Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] від 20 січня 2000 року. За життя померла [PERSON] залишила заповідальне розпорядження від 02 квітня 2001 року, зареєстроване в реєстрі за № 52 на користь відповідача по справі - [PERSON] (сина померлої). На момент смерті [PERSON] , [PERSON] з матір`ю не проживав та у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивач на час відкриття спадщини мешкав разом із померлою, про відмову від спадщини він не заявляв, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач, звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 16 січня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за відсутності позивача. Представник позивача - адвокат Златі Н.С. у судове засідання з`явилася, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року явку відповідача [PERSON] було визнано обов`язковою та викликано його у судове засідання для надання суду особистих пояснень. Однак на судові засідання, що відбулися 18 грудня 2018 року, 04 лютого 2019 року, 12 березня 2019 року, 10 квітня 2019 року, 21 травня 2019 року, 09 липня 2019 року, 12 серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 30 жовтня 2019 відповідач не з`явився, про дату, час та місце їх проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 в умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія [NUMBER] від 20 січня 2000 року. За життя померла [PERSON] залишила заповідальне розпорядження від 02 квітня 2001 року, зареєстроване в реєстрі за № 52 на користь відповідача по справі - [PERSON] (сина померлої). На момент смерті [PERSON] , [PERSON] з матір`ю не проживав та у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач по справі є онуком померлої [PERSON] та відносіться до спадкоємцем п`ятої черги за законом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Крім того, позивач на час відкриття спадщини мешкав разом із померлою, про відмову від спадщини він не заявляв, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач, звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 16 січня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлої [PERSON] , та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved