Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу (депозиту) та процентів, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму депозитного вкладу згідно договору № 10643-44.24 у розмірі у розмірі 7984 доларів США. В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилався на те, що 10 лютого 2015 року в Фастівському відділенні ПАТ «[PERSON] Русь» між позивачем та Банком було укладено договір № 10643-44.24 банківського вкладу (депозиту) «Весняний пролісок 2015» у іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач передала, а [PERSON] отримав від неї грошові кошти у розмірі 7984 доларів США на строк до 12.05.2015 року з процентною ставкою 11 % річних. Позивач неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням повернути належні йому грошові кошти, але відповідач грошові кошти не повертає. Таким чином, не виконує ні обовязків за договором, ні вимоги чинного законодавства України, чим порушує його права та призводить до матеріальних збитків. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спирався на доводи, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмові заперечення, в яких просив залишити позов без задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так, судом встановлено, що 10 лютого 2015 року в Фастівському відділенні ПАТ «[PERSON] Русь» між позивачем та Банком було укладено договір № 10643-44.24 банківського вкладу (депозиту) «Весняний пролісок 2015» у іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач передала, а [PERSON] отримав від неї грошові кошти у розмірі 7984 доларів США на строк до 12.05.2015 року з процентною ставкою 11 % річних. Згідно п. 2.4., 2.5 Договору банківського вкладу, укладеного між Позивачем та Відповідачем, термін повернення вкладу 12 травня 2015 року, згідно з яким [PERSON] зобовязується повернути Вкладнику суму вкладу і зробити остаточний розрахунок по процентах на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 262083459002. Також, вкладник має право одержувати нараховані проценти відповідно до умов договору пункту 2.6 Договору. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною другою вказаної статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та умови укладеного між сторонами договору, суд обґрунтовано вважає, що [PERSON] порушив свої грошові зобов'язання перед позивачем. Згідно статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вимог статті 88 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1851,50 грн.

Outcome: approved