Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. При цьому позивач вказує на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, а саме: ? частина квартири [ADDRESS]. Як зазначає позивач, у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері, передбачений ст.1270 ЦК України, він звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 129/2016. 29.07.2016 року державним нотаріусом П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з тим, що ним не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач вказує на те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно зберігались у спадкодавця, однак знайти їх йому не вдалося, в зв»язку з чим він не може реалізувати свої права на успадкування цього майна. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування на ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення в повному обсязі. Представник відповідача - Київської міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду письмові пояснення, в яких просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та розглянути справу у відсутність представника Київської міської ради (а.с.23-24). Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. 30.01.2016 року позивач звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 129/2016 (а.с.36-66). Відповідно до постанови державного нотаріуса П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 29.07.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартиру після смерті його матері через відсутність правовстановлюючих документів на майно (а.с.62). Згідно інформаційної довідки КВ-2016 № 46736 від 23.11.2016 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фабрикою «Деснянка» Ватутінського району 12.01.1995 року, розпорядження № 12 (а.с.68). Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Суд вважає дані доводи позивача обґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, і це підтверджується наявними доказами, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фабрикою «Деснянка» Ватутінського району 12.01.1995 року, розпорядження № 12. Позивач є спадкоємцем за законом, який у встановленому законом порядку звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак на даний час позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, чим порушується його право на спадкування, а тому його порушені права підлягають захисту в судовому порядку. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved