 КпАП України закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В даній постанові зазначено, що згідно висновку судової авто технічної експертизи № 1358/17-23 від 15.03.2018 року, складеного експертом ЧВ КНДІСЕ Вовк В.Є., якщо на момент зіткнення автомобіль ВАЗ 2171 д.н. [NUMBER] рухався по зустрічній смузі руху автомобіля «Mitsubishi», днз [NUMBER] , то дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.11.3 ПДР України та знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Якщо на момент зіткнення автомобіля «Mitsubishi», днз [NUMBER] рухався по зустрічній смузі руху автомобіля ВАЗ 2171 д.н. [NUMBER] , то дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.11.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Також в постанові зазначено, що згідно висновку судової авто технічної експертизи від 15.03.2018 року встановлено, що в постанові та матеріалах справи відсутні відомості момент виникнення небезпеки для руху водіям ( розташування автомобілів на проїзджій частині у вказані моменти, розташування місця зіткнення, відповідних відстаней між автомобілями чи до місця зіткнення), тому вирішити питання чи мав водій автомобіля ВАЗ 2171 д.н. [NUMBER] технічну можливість зупинити автомобіль до місця зіткнення у момент небезпеки для руху та чи мав водій автомобіля «Mitsubishi», днз [NUMBER] технічну можливість зупинити автомобіль до місця зіткнення у момент небезпеки для руху - не представилось можливим. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018 року апеляційна скарга адвоката Григоренка П.Д. залишена без задоволення, постанова Соснівського районного суду від 02.04.2018 року залишена без змін. Апеляційним судом в постанові від 14.12.2018 року зазначено, що висновком експерта від 15.03.2018 року встановлена можлива невідповідність як дій [PERSON] п.11.3 ПДР України, так і невідповідність дій [PERSON] п.11.3 ПДР України при встановленні, що вони рухались по зустрічній смузі руху. Висновок експерта не надав чіткої відповіді на поставлені питання визначені в постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 року. Для повного встановлення істини у справі, постановою апеляційного суду від 11.05.2018 року судом призначена повторна судово-автотехнічна експертиза. Однак, для проведення зазначеної експертизи [PERSON] та [PERSON] необхідно було надати автомобілі, які отримали механічні пошкодження внаслідок ДТП та інші вихідні дані. Проте, дана експертиза проведена не була в зв`язку з тим, що [PERSON] автомобіль був відремонтований. Отже, проведення даної експертизи виявилось неможливим, що призвело до неможливості встановлення судом міри вини, як в діях водія [PERSON] , так і в діях водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. Висновок експерта від 15.03.2018 за № 1358/17-23 виявився некоректним і суд закрив провадження у справі. Таким чином, досліджуючи постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018 року вину [PERSON] не встановлено. Сам же відповідач свою вину у вчиненні ним ДТП заперечує посилаючись на те, що дії [PERSON] не відповідали вимогам ПДР. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Позивач, за заявою третьої особи [PERSON] , 28.01.2019 року перерахував останньому кошти в розмірі збитків завданих автомобілю в сумі 33592,57 грн. Позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] є винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому зобов`язаний відшкодувати її в порядку регресу. Проте, як зазначалось вище, вина [PERSON] у скоєнні ним ДТП не встановлена. Не може бути підставою стягнення шкоди з відповідача [PERSON] посилання позивача на ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки». Даною постановою визначено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним та шкодою є причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як зазначалось вище, вина відповідача [PERSON] не встановлена. Наявність протоколу складеного працівниками ДАІ на відповідача, також не є підставою для стягнення з нього в порядку регресу суми завданих збитків, які були відшкодовані третій особі [PERSON] . Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року, прийнятій за результатом розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди прийшов до висновку, що для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії. Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд, відхиляючи доводи касаційної скарги заявника, звернув увагу й на те, що відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким особу було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо - транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15 грудня 2017 року) таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом вини заподіювача шкоди. Інших доказів вини саме відповідача [PERSON] до суду позивачем не надано. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Постільки позивачем не надано доказів вини відповідача [PERSON] у вчиненні ним правопорушення, суд вважає, що з урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed