Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення\~кредитної заборгованості,\~мотивуючи позов\~тим,\~що 19.02.2007 року між сторонами було укладено кредитним договір № VIV9AK07741293, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 48241,44 грн. на термін до 17.02.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. В зв`язку з цим, банк звернувся до суду та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 14051,58 грн. станом на 01.10.2013 року. Разом з\~тим,\~ухвалення судом\~рішення не\~свідчить про\~припинення договірних\~правовідносин сторін,\~оскільки договір\~діє до\~повного виконання\~сторонами зобов`язань,\~тому прострочена\~сума заборгованості\~становить 5214,00\~грн.\~Позивач зазначає,\~що строк\~за який\~потрібно стягнути\~заборгованість з\~відповідача,\~а саме\~інфляційні нарахування\~з урахуванням\~встановленого індексу\~інфляції за\~весь час\~прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми\~починається після\~дати настання\~терміну повернення\~кредиту до\~поточної дати\~вказаної у\~розрахунку заборгованості.\~Отже,\~відповідач за\~період з\~18.02.2012\~року по\~11.08.2020\~року має\~заборгованість у\~розмірі 9900,98\~грн.,\~яка складається\~з:\~8574,40\~грн.\~ індексу\~інфляції за\~прострочення виконання\~зобов`язання та\~1326,58\~грн.\~ 3%\~річних від\~простроченої суми. Оскільки на\~даний час\~відповідач продовжує\~ухилятись від\~виконання своїх\~зобов`язань і\~не погашає\~заборгованість за\~кредитним договором,\~що є\~порушенням законних\~прав та\~інтересів банку,\~тому позивач\~змушений був\~звернутися в\~суд з\~даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухваленні заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19.02.2007 року між сторонами було укладено кредитним договір №VIV9AK07741293, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 48241,44 грн. на термін до 17.02.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 30-32). Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Слід відзначити, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року у справі №127/27400/13-ц, яке набрало законної сили, з [PERSON] на\~користь ПАТ\~КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість\~станом на\~01.10.2013\~року за\~кредитним договором\~№ VIV9AK07741293\~від 19.02.2007\~року в розмірі 14051,58 грн., з яких 5214,00 грн. заборгованість за кредитом, 3533,21 грн. заборгованість по процентах, 1359,02 грн. заборгованість по комісії, 3945,35 грн. пені, а також стягнуто 229,40 грн. судового збору (а.с. 4). Разом з тим, ухвалення судом рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань. За змістом\~ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином,\~враховуючи вимоги\~вказаної вище\~статті,\~відповідач за\~період з\~18.02.2012\~року по\~11.08.2020\~року має\~заборгованість у\~розмірі 9900,98\~грн.,\~яка складається\~з:\~8574,40\~грн.\~ індексу\~інфляції за\~прострочення виконання\~зобов`язання та\~1326,58\~грн.\~ 3%\~річних від\~простроченої суми. (а.с. 28-29). Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 9900,98 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved