Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені остаточно два тижні тому. Вони не розуміють один одного, мають різні погляди на життя. В сім'ї часто виникають сварки, які привели до того, що вони стали чужими один одному людьми, почуття любові між ними зовсім охололи. Вважає, що щасливого сімейного життя у них вже не буде. Не має наміру більше підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, тому і звертається до суду з цим позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24 серпня 2002 року Суботцівською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, за актовим записом №17. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною його рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що вказує на відсутність і з її сторони зацікавленості у збереженні шлюбу. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved