Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування домоволодінням за адресою м. Дніпропетровськ, м-н. Таромське, вул. Шмідта, 28; усунути йому перешкоди в користуванні вказаним домоволодінням шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, натомість надала клопотання про відкладення слухання справи, у зв'язку із знаходження на стаціонарному лікування. Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність відповідача, яка 07.12.2015 року приймала участь в судовому засіданні та надала суду свої пояснення. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, м-н. Таромське, вул. Шмідта, 28, на підставі договору дарування від 10 жовтня 1990 року посвідченого старшим державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1-5506, зареєстровано в КП ДМБТІ 25 жовтня 1990 року в реєстрову книгу під №3-61 (а.с.11-12). Згідно з ч.1\~ст.405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідач, [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача, а відтак відповідно до ч.1ст.405\~ЦК України\~мала право користування вказаним житлом як член його сімї, у зв'язку з чим була зареєстрована за відповідною адресою, що підтверджується довідкою від 06.07.2015р., виданою головою квартального комітету №2 [PERSON] (а.с.20,22). Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка понад рік не проживає в домоволодінні № 28 за адресою м. Дніпропетровськ, м-н. Таромське, вул. Шмідта, що підтверджується актом № 3302, складеним 20.08.2015р. головою квартального комітету №2 [PERSON] у складі комісії [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Факт не проживання відповідачки за адресою м. Дніпропетровськ, м-н. Таромське, вул. Шмідта №28 також знайшов своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні 07.12.2015 року та надали пояснення суду, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає понад 14 років. Також пояснили, що позивач проживає сам в будинку, до нього навідуються його діти, а відповідачку вони там не бачили. Таким чином, оскільки відповідачка не є власником (співвласником) домоволодіння, розташованого в м. Дніпропетровську, м-н. Таромське, вул. Шмідта, 28, та не проживає у ньому понад один рік, суд доходить висновку, що вона втратила право користування ним, а право власності позивача у даній справі підлягає захисту, оскільки згідно з\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1\~ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права\~користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстрації. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012р. №6-57цс11, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607\~ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 88\~ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial