Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, оскільки на даний час є студентом 1 курсу денної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з дня звернення до суду із заявою, посилаючись на те, що він, у зв`язку з навчанням, не має можливості самостійно, без участі батька, забезпечувати себе матеріально, влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати, відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу, оскільки є працездатним та в змозі утримувати його, у зв`язку із навчанням. Ухвалою від 01 липня 2021 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від позивача в судове засідання надійшла заява про підтримання позову та розгляду справи без його участі. Від відповідача в судове засідання надійшла заява, згідно якої він позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1000,00 грн, надавши письмові пояснення, де зазначив, що на даний момент уклав шлюб, в якому в нього народилася донька, яка разом з дружиною перебувають на його утриманні, просив суд врахувати дані обставини, а також те, що він офіційно не працює, має нестабільний дохід, а дружина знаходиться у декретній відпустці. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно із ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] є студентом 1 курсу механічного факультету Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, денної форми навчання, що підтверджується довідкою № 27-98026 від 04.06.2021 року. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 200 СК України, згідно яким суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON] 02.06.2021 уклав шлюб з [PERSON] , у якому [INFO] в них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.09.2021. Оскільки судом встановлено, що повнолітній син відповідача продовжує навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідач уклав шлюб, у якому має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка разом з дружиною, яка перебуває у дерктеній відпустці по догляду за дитиною, знаходяться на його утриманні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача встановленого розміру аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то при вирішені вказаних вимог суд приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимоги щодо мінімального розміру аліментів поширюються на випадки стягнення аліментів саме на дитину відповідного віку, тобто на дитину до 18 років. У зв`язку з тим, що в даному випадку аліменти стягуються на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення визначеного розміру аліментів із зазначенням про необхідність стягнення з відповідача не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивач при зверненні до суду у відповідності до Закону України «Про судовий збір» звільнений від обов`язку щодо сплати судового збору, судовий збір за рішенням суду має бути стягнутий з відповідача на користь держави. При визначенні розміру суми судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судом враховуються положення Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі викладеного,

Outcome: partial