Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2012 року він був прийнятий в цех № 27 майстром другої групи виробничої дільниці філії ДП « Антонов» серійного заводу « Антонов» 20.05.2013 року наказам № 2341/вк від 18.05.2013 року він був переведений на посаду слюсара з виготовлення та доведення деталей літальних апаратів 3 розряду цеху № 27. 26.06.2015 року наказом № 301 від 26.06.2015 року його звільнено за п.8 ст. 40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання матеріальних цінностей. Вважає його звільнення з роботи незаконним, так як згідно п.8 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим органом лише у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання( в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. Оскільки його не було притягнуто, а ні до кримінальної, а ні до адміністративної відповідальності, а також до нього не застосовувались заходи громадського впливу, так як ніякої крадіжки він не скоював, а отже він підлягає поновленню на роботі. Крім цього у відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України вважає, що одночасно з вирішенням питання про поновлення на роботі необхідно вирішити питання щодо стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу . Також незаконним звільненням йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідача. Погіршився його стан здоровя, порушено звичайний уклад його життя і доводиться прикладати багато зусиль, для відновлення свого порушеного права, що також негативно позначилось на його емоційному стані. Тому просить поновити його на посаді слюсаря з виготовлення та доведення деталей літальних апаратів третього розряду цеху № 27 ДП « Антонов», серійний завод « Антонов», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позовні вимог з підстав зазначених в позові, стягнути середній заробіток в сумі 13676,52 грн та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представники відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивача було звільнено з роботи на законних підставах, оскільки він вчинив за місцем роботи розкрадання майна власника і рішення первинної профспілкової організації ПАУ на філії ДП « Антонов» серійний завод « Антонов» щодо розгляду обставин розкрадання майна є заходом громадського впливу в розуміння п.8 ст. 40 КЗпП України. Також просили відмовити у стягненні середнього заробітку та моральної шкоди. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили факт затримання автомобіля під керуванням [PERSON] з деталями викраденими з цеху № 27 Серійного заводу « Антонов» ДП « Антонов» 03.06.2015 року. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, третьої особи, свідків суд приходить до наступного висновку виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] 22.03.2012 року наказом № 6145/к від 21.03.2012 року був прийнятий в цех № 27 майстром другої групи виробничої дільниці філії державного підприємства «Антонов» серійного заводу «Антонов» ( а.с. 35) Згідно наказу № 2143/вк від 18.05.2013 року переведений на посаду слюсаря з виготовлення та доведення деталей літальних апаратів на невизначений термін цеху № 27 (а.с.36). 26.06.2015 року наказом за № 301 його було звільнено за вчинення за місцем роботи розкрадання матеріальних цінностей у відповідності до п.8 ст. 40 КЗпП України.( а.с. 52). Згідно з\~ вимогами п. 8 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу. В п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», із змінами розяснено, що відповідно до п. 8 ст. 40 КЗпП власник або уповноважений ним орган в праві розірвати трудовий договір з підстав вчинення працівником за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу ( ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), незалежно від того, чи застосовувались до працівника раніше заходи дисциплінарного або громадського стягнення, в робочий чи неробочий час вчинення розкрадання. Відповідно до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати заходи громадського впливу. Заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 51, частиною першою статті 129, частинами першою і другою статті 130, статтями 156,173,176,177, 178-180 цього Кодексу, власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган ( посадову особу), який надіслав матеріали. Отже підставою для звільнення згідно з п. 8 ст. 40 КЗпП України є тільки таке розкрадання майна власника, яке встановлене вироком або постановою суду, які набрали законної сили, представники відповідача в судовому засіданні не надали вищезазначених судових рішень. Згідно із ч. 3\~ст.10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 57-60 ЦПК України.. Обгрунтовуючи законність звільнення позивача останні посилаються на рішення профспілкового комітету № 86 від 26.06.2015 року вважаючи, що дане рішення є заходом громадського впливу, а отже є підставою для звільнення [PERSON] Однак суд не може прийняти до уваги дані доводи, оскільки ст. 21 КУпАП передбачено застосування заходів громадського впливу тільки в разі звільнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в тому числі і передбачене ст. 51 КУпАП ( дрібне розкрадання чужого майна) від адміністративної відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представників відповідача відомості по факту крадіжки девяти свинцово цинкових штампів вагою 900 кг, загальною вартістю близько 45000 грн. внесені Святошинським районним управлінням ГУ МВС України в м. Києві до ЄРДР та присвоєно номер кримінального провадження 12015100080005456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України по якому проводиться досудове розслідування і [PERSON] в даному провадженні був допитаний як свідок ( а.с. 8, 46). Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновленим на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку що станом на 26 червня 2015 року у відповідача не було підстав для звільнення позивача за вказаною статтею, а тому останній підлягає поновленню на роботі. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Пунктом 32 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно довідки середня заробітна плата позивача за один день становить 310 гривень 83 коп, отже позивачу підлягає виплаті середній заробіток з часу звільнення з 27 червня 2015 року по день ухвалення рішення в дані справі, тобто по 28.08.2015 року в сумі 13676 грн., 52 коп. ( за червень 310,83*2 дні; за липень 310,83*23 дні; за серпень 310,83*19 днів) . Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень викладених в п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] звільнено з роботи без законних на те підстав та за пунктом, що передбачає звільнення за розкрадання майна власника, публічно звинувачений у вчиненні крадіжки за місцем роботи, в звязку з чим останній зазнав душевних страждань, та зобовязаний докладати зусиль для відновлення свого порушеного права, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. Крім цього суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн., згідно з приписами ст. 88 ЦПК України та ст. 6 Закону України « Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial