Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивував тим, що є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за зазначеною адресою, проте в квартирі не проживає, не бере участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. У зв'язку з наведеним просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли заява з проханням розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 10, 11,12). Згідно довідки № 505 від 07 лютого 2017 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14 березня 1989 року (а.с. 13). Дослідивши добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст. 316 ЦК України). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі. Протягом усього строку реєстрації відповідач не проживав за місцем реєстрації, що підтверджується актами житлово-експлуатаційної дільниці № 408 від 23 листопада 2016 року та 10 березня 2017 року (а.с. 37, 38). З урахуванням наведеного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню повністю: позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. На підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved