Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26 грудня 2007 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з відповідачем договір №500/2583/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), відповідно до якого Банк надав йому овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку №26207001781206 в розмірі ліміту, який становить 6\~400, 00 грн., зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами. 27 січня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № б/н, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором №500/2583/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 26 грудня 2007 року. Тому, саме позивач має право вимоги виконання зобовязання за даним договором. Станом на 09 червня 2015 року [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3\~673, 19 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 2\~465, 25 грн.; суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1\~207, 94 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляв. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з [PERSON] договір №500/2583/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), відповідно до якого Банк надав йому овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку №26207001781206 в розмірі ліміту, який становить 6\~400, 00 грн., зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 4.1.1 та 4.1.2 договору позичальник зобовязаний своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування непростроченим овердрафтом в розмірі 26 % річних, та за користування простроченим овердрафтом у розмірі 36 % річних. Також судом встановлено, що станом на 09 червня 2015 року [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3\~673, 19 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 2\~465, 25 грн.; суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1\~207, 94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 27 січня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № б/н, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором №500/2583/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 26 грудня 2007 року. Тому, суд вважає, що саме позивач має право вимоги виконання зобовязання за даним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а за ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за договором №500/2583/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) від 26 грудня 2007 року. 04 червня 2013 року на адресу відповідача, зазначену у договорі, було направлено досудову вимогу №v0180 про наявність заборгованості. Однак, відповідачем зобовязання перед Банком виконано не було. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved