Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди посилаючись на наступне. 18.10.2017 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до полісу №АМ/1335521. Згідно Полісу №АМ/1335521 забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «Ауді» д.н.з. [NUMBER] . 30.12.2017року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечувального автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля ГАЗ д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 13.02.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника та/або водія автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] була застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу №АМ/1335521, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 02 січня 2018 року потерпіла (третя особа) повідомила про дорожньо-транспортну пригоду та 01.03.2018 року звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком відповідно до страхового акту №ЦВ18/0006 від 30.03.2018 року та розрахунку до нього, було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 15 000,00 грн. З цих підстав, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 15 000,00 грн, та судовий збір у розмірі 1921,00грн. Відповідно до вимог ст.ст 19, 274 ЦПК України дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2017 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до полісу №АМ/1335521. Згідно Полісу №АМ/1335521 забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «Ауді» д.н.з. [NUMBER] . 30.12.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечувального автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля ГАЗ д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 13.02.2018 року було встановлено, що 30.12.2017 року о 11 год 35 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ауді» д.н.з. [NUMBER] по вул. Братиславській в м.Києві, порушив п.п. 2.3.б, 13.1, 12.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ГАЗ д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), що призвело до пошкодження транспортних засобів, при цьому [PERSON] керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. ст.124, 130 ч.1 КУпАП. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника та/або водія автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] була застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу №АМ/1335521, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 02 січня 2018 року потерпіла (третя особа) повідомила про дорожньо-транспортну пригоду та 01.03.2018 року звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком відповідно до страхового акту №ЦВ18/0006 від 30.03.2018 року та розрахунку до нього, було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ID-104420 від 30/03/2018. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння». Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 15000 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1921,00 гривень. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 993, 1187, 1188,1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved