Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 13.07.2010 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 4600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно шляхом сплати щомісячного платежу. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами банку» складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 72597 грн. 91 коп., в тому числі: 4481 грн. 09 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 60883 грн. 59 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3433 грн. 23 коп. штраф (процентна складова). Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 32572 грн. 07 коп. та понесені судові витрати. Представником відповідача було подано заперечення на позов, в яких останній позов не визнав. Посилався на те, що банком не було надано доказів укладення кредитного договору із [PERSON] Долучена до позовної заяви анкета-заяви стосується лише отримання відповідачем дебетової особистої картки і жодних умов щодо отримання кредиту не містить. Ухвалою суду від 18.12.2017 року судом було витребувано від ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином завірені копії матеріалів кредитної справи відносно [PERSON] за кредитним договором від 13.07.2010 року Також ухвалою суду від 31.01.2018 року від ПАТ КБ «Приватбанк» витребувано належним чином завірені документи, які підтверджують факт отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором від 13.07.2010 року та визнано явку представника банку у судове засідання обовязковою. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та підтвердив, викладені в ній обставини. Пояснив суду, що банком було видано відповідачу дебетову платіжну картку, на якій відповідно до п.2.1 Умов та правил надання банківських послуг було встановлено кредитний ліміт. [PERSON] отримала банківську картку та ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг. Усі наявні докази банком було надано суду. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснив суду, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви від 13.07.2010 року не виникали кредитні правовідносини, сторонами не погоджувались істотні умови кредитного договору, а тому вважає заявлені позовні вимоги безпідставними. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків: Так, судом було встановлено наступні фактичні обставини та спірні правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 13.07.2010 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.5). Відповідно до вказаної заяви, відповідач, ознайомившись із переліком послуг, що можуть бути надані, а саме: 1) платіжна картка кредитка «Універсальна»; 2) зарплатна картка; 3) картка Gold; 4)пенсійна картка; 5) ощадкнижка; 6)дебетова особиста картка, зазначила, що бажає оформити на своє імя саме дебетову особисту картку. Одночасно з вказаною карткою банком було подано до суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.6-30). Даючи оцінку аргументам представників сторін щодо суті правовідносин, які виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити таке. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Кодексу). Згідно ст. 627 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договір даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Аналізуючи наведені вище положення Закону, суд зауважує, що істотними умовами кредитного договору є його предмет (сума грошових коштів, що надається в кредит), строк повернення кредиту (термін, після спливу якого кредитні кошти мають бути повернуті кредитору) та його ціна (розмір процентів за користування кредитними коштами). Таким чином, саме із зазначених істотних умов сторони, укладаючи кредитний договір, повинні були досягнути згоди. Проте, із дослідженої судом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.07.2010 року не вбачається погодження сторонами істотних умов кредитного договору. Натомість у заяві вказується про отримання [PERSON] дебетової особистої картки, термін дії зазначеної картки не визначено. У графі «бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «універсальна»/Gold» відсутні будь-які позначення. Аргументи представника позивача про приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, «Тарифами банку», якими визначені кредитні правовідносини, суд відхиляє, оскільки зазначені документи не містять підпису [PERSON] та не можуть бути складовою частиною укладеного договору. Окрім того, суд вважає за необхідне більш детально розглянути аргументи представника позивача, щодо можливості виникнення кредитних правовідносин між сторонами на підставі дебетової особистої картки та права банку встановлювати на дану картку кредитний ліміт. Так, підстави і порядок видачі платіжних карток регулюється Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Національного банку України №137 від 19.04.2005 року. Відповідно до Розділу ІІ Положення укладення договору про надання та використання платіжної картки здійснюється згідно із законодавством України та правилами платіжної системи. Перед укладенням договору емітент зобов'язаний ознайомити клієнта зумовами одержання платіжної картки, переліком необхідних документів, тарифами на обслуговування та правилами користування платіжною карткою. Ця інформація має бути викладена в доступній формі та розміщуватись у доступному для клієнтів місці, а також надаватися в письмовій або електронній формі клієнтам та їх довіреним особам на їх вимогу. У договорі про надання та використання платіжної картки мають бути визначені предмет договору, права, обов'язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок розгляду спорів та інші визначені сторонами умови. Залежно від умов, за якими здійснюються розрахунки за операціями з використанням платіжних карток, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми. Дебетова схема передбачає здійснення клієнтом операцій з використанням платіжної картки в межах залишку коштів, які обліковуються на його картрахунку, або за рахунок коштів клієнта за наперед оплаченою платіжною карткою, які обліковуються на консолідованому рахунку банку. Під час застосування дебетово-кредитної схеми клієнт здійснює операції з використанням платіжної картки в межах залишку коштів, які обліковуються на його картрахунку, а в разі їх недостатності (відсутності) на картрахунку - за рахунок наданого банком кредиту. Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії). Кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Як було встановлено судом, на підставі заяві від 13.07.2010 року банком було видано [PERSON] саме дебетову картку, використання якої передбачає здійснення клієнтом операцій виключно в межах залишку коштів, які обліковуються на його картрахунку. Будь-яких застережень чи зауважень з приводу того, що картка, яка видається клієнту є дебетово-кредитною анкета-заява від 13.07.2010 року не містить. За змістом ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На спростування заявлених позовних вимог представником відповідача було надано суду довідку №SCTFAOT5R571IMAVV від 27.11.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] 03.08.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» було видано картку «Універсальна», № рахунку 5211537322406294, угода №SAMDN50000066532604, з терміном дії до 05/16 (а.с.139). Представником позивача вказана довідка жодними доказами спростована не була. Даючи оцінку зазначеному доказу, суд виходить із положень глави 5 ЦПК України. Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, а також відсутності заперечень з боку представника позивача, суд приходить до висновку, що вказана довідка відповідає вимогам належності, допустимості та достовірності доказів. Також суд зауважує, що у наданому суду розрахунку заборгованості за договором від 13.07.2010 року зазначено початковим перебігом заборгованості саме 03.08.2012 року, до цього часу у [PERSON] відсутня будь-яка кредитна заборгованість (а.с.3-4). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом двічі 18.12.2017 року та 31.01.2018 року виносились ухвали, якими витребовувались докази на підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами за договором від 13.07.2010 року, при цьому позивачу були розяснені наслідки, передбачені ч.10 ст. 84 ЦПК України. Однак, вимоги ухвал суду виконані не були. Окрім документів, які вже були наявні у матеріалах справи, банком було надано суду довідку, з якої вбачається, що між банком та [PERSON] було підписано кредитний договір, за яким видано кредитну картку № 5211537322406294 (а.с.118). Номер зазначеної картки збігається із номером рахунку кредитної картки «Універсальна», яку було видано [PERSON] лише 03.08.2012 року. Даючи оцінку зазначеним обставинам, суд керується правовою позицією Верховного Суду, що була викладена у постанові від 30.01.2018 року провадження №61-787св18, відповідно до якої у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed