Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору, зобов'язання повернути майно, стягнення орендної плати, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. 01.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір передачі майна з правом викупу, відповідно до умов якого позивач зобов'язується передати у платне користування з правом викупу, а відповідач зобов'язується прийняти у платне користування та викупити автомобіль «КРАЗ-25661», д.н.з. [NUMBER], 1993 року випуску, а також вчасно сплачувати плату за користування майном. Орендна плата визначена п.1.4 Договору складає 1 000 гривень на місяць. 01.06.2011 року між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі вказаного автомобілю. Строк передачі майна в оренду становить 22 місяці. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, орендну плату не сплачувала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 05.07.2011 року по березень 2013 року складає 21 000,00 грн. Посилаючись на істотне порушення відповідачем умов договору, позивач просить суд розірвати договір передачі майна з правом викупу, зобов'язати відповідача повернути позивачу вказаний вище автомобіль з урахуванням нормального зносу, а також стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21 000,00 грн. та 3% річних в сумі 497,99 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просив позов задовольнити. В судовому засіданні 06.03.2014 року представник позивача - [PERSON] надав суду пояснення, в яких зазначив про те, що договір про передачу майна з правом викупу та акт прийому-передачі в його присутності підписувався особисто відповідачем, підписи в даних документах належать їй. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача проти позову, відповідно до яких відповідач проти позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість вимог, оскільки договір по передачу майна та акт прийому-передачі відповідачем не підписано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту Договору передачі майна з правом викупу від 01.06.2011 року вбачається, що він укладений між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) 01.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір передачі майна з правом викупу, відповідно до умов якого, позивач зобов'язується передати у платне користування з правом викупу, а відповідач зобов'язується прийняти у платне користування та викупити автомобіль «КРАЗ-25661», д.н.з. [NUMBER], 1993 року випуску, а також вчасно сплачувати плату за користування майном. Орендна плата визначена п.1.4 Договору складає 1 000 гривень на місяць. Строк передачі майна в оренду становить 22 місяці. Згідно Акту приймання-передачі від 01.06.2011 вказаний автомобіль було передано відповідачу. Обґрунтовуючи вимоги про розірвання договору, стягнення орендної плати та зобов'язання повернути майно, позивач посилається на те, що між нею та відповідачем укладений договір передачі майна з правом викупу, на виконання умов якого відповідачу передано майно. Свої зобов'язання щодо сплати орендної плати відповідач не виконує, що змусило позивача звертатись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно висновку експерта №7377/7378/13-32 від 21.10.2013 року, підписи від імені [PERSON] в графі «Орендар» на 2 сторінці в Договорі передачі майна з правом викупу від 01.06.2011 року та в Акті приймання-передачі від 11.06.2011 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням справжнього підпису [PERSON] Таким чином, договір передачі майна з правом викупу відповідачем у справі [PERSON] не підписувався, що свідчить про відсутність взаємного волевиявлення сторін на його укладання, не досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору. Дані обставини свідчать про неукладеність договору та акту приймання-передачі майна. За таких умов договір та акт не породжують у відповідача будь яких зобов'язань перед позивачем, в тому числі щодо сплати орендної плати, повернення отриманого майна, тощо. Такий договір не можу бути розірваний в судовому порядку з підстав, що визначені ст.651 ЦК України. З огляду на викладене, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Пояснення представника позивача [PERSON] щодо особистого підписання договору та акту в його присутності відповідачем, не спростовують висновків, що здійснені експертом та не можуть вважатись допустимим доказом у справі, оскільки обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.59 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed