Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Сторони з 23.04.2010 року по 19.10.2011 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що сімейні відносини в них не склалися майже відразу, а коли дитині виповнився один місяць сторони припинили проживати однією сім'єю, хоча шлюб було розірвано лише 19 жовтня 2011 року рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, після того, як їх доньці виповнився один рік. Також рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2011 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно відмовився надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідач ніякої участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться здоров'ям дівчинки, її успіхами у навчанні, аліменти на її утримання сплачує не в повному обсязі. Будь-якої іншої матеріальної допомоги, окрім аліментів, ніколи не надавав. Після припинення спільного проживання жодного разу не відвідав доньку, не виявив бажання провести з нею хоча б якийсь час. Позивач зазначив, що вихованням доньки займається лише вона, піклується про її фізичний, духовний розвиток, про достатній рівень її забезпечення всім необхідним. Крім того, відповідач має іншу родину, тому [PERSON] йому байдужа. Жодного з покладених законом на батьків обов'язків, [PERSON] по відношенню до своєї дитини не виконує протягом тривалого часу, а саме з дня народження дитини. Позивач вказав, що будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків, вона не чинила. Відповідач 29.10.2015 року, перебуваючи тимчасово на території Ростовської області Російської Федерації, склав заяву, яка засвідчена нотаріусом Азовського нотаріального округу Ростовської області, Павловською Т.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1-3961, в якій зазначив, що відмовляється від утримання та виховання своєї неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], дає згоду на її удочеріння. Переклад цієї заяви з російської мови на українську виконано приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, Паращук О.А., 11.11.2015 року. Згідно з висновком, засвідченим завідувачем НМЦ відділу освіти Слов'янської міської ради від 13.11.2015 року, при проведенні практичним психологом навчально-методичного центру заходів щодо визначення прихильності [PERSON] до членів її родини, вбачається, що дівчинка свого біологічного батька не знає, а любов та піклування, які діти отримують від батька, [PERSON] повністю дістає від дідуся. Позивач вказала, що має вищу освіту, власне житло, тому може забезпечити свою дитину всім необхідним. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, суд, врахувавши думку представника позивача, який не заперечував провести заочний розгляд справи, на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Слов»янської міської ради Донецької області в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Суд, заслухав представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з з 23.04.2010 року по 19.10.2011 року. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач- [PERSON].- батько дитини , ніякої участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться здоров'ям дівчинки, її успіхами у навчанні, аліменти на її утримання сплачує не в повному обсязі, а після припинення спільного проживання жодного разу не відвідав доньку, не виявив бажання провести з нею хоча б якийсь час. Встановлено, що відповідач має іншу родину, тому [PERSON] йому байдужа. Судом встановлено, що жодного з покладених законом на батьків обов'язків, [PERSON] по відношенню до своєї дитини не виконує протягом тривалого часу, а саме з дня народження дитини. Згідно з заявою, яка засвідчена нотаріусом Азовського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації, Павловською Т.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1-3961, переклад якої з російської мови на українську мову виконано приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області, Паращук О.А., 11.11.2015 року, [PERSON] відмовився від усіх прав на дитину - [PERSON], [INFO] та дав згоду на всиновлення її іншою особою. Про наслідки відмови від прав на дитину [PERSON] був попереджений. Згідно висновку органу опіки та піклування Слов»янської міської ради Донецької області від 15.12.2015 року № 29/01--1420, орган опіки та піклування Слов»янської міської ради Донецької області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved