Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що з нього судовим наказом який виданий Миколаївським районним судом Миколаївської області від 20.03.2019 року у справі № 480/700/19 на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј усіх видів його заробітку,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення нею повноліття, починаючи з 20.02.2019 року. Також позивач зазначив,що ним створена інша сім`я, [INFO] народився другий син, [PERSON] , який знаходиться на його утриманні, який також потребує належного матеріального забезпечення. Посилаючись на те,що має мінливий та не стабільний дохід, його теперішня дружина доглядає їх спільну другу дитину, адже йому ще не виповнилось трьох років, і не має змоги працевлаштуватись,просить зменшити призначений розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини. У судове засідання з розгляду справи по суті, позивач не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином при цьому направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про дату та час слухання справи була повідомлена вчасно шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; відзив не подавала. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданих сторонами заяв по суті, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін під час спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.03.2019року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину, а саме на їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття. 23.10.2018 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] ,яка після реєстрації змінила прізвище на [PERSON] . Крім того, за час перебування у шлюбі з [PERSON] у позивача з останньою народився - син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішенням суду, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач окрім сина [PERSON] має ще сина [PERSON] , який народжений у шлюбі з [PERSON] . Отже, враховуючи те, що відповідач на утриманні має ще дружину та сина [PERSON] , окрім сина [PERSON] , суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються судовим наказом Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.03.2019 року у справі №480/270/19 та стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, оскільки, на думку суду, аліменти у такому розмірі не порушуватимуть принцип рівності прав і можливостей. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній праві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки судом задоволено позовні вимоги, судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved