Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» (ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5244052. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 14 квітня 2016 року приблизно о 08 годині 30 хвилин на нерегульованому перехресті вулиць Київська - Гагаріна в м.Бровари мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортному засобу «Ford» було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2016 року дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіля «Ford» державний реєстраційний номер [NUMBER] ПАТ «СК «Країна» звернулося до страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/5244052. На підставі страхового акту № ОЦ/173/000/16/0132 від 26 вересня 2016 року страховику автомобіля «Ford» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4855.00 гривень. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 26 вересня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 2740 від 26.09.2016 року. 02 серпня 2019 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір № 02/08/2019 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якої Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АІ/5244052 від 17.08.2015 року. В добровільному порядку відповідач не повертає кошти, тому змушені звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача на адресу суду відзиву не надходило. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). За таких підстав, суд виносить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно копії договору № 02/08/2019 від 02 серпня 2019 року слідує, що Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія», первісний кредитор та суб`єкт підприємницької діяльності ФОП [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору свої права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] (а.с.7-11) Згідно копії постанови Броварського міськрайонного суду м.Києва від 19 травня 2016 року слідує, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, які відбулися 14 квітня 2016 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.17) Згідно копії страхового акту № 70-01/39584/2.1.5.1 та платіжного доручення № 10521 від 19 серпня 2016 року слідує, що ПАТ «СК«Україна» сплатило ФОП [PERSON] 4855.00 гривень (відшкодування [PERSON] ) (а.с.22) Згідно копії страхового акту № ОЦ/173/000/16/0132 від 26 вересня 2016 року та платіжного доручення № 2740 від 26 вересня 2016 року слідує, що ПАТ «УПСК» сплатило ПАТ «СК«Україна» 4855.00 гривень (регресний платіж) (а.с.24) Згідно копії претензії від 27.12.2018 року за вих. № РУ/0132/17/4 слідує, що [PERSON] повідомлявся щодо можливості добровільної виплати витрат за шкоду заподіяну ДТП (а.с.26) Згідно копії службової записки від 02.09.2016 року слідує, що про факт скоєння дорожньо - транспортної пригоди 14 квітня 2016 року Страхувальник договір № АІ/5244052 Кіровоградську дирекцію ПРАТ «УПСК» не повідомляв (а.с.25) Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик), зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити друге стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову, виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригод життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В свою чергу ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.11 ЦК України - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо - транспортної пригоди. Вказані правовідносини регулюються ст.27 Закону України «Про страхування», ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.933, 1191 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу Відповідачем взагалі не було письмово повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 4855.00 гривень, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Заявлені позивачем судові витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved