Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що у квітні 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалося. З вересня 2015 року відповідач виявив бажання проживати окремо. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. У зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, поваги та спільних інтересів збереження шлюбу вважає неможливим. За час перебування в шлюбі сторонами було придбано майно, яке позивач просить між ними поділити. Протягом розгляду справи в суді позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, змінюючи склад спільного майна подружжя. Так, згідно з уточненою позовною заявою від 23.06.2017, до складу спільного сумісного майна подружжя позивачем віднесено: квартиру [ADDRESS]; житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]; земельні ділянки площею 0,2143 га та 0,3727 га, розташовані на території села Велика Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради; автомобіль [NUMBER]; та грошові кошти, які знаходяться на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я відповідача в ПАТ «Альфа-Банк» (прихід - 34128,40 грн., витрати - 34128,40 грн.), на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я відповідача в ПАТ «Альфа-Банк» (прихід - 73320,31 грн., витрати - 69085,58 грн., 4234,73 грн.), та на рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я відповідача в ПАТ «Укрексімбанк» (прихід - 110475,45 грн., витрати - 110475 грн.). Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та провести поділ спільного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: залишити у власності позивача квартиру [ADDRESS], а у власності відповідача залишити житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]; земельні ділянки площею 0,2143 га та 0,3727 га, розташовані на території села Велика Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради; автомобіль [NUMBER]; а також поділити між ними грошові кошти, які знаходяться в банківських установах. Представник позивача [PERSON] у суді позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] проти позову в частині поділу майна заперечували та просили відмовити у його задоволенні, щодо розірвання шлюбу не заперечували. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначив, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності із зазначенням часток кожного з них, а тому, на його думку, поділ вказаного майна уже зроблений. Житловий будинок та автомобіль були придбані відповідачем за рахунок його особистих грошових коштів, а тому є його особистою власністю. Щодо земельних ділянок відповідач вказав, що готовий подарувати у власність позивача земельну ділянку площею 0,3727 га в обмін на земельну ділянку площею 0,2143 га. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. 14.04.1995 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, актовий запис №315. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.07.1995, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідач придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-2630. 14.08.1996 [PERSON], на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скл. від 29.07.1995, видано державний акт на право приватної власності на землю, згідно з яким у власність відповідача передано земельну ділянку площею 0,3727 гектарів, розташовану на території села Велика Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради. 23.08.1996 [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, згідно з яким у власність позивача передано земельну ділянку площею 0,2143 гектарів, розташовану на території села Велика Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради. Підстава видачі державного акту - рішення Червономотовилівської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скл. від 29.07.1995. 05.07.2005 між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], з другої сторони, укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого позивач та відповідач придбали в рівних частинах кожний квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3458,3459. 21.04.2013 [PERSON] придбано у власність автомобіль [NUMBER], 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім'я розпалась через втрату взаєморозуміння та різні погляди на життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, враховуючи те, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, шлюб сторін підлягає розірванню. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. За приписами ст.ст. 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У відповідності до положень п.п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Як вбачається з матеріалів справи, з вересня 2015 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства. Обсяг майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, складається з наступного: квартири [ADDRESS]; житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; земельних ділянок площею 0,2143 га та 0,3727 га, розташованих на території села Велика Мотовилівка Червономотовилівської сільської ради; автомобіля [NUMBER]; а також грошових кошти, які знаходяться на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER], відкритих на ім'я відповідача в ПАТ «Альфа-Банк», та на рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я відповідача в ПАТ «Укрексімбанк». Матеріалами справи підтверджено, що квартира на [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Придбання даної квартири за час перебування у шлюбі сторонами не оспорювалося. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що житловий будинок в селі Мотовилівка придбаний ним до укладення шлюбу з позивачем за його особисті заощадження. Зазначає, що він перебував у приязних відносинах з продавцем будинку [PERSON], а тому останній ще на початку квітня 1995 року передав йому ключі від будинку, щоб відповідач міг розпочати роботи на присадибній ділянці. Оформлення договору купівлі-продажу затягнулось у зв'язку із відсутністю деяких документів. Зазначені обставини підтверджені показами свідка [PERSON], допитаного у судовому засіданні. Проте суд критично ставиться до показів свідка, оскільки вони спростовуються належними письмовими доказами. Так, з договору купівлі-продажу від 14.07.1995, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що на момент його укладення жилий будинок належав продавцю на підставі свідоцтва на право власності, виданого Ч.Мотовилівською сільською Радою 12.07.1995, що свідчить про те, що у квітні 1995 року [PERSON] не був власником спірного будинку. Інших належних доказів на підтвердження того, що будинок був придбаний до реєстрації шлюбу відповідачем не надано. Також відповідач заперечував щодо визнання автомобіля «Фіат» спільною сумісною власністю, посилаючись на те, що він був придбаний за його особисті кошти, проте доказів на підтвердження таких обставин не надав. Крім того, до спільного майна подружжя позивачем віднесено дві земельні ділянки, розташовані на території села Велика Мотовилівка. З державних актів на право приватної власності на землю вбачається, що такі видані сторонам на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скл. від 29.07.1995. Документів, на підставі яких земельні ділянки передані у власність позивачу та відповідачу, матеріали справи не містять, а відтак відсутні докази щодо набуття права власності на зазначені земельні ділянки сторонами за час перебування у шлюбі. На виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2016 про витребування доказів від ПАТ «Укрексімбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» надійшли виписки з банківських рахунків, відкритих на ім'я [PERSON] Так, згідно з виписки по особовим рахункам ПАТ «Альфа-Банк», банківський рахунок № [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] 09.03.2016. У позовній заяві позивач вказує, що з вересня 2015 року сторони проживають окремо. Отже, грошові кошти, які знаходяться на вказаному банківському рахунку не можуть бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON], так як рахунок відкрито відповідачем після припинення спільного ведення господарства з позивачем. З виписки ПАТ «Альфа-Банк» по банківському рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я відповідача 10.02.2011, вбачається, що залишок коштів на такому відсутній, рахунок закрито. На банківському рахунку № [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON] в ПАТ «Укрексімбанк», залишок коштів складає 0,48 грн. Згідно з виписок по вказаних банківським рахунках грошові кошти знімалися [PERSON] у період спільного проживання з позивачем. Доказів, що грошові кошти витрачалися відповідачем не на потреби сім'ї позивач не надала. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що обсяг спільно нажитого майна подружжя [PERSON], наявного на час припинення спільного ведення господарства, складається з: квартири [ADDRESS]; житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; та автомобіля [NUMBER]. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час розгляду справи по суті сторони не змогли дійти згоди щодо визначення вартості набутого ними майна. Судом неодноразово роз'яснювалося право заявити клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, проте таким правом сторони не скористалися. За роз'ясненнями, викладеними у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Квартира, житловий будинок та автомобіль, які є предметом поділу у даній справі, є неподільними речами. Судом не встановлено можливості за приписами чинного законодавства України та з урахуванням позовних вимог поділити вказане майно в натурі, відтак суд доходить висновку про залишення його у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], з визначенням рівних часток кожного з подружжя. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4141,20 грн. судового збору. З викладеного,

Outcome: partial