Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.1982 р. належить житловий будинок [ADDRESS]. На теперішній час позивач та його дружина - [PERSON] зареєстровані та проживають у зазначеному будинку. Відповідач є їхнім сином та також зареєстрований в цьому ж будинку, але не проживає в ньому з 2009 року. У зв'язку з реєстрацією відповідача у будинку позивач не може оформити субсидію, тому як у довідках про склад сім'ї завжди зазначають відповідача, а він не має постійного місця роботи, що створює позивачу додаткові перешкоди у здійсненні прав власника будинку та тягне додаткові витрати для нього. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належному позивачу будинку, він та його дружина позбавлені можливості повноправно розпоряджатися належним їм на праві приватної власності будинком, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог пояснивши, що відповідач не користується будинком з 2009 р., не несе витрат по оплаті комунальних послуг, а лише періодично відвідує матір. Позивач зазначив, що у будинку немає окремого приміщення, яке б відповідач міг займати. Крім того, у нього з відповідачем склалися неприязнені відносини, у зв'язку з чим позивач не бажає надавати йому своє житло для проживання. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що відповідач проживає у цьому будинку правомірно, як член сім'ї позивача з моменту придбання будинку до теперішнього часу, тому немає підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідач є її та позивача сином, а зазначений будинок є спільною сумісною власністю її та позивача, тому як придбаний у шлюбі, тому третя особа вважає, що частини у цьому будинку у неї та позивача є рівними. При цьому [PERSON] зазначила, що між нею (як власницею) та сином, який є відповідачем по справі встановлена домовленість про його проживання. В судовому засіданні вона підтвердила свою згоду на проживання [PERSON] та категорично заперечувала проти визнання його втратившим права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.04.1982 р. [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS]. Як свідчать записи в домовій книзі (а.с. 6), а також довідки Кушугумівської селищної ради № 433 від 05.03.2014 р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Сторонами не заперечується, що будинок придбаний під час шлюбу і є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Цей факт встановлено в судовому засіданні і не потребує додаткового доказування. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як стверджує третя особа [PERSON], яка також є власником зазначеного будинку у неї з відповідачем [PERSON] є домовленість на умови проживання його у будинку, тому підстав для задоволення позову судом не вбачаються. Суд не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], опитаних в судовому засіданні, які пояснили, що в останній час вони не бачили [PERSON] за адресою: [ADDRESS], тому як це не свідчить, що [PERSON] там не проживає відповідно до домовленості з власником будинку [PERSON] Окрім того, як встановлено в судовому засіданні та сторонами не заперечується, тому не потребує додаткового доказування, факт того, що придбаний за договором купівлі-продажу будинок знесений, ще до 1990 р., на земельній ділянці де знаходився будинок побудовано новий будинок, який на теперішній час не добудований, не введений в експлуатацію, право власності на нього не зареєстровано за позивачем по справі. Цей факт підтверджується як сторонами по справі так і свідками, допитаними в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд вважає, що право користування цим будинком та проживання в ньому у сторін, а також право власності ще не виникло. Тому, ствердження позивача, що наявність у будинку зареєстрованої особи перешкоджає йому в повній мірі користуватися належними йому правами власника будинку (а саме оформлення субсидії, додаткові витрати на комунальні послуги, розпорядження будинком на свій розсуд) є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, в ході розгляду справи позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається в позовних вимогах, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed