Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Коли позивач намагався вселитися до квартири, виявилось, що відповідач, який є колишнім власником, добровільно не звільнив квартиру та не знявся з реєстраційного обліку. Позивач неодноразово вимагав звільнити займане житлове приміщення. Відповідач квартиру не звільняє і до теперішнього часу самовільно в ній проживає. Відповідач своїми діями створює перешкоди в користуванні квартирою і порушує право позивача, як власника, на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Просить позов задовольнити, позбавити права користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] [PERSON], усунути перешкоду [PERSON] в здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], виселивши [PERSON] без надання іншого жилого приміщення, усунути перешкоду [PERSON] в здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з'явився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 жовтня 2010 року між [PERSON], який діє від імені та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 01 вересня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 919 і [PERSON] було укладено договір позики грошей посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №969, за яким відповідач отримав гроші в сумі 24 800 гривень у позику (а.с. 9). 01 жовтня 2010 року з метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у відповідача на підставі договору позики грошей між ним та позивачем було укладено договір іпотеки квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №971 (а.с. 10). Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки квартири, у забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошей відповідач (іпотекодавець) передав в іпотеку Позивачу належну йому на праві власності трьохкімнатну квартиру номер [ADDRESS], загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м. Відповідно до п. 5.3. Договору іпотеки квартири, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем (іпотекодавцем) зобов'язань за Основним договором (Договором позики грошей) та/або цим договором, сторони домовилися про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено будь-яким шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку», та/або шляхом вчинення виконавчого напису (з урахуванням неустойки передбаченої Основним договором та/або цим договором) з покладанням обов'язку оплати нотаріальних дій на відповідача (іпотекодавця) та/або за рішенням суду. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позики грошей, позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики грошей. На виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/960/13-ц від 04 квітня 2013 року було видано Виконавчий лист від 03 червня 2013 року. 18 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого 10 лютого 2014 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції - видано свідоцтво, яким було посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з: трикімнатної квартири номер [ADDRESS], вартістю 329000 грн., загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2222, зареєстрованого 16 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у державному реєстрі правочинів, номер правочину 1717791, номер витягу 3169522, зареєстрованого 01 грудня 2006 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 12720735, реєстраційний номер 16667963, номер запису П-5-65986 (а.с. 7). Одночасно з посвідченням Свідоцтва від 18 квітня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] було здійснено його державну реєстрацію, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 квітня 2014 року, індексній номер витягу 20721650 (номер запису про право власності: 5410938) (а.с. 8). Таким чином, трикімнатна квартира номер [ADDRESS], загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м. є приватною власністю [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.34 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права власності на своє майно. Проте позовна вимога про позбавлення права користування спірною квартирою є зайвою, оскільки виселення відповідача з квартири є фактичним позбавленням його права користування нею. З урахування вищевикладеного, суд задовольняє позов частково, в частині усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати суд розподіляє згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial