Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначив, що з 30.08.1964р. по 23.09.2008р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON]. Шлюб між ними було припинено у зв'язку зі смертю дружини. Під час шлюбу 21.07.1992 року ними придбано житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу, який 21.07.1992 року був посвідчений нотаріально та зареєстрований Баштанським РБТІ 18.08.1992 року. ЇХ частки в пільній сумісній власності на будинок, як подружжя, є рівними. 30 січня 2007 року, ще за життя дружини, він подарував вищевказаний житловий будинок [PERSON] Договір дарування посвідчений нотаріально. До теперішнього часу [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок, а тому це майно значиться зареєстрованим на праві власності за позивачем. При цьому він продовжую проживати у вказаному будинку, сплачуючи комунальні послуги та податок на землю. 25 листопада 2009 року позивач здійснив приватизацію земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] біля житлового будинку, яка використовується для будівництва і обслуговування цього ж будинку, господарських будівель, споруд та присадибної ділянки та належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 грудня 2009 року. [PERSON], яка доводиться йому дочкою, під час укладання договору дарування обіцяла доглядати його, але своєї обіцянки не виконала, позивача не відвідує, ніякої допомоги йому не надає. В грудні 2013 року відповідач заявила, що має намір продати житловий будинок, який він їй подарував та запропонувала йому звільнити житлову площу, але він відмовився. На його думку, договір дарування, між ним та відповідачем, укладено з порушенням, зокрема без письмової згоди дружини, яка на той час була жива, на відчуження частини будинку. Вважає, що після смерті дружини відкрилася спадщина на ? частину вищевказаного житлового будинку, яку він успадкував за законом як спадкоємець першої черги. На підставі викладеного просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку та зобов'язати відповідача повернути йому в натурі житловий будинок ринковою вартістю 54 890 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали частково, просили визнати недійсним договір дарування спірного житлового будинку від 30 січня 2007 року в частині дарування 1/2 його частини, оскільки вважають, що відчуження відбулось без згоди [PERSON] ( дружини відповідача). Відповідач до суду не з'явилася. Про причини неявки суд не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи відповідно до п.5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою вчасно та належним чином. Вислухав пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.08.1964 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 26.09.2008 року відділом РАЦС Баштанського РУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис №154. Під час шлюбу, 21.07.1992 року, позивачем було придбано у «Племрепродуктор» «Прогрес» житловий будинок, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу 21.07.1992 року було посвідчено державним нотаріусом першої Миколаївської держаної нотаріальної контори. 30.01.2007 року, позивач подарував спірний будинок [PERSON], яка доводиться йому дочкою. Відчуження спірного житлового будинку позивачем було здійснено за згодою [PERSON].( як співвласника будинку), про що свідчить її заява від 30.01.2007 року, що міститься в матеріалах договору дарування. Згідно ст. 65 СК України дружина та чоловік можуть розпоряджатися майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст.203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Укладений 30.01.2007 року договір дарування житлового будинку [ADDRESS] вчинений відповідно до вимог чинного законодавства. Сторони договору мали належний обсяг цивільної дієздатності, необхідний для вчинення вищевказаного договору дарування. Волевиявлення учасників договору було вільним, відповідало їх внутрішній волі. Договір вчинений у передбаченій законодавством письмовій формі та посвідчений нотаріально ( ч.2 ст.719 ЦК України ), що відповідає ч. 4 ст. 203 ЦК України відповідно до якої правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. В матеріалах до договору дарування наявна посвідчена нотаріально згода [PERSON] на відчуження житлового будинку, шляхом дарування [PERSON]. Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину, тобто, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність договору дарування від 30.01.2007 року прямо не встановлена законом. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Оформлення позивачем права власності на земельну ділянку, що розташована під спірним житловим будинком в грудні 2009 року, не впливає на дійсність договору дарування спірного житлового будинку. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed