Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя, сім'ю та ведення спільного домашнього господарства. Наразі сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують близько 20 років. Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Шлюб має формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому він наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 06.02.2019 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач також в підготовче засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить розглядати справу без її участі. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб був зареєстрований 17.07.1992 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №1091. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин близько 20 років, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між ними давно втрачено і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не зперечувала, що підтверджується її заявою в матеріалах справи. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище: позивачу «[PERSON]» відповідачу - «[PERSON]». Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved