Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи на стороні позивача ЖЕО №1 в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. На підставі рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 29.05.2003 року будинок по [ADDRESS] було прийнято в комунальну власність м. Івано-Франківська та передано на баланс ЖЕО 1. Із трудової книжки, копія якої міститься в матеріалах справи, [PERSON] працювала у ВАТ «Родон» з 02.01.1981 року по 26.01.1996 року, тобто більше 15 років. На підставі спільного рішення адміністрації профкому від 5.05.1989 року у зв'язку із тим, що [PERSON] працювала у ВАТ «Родон» їй видано ордер №50 на право поселення із сім'єї у складі 2-х чоловік у кімнату [ADDRESS]. Розпорядженням міського голови від 14.12.2010 року № 660-р була створена комісія для проведення інвентаризації житлового фонду гуртожитку міста. Даною комісією було здійснено обстеження кімнат в гуртожитку [ADDRESS], про що склались відповідні акти. Відповідно до довідки від 11.09.2013 року №95 виданої Департаментом комунального господарства, транспорту та зв'язку [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] не використала право на безоплатну приватизацію житла. Згідно довідки ЖЕО 1 від 30.06.2011 року № 3078 в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 01.06.1989 року. Під час перевірки житлового стану встановлено, що відповідачка в кімнаті [ADDRESS] з 2011 року не проживає. Комісією були складені акти, зокрема від 15.12.2010р., від 27.01.2011р., від 24.02.2011р., від 07.04.2011 р., від 24.05.2011р., та від 29.06.2011 р. Контрактом для роботи по найму від 30.10.2009 року підтверджується, що [PERSON] працювала на посаді хатньої робітниці у [PERSON] в місті Солофра, пров.Авелліно, Італія. Технічний паспорт на кімнату [ADDRESS] виданий 22.10.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК УРСР гуртожитки використовуються, зокрема, для проживання робітників, службовців виключно у період роботи. Згідно п.2 ч3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у ВАТ «Родон» та в 1989 р. їй та її дочці, було виділено жиле приміщення [ADDRESS]. [PERSON] пропрацювала у ВАТ «Родон» більше 15 років. Крім того відповідачка у зв'язку з відсутністю роботи за місцем постійного проживання змушена була тимчасово влаштуватися на роботу хатньою робітницею за межами України, а саме в Італії. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10 березня 1989 року, № 13 від 25 грудня 1992 року, № 15 від 25 травня 1998 року, у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до положень частин 2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом, їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного, відповідачка не користується вказаною житловою площею в гуртожитку понад шість місяців у зв'язку з виїздом за межі України на тимчасову роботу, що підтверджується представленими контрактами. Окрім того, відповідачка цікавиться житловою площею, повністю оплачує комунальні платежі та розпочала приватизацію, виготовивши у 2011 році технічний паспорт на кімнату [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 58, 71, 72, 127 ЖК України та

Outcome: dismissed