Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та звільнення від сплати заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області з нього на користь відповідача на його утримання стягнуті аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 26.07.2011 р., але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Вважає, що його матеріальне та сімейне становище не дає можливості утримувати належним чином відповідача під час навчання в інституті, так як 07.02.2004 р. він уклав шлюб з [PERSON], від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], крім того, від попереднього шлюбу [PERSON] має доньку [PERSON], яка проживає разом з ними та на теперішній час навчається на оплатній формі навчання в учбового закладі; він з 25.07.2012 р. є безробітним, працює на тимчасовій роботі, для утримання сім*ї; його син [PERSON], [INFO], з народження має слабке здоров*я, постійно хворіє, у зв'язку з чим потребує додаткового харчування та медичного нагляду, що потребує додаткових зусиль для його утримання; крім того, він на теперішній час мешкає у будинку з індивідуальним опаленням, тому зобов'язаний щороку придбати газ, вартість якого складає 500 грн. щомісячно, крім того, зазначає, що у відповідності до прожиткового мінімуму в Україні, який складає 1210 грн., на утримання його сина - [PERSON] потрібно на місяць знаходити 1210 грн., також він сплачує комунальні платежі в сумі 250 грн. щомісячно, таким чином його місячні витрати дорівнюють 1960 грн., також він утримує старшу дочку своєї дружини [PERSON], його заборгованість по сплаті аліментів на утримання відповідача на період навчання дорівнює 6850 грн. Також позивач зазначив, що відповідач на теперішній час навчається на бюджетній формі навчання у Донецькому національному технічному університеті на факультеті менеджменту та отримує стипендію в розмірі 730 грн., таким чином він вважає, що доходи, які отримує відповідач на місяць, перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує його потреби та дає йому змогу належним чином здійснювати навчання та існування. Просить звільнити його від сплати аліментів на повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на повнолітню дитину - [PERSON], який продовжує навчання у розмірі 6850 грн., нарахованої з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме: з 01.08.2012 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що він вже два роки не працює, оскільки він по професії гірничий технік, додаткового заробітку у нього не має, він не є інвалідом, на диспансерному обліку не перебуває, на теперішній час знаходиться дома, його теща працює за кордоном та на їх сім*ю висилає гроші. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, мотивуючи тим, що на теперішній час він навчається в Донецькому Національному технічному університеті на денній формі, тому він не має можливості працювати, йому необхідні кошти на існування, а саме, на оплату за проживання у гуртожитку, оплату на навчання на кафедрі військової підготовки, оплата інтернету для навчання, придбання навчальної літератури, проїзд додому та інші витрати, пов'язані з навчанням та існуванням. У відповідності до прожиткового мінімуму в Україні, прожитковий мінімуму для працездатної людини на 01.12.2013 р. складає 1218 грн., його стипендія складає 730 грн. на місяць, за житло він сплачує 1000 грн. за семестр, за навчання на військовій кафедрі - 3000 грн. на семестр, на проїзд - 160 грн. щомісячно, таким чином його місячні витрати, не враховуючи витрат на їжу та одяг, складають 826 грн. Отже, його дохід є нижчим від прожиткового мінімуму на 488 грн., а обов'язкові витрати, на враховуючи витрат на одяг та їжу, перевищують його дохід на 96 грн. Його матір надає посильну матеріальну допомогу, забезпечує на вихідні дні та у період канікул, купує йому одяг, продукти харчування, інші речі, пов'язані з одержанням освіти, але відповідно до чинного законодавства відповідач також зобов'язаний брати участь у його утриманні, крім того, зазначив, що надані позивачем доказі не відповідають дійсності, та не підтверджують викладені в позові обґрунтування, на підставі вищевикладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], [INFO], на його утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, на період навчання, починаючи з 26.07.2011 р., але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Відповідно до ст.188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Зазначена вище норма закону передбачає єдину підставу для звільнення від сплати аліментів, а саме: дохід дитини повинен набагато перевищувати дохід батька та забезпечувати повністю її потреби. Позивач в обґрунтування свої вимог посилався на те, що на теперішній час перебуває з зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], він несе витрати по сплаті комунальних платежів та на придбання вугілля на побутові потреби в розмірі 5760 грн., на теперішній час він не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти на навчання відповідача, а оскільки відповідач навчається на бюджетній формі навчання, отримує стипендію в розмірі 730 грн., то має змогу належним чином та в повному обсязі забезпечити свої потреби. Судом встановлено, що позивач на обліку у Шахтарському міському центрі зайнятості як безробітний не перебуває (довідка № 238 від 17.03.2014 р.), як зазначив в судовому засіданні позивач він інвалідом не визнаний, на диспансерному обліку в лікарні не перебуває, у березні 2014 року отримав на свої ім'я грошовий переказ на суму 400 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 3840, 28 грн. (заява про видачу готівки від 17.03.2014 р.). Відповідно до записів у трудовій книжці позивача його звільнено 25.07.2012 року за власним бажанням, тобто позивач на свій розсуд залишив роботу, що свідчить про штучно створену ним обставину, а не як збіг обставин. Згідно наданих відповідачем доказів, а саме, квитанції про сплату за навчання на кафедрі військової підготовки в розмірі 3 000 грн. (від 04.09.2013 р., від 14.02.2014 р.), квитанції про сплату за гуртожиток на суму 1 000 грн., встановлено, що він несе значні витрати для організації свого навчального процесу. Однак позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надано належних доказів, що дохід відповідача набагато перевищує його дохід та повністю забезпечує потреби відповідача. Таким чином, зазначені позивачем підставі не є підставами, визначеними чинним законодавством для звільнення від сплати аліментів. Також, відповідно довідки-розрахунку ВДВС Шахтарського МРУЮ від 08.01.2014 р., позивач має заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня 2012 р. по грудень 2013 р. в розмірі 6 850 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідач не зазначив передбачених законодавством обставин, які б мали істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на необхідність звільнення його від сплати заборгованості по аліментам з підстав, що мали істотне значення для її виникнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed