Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, посилаючись на те, що 06 березня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 3,24 га, яка розташована на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 004445. Після смерті матері він є спадкоємцем зазначеного майна за заповітом. Відповідач по справі доводиться йому рідним братом та рідним сином померлої. Після смерті мами він має право спадкування за заповітом. Через деякий час після складення заповіту мама передала йому оригінал цього документа. В теперішній час оригінал заповіту він надав приватному нотаріусу [PERSON] для приєднання до спадкової справи після смерті померлої мами. Коли мама померла він не звернувся вчасно до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На час смерті мами він був юридично не обізнаний, не мав потрібної інформації та документів для звернення із заявою про прийняття спадщини згідно маминого заповіту. Також місце відкриття спадщини знаходиться віддалено від його постійного місця проживання і прибувати до нотаріусів за 300-350 км для консультацій для людини пенсійного віку із загостренням захворювань, які викликали у нього інвалідність є дуже складно. Крім того, у вказаний період часу у нього розвивалось тяжке захворювання. Через гіпертонічний криз, звязаний з розвитком подагри 22 серпня 2016 року він потрапив на лікування. Захворювання перешкоджає самостійно пересуватись. Систематичні лікарські процедури і маніпуляції продовжувались до 20 листопада 2016 року. На даний час він перебуваю на «Д» обліку під наглядом спеціалістів. Коли стабілізувався стан здоровя він звернувся до нотаріуса та вияснив, що відповідач подав заяву в установлені спадковим законодавством строки та вже оформляв майно, яке було заповідано йому матірю згідно іншого її заповіту. Спочатку відповідач погодився включити його у коло спадкоємців. З цією метою він у приватного нотаріуса [PERSON] підписав заяву спеціальної форми. Він розпочав процедуру оформлення своїх прав. Вияснилося, що для оформлення спадкових прав на землю потрібно оплачувати - виготовлення технічних документів земельної ділянки, отримувати витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, замовляти виготовлення державної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, отримувати витяг із грошової оцінки землі для нотаріуса. Вияснилося, що підготовка документів для подачі нотаріусу перед виготовленням свідоцтва про право на спадщину за заповітом займає певний період часу. За цей час відповідач прибув до приватного нотаріуса [PERSON] та відкликав заяву про включення мене до кола спадкоємців. Коли він звернувся до нотаріуса йому розяснили, що довівши в суді обєктивність пропуску строку для подання заяви, він зможе просити про визначення додаткового строку звернення про прийняття спадщини після смерті матері. Всі викладені обставини, вважав обєктивними та поважними причинами пропуску строку на звернення до нотаріуса. просив суд визначити йому додатковий тримісячний термін на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Третя особа приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. 28.07.2017 року представник відповідача покинула зал судових засідань не навівши жодних мотивів, своєї поведінки, а позивач подав заяву про подальший розгляд справ у його відсутності. Суд вважав, про можливість проведення подальшого судового засідання у відсутності сторін на підставі наявних доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України подальше фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Право на судовий захист цивільних прав та інтересів визначено в ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] помела 06 березня 2016 року в с. Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області (свідоцтво про смерть серія І-ОЛ № 219075) /а.с.6/. Світлокопією свідоцтва про народження позивача серії ЯЮ № 400998 підтверджується, що останній народився 21 березня 1962 року, його батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.7/. За життя [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії І-КР № 004445 на земельну ділянку розміром 3,24 га, яка розташована на території Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.9/. При житті 23.07.2004 року померла вчинила заповідальне розпорядження, на підставі якого заповіла позивачу вищезазначену земельну ділянку /а.с.8/. Відповідно до довідки Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області від 25.04.2017 року № 633 [PERSON], [INFO], до дня смерті проживала і була зареєстрована [INFO]. Надлацькою сільською радою заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався /а.с.11/. Своє право на майно після смерті [PERSON] відповідач реалізував, успадкувавши його /спадкова справа а.с.38-61/. Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини /а.с.4/. Відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч.1 ст. 1220 ЦК України вказує на те, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частинами 1 та 2 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. З приписів ч. 1 ст. 1223 ЦК України слідує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 смт. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У частинах 1, 2 та 3 ст. 1272 ЦК йдеться мова про неприйняття спадщини, а також про пропуск строку для прийняття спадщини та порядок його визначення, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового\~\~строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також\~\~врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.\~\~ Поважними причинами для застосування положень\~ст. 1272 ЦК України\~є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, інші непереборні обставини, що унеможливлювати спадкоємцю вчинити дії направленні на прийняття спадщини. Зокрема в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 Пленум Верховного суду України розяснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК , звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом визнається поважними причинами тяжке захворювання (подагра), яким хворіє позивач /а.с.10,18/, віддаленість до населеного пункту де знаходиться нерухоме спадкове майно, дані обставини унеможливлювали позивача вчасно звернутись до нотаріуса з заявою і знаходить всі правові підстави для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини доведена позивачем у судовому засіданні. Враховуючи наведене суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved