Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття арешту з нерухомого майна, вказуючи, що 31 грудня 2015 року помер його дід - [PERSON] Після смерті діда відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира № 53 по вул. Героїв Сталінграду (після перейменування Припортова), б. 35 у місті Черкаси. Право власності на вказану квартиру зареєстровано, на підставі свідоцтва про право власності від 29.05.2006 року виданого органом приватизації виконавчого комітету Придніпровської районної ради міста Черкаси, по 1/2 частині за його дідом [PERSON] та його батьком [PERSON], що підтверджується витягом №11302517 від 21.07.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Після смерті його батька, 14.12.2011 року, його дід в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, але за життя її не оформив. Відповідно до заповіту від 21 грудня 2015 року, [PERSON] заповів йому квартиру №53, що знаходиться в місті Черкаси, по вул. Героїв Сталінграду, б. 35. Під час оформлення спадкового майна він дізнався про те, що на квартиру, яка входить до складу спадщини накладений арешт. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, було зясовано, що постановою, АА №352347 від 07.02.2007 року ДВС у Придніпровському міста Черкаси (зараз Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) накладено арешт на майно та заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 4508807 від 16.02.2007 року) та постановою, 24817398 від 14.10.2011 року, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ( зараз Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) накладено арешт на майно та заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 11745709 від 20.10.2011 року). Обєктом обтяження виступає 1/2 частина квартири № 53 по вул. Героїв Сталінграду, б. 35 у місті Черкаси, що належала його батькові, та яку він отримав у спадок згідно вищевказаного заповіту, і в якій він на даний час зареєстрований і проживає. Із змісту вищезазначених постанов про арешт майна та заборони його відчуження, вбачається, що арешти накладені органами Державної виконавчої служби на виконання виконавчого листа № 2-3430, виданого 19.10.1999 року Придніпровським районним судом міста Черкаси у справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. На його прохання його мати [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON]) Ю. М. звернулась до відділів державної виконавчої служби з проханням про зняття арешту з майна, яке він отримав у спадок. На що була отримана відповідь, оформлена листом від 22.05.2017 року за вих. №7935/14.3- 43 Придніпровського ВДС міста Черкаси, яка полягала у тому, що виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено, у звязку з направленням виконавчого листа за належністю до ДВС Драбівського районного управління юстиції. Крім цього розяснено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, після чого вони підлягають знищенню, а зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться. У звязку із цим зацікавленій особі рекомендовано звернутися до суду. Таким чином у звільненні майна з-під арешту відмовлено. З наведених обставин вбачається, що виконавчі провадження, де боржником є [PERSON], знищені, проте арешт з його майна не знятий. При цьому протягом тривалого часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо арештованого майна, що вказує на його формальність без наявності мети, з якою він повинен накладатися, а саме: для забезпечення реального виконання судового рішення. Також необхідно врахувати, що за приписами п.3 та п. 7 частини 1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника або закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Разом з цим, у разі закінчення виконавчого провадження накладений арешт на майно(кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження (ч.1 ст. 40 вказаного Закону). За таких обставин його права порушуються, оскільки він не може розпоряджатись належним йому майном через наявність арештів на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Так, згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вважає, що квартира № 53 по вул. Героїв Сталінграду, б. 35 у місті Черкаси фактично належить йому, однак оформити її належним чином, як того передбачає чинне законодавство України, він не має можливості, так як на квартиру накладені арешти та заборони відчуження. Просить суд зняти арешт та заборону відчуження з 1/2 частини квартири № 53 по вулиці Героїв Сталінграду (після перейменування Припортова), б. 35 у місті Черкаси, право власності на яку зареєстровано за [PERSON], накладений постановою АА №352347 від 07.02.2007 року державного виконавця Руденко О.М. відділу державної виконавчої служби у Придніпровському районі міста Черкаси (зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16.02.2007 року 13:33:43 за №4508807 реєстратором : Перша черкаська державна нотаріальна контора) та постановою, 24817398 від 14.10.2011 року, головного державного виконавця Гончар О.Г, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 20.10.2011 року 14:31:15 за №11745709 реєстратором : Черкаська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку слухання справи надав заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку слухання справи надала заяву про слухання справи без її участі. Також вказала, що позов визнає в повному обсязі та не запреречує проти його задоволення. Представник Центрального відділу ДВС м. Черкаси в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник Придніпровського відділу ДВС в судове засідання не зявився, до початку судового засідання надали заяву про слухання справи без їхньої участі. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 31 грудня 2015 року помер дід позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира № 53 по вул. Героїв Сталінграду (після перейменування Припортова), б. 35 у місті Черкаси. Згідно свідоцтва № 31967 від 29.05.2006 року виданого органом приватизації виконавчого комітету Придніпровської районної ради міста Черкаси, право власності на квартиру зареєстровано по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом №11302517 від 21.07.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно.Після смерті батька позивача, 14.12.2011 року, його дід в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, але за життя її не оформив. Відповідно до заповіту від 21 грудня 2015 року, [PERSON] заповів [PERSON] квартиру № 53, що знаходиться в місті Черкаси, по вул. Героїв Сталінграду, б. 35. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, було зясовано, що постановою, АА №352347 від 07.02.2007 року ДВС у Придніпровському міста Черкаси (зараз Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) накладено арешт на майно та заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 4508807 від 16.02.2007 року) та постановою, 24817398 від 14.10.2011 року, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ( зараз Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) накладено арешт на майно та заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 11745709 від 20.10.2011 року). Обєктом обтяження виступає 1/2 частина квартири № 53 по вул. Героїв Сталінграду, б. 35 у місті Черкаси, що належала його батькові, та яку він отримав у спадок згідно вищевказаного заповіту, і в якій він на даний час зареєстрований і проживає. Судом встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції було виконавче провадження № 3540361 (відкрито 29.10.1999), з примусового виконання листа № 2-3430, виданого 04.10.1999 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В рамках виконавчого провадження з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем накладено арешт на 1/2 частини квартири № 53, яка знаходиться по вул. Г. Сталінграду, 35 в м. Черкаси та належить боржнику на праві приватної власності. 18.03. 2010 року виконавче провадження закінчено, на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 316 та Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частинною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другої статті 353 цього кодексу. А тому враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

Outcome: approved