Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.08.2014 між Національною академією внутрішніх справ, комплектуючим органом - Головне управління МВС України у Черкаській області та відповідачем укладено Договір №14-636 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету. Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 № 128 о/с [PERSON] з 15.08.2014 був зарахований курсантом на перший курс денної форми навчання за державним замовленням НАВС. 28.09.2016 на підставі наказу НАВС №133 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням, що є порушенням умов договору відповідачем, внаслідок чого він повинен відшкодувати державі завдані збитки, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі за період з 15.08.2014 по 28.09.2016, у розмірі 25312,30 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.05.2019 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 05.07.2019 справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 05.07.2019, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника на підставі матеріалів справи, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ № 128 о/с від 11.08.2014 на підставі Правил прийому до НАВС у 2014 році та рішенням Приймальної комісії НАВС від 11.08.2014, протокол №22 відповідача зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за державним замовленням з 15.08.2014 Навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та кримінальної міліції за напрямом підготовки «Правознавство». 25.08.2014 між Національною академією внутрішніх справ, комплектуючим органом - Головне управління МВС України у Черкаській області та відповідачем укладено Договір №14-636 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України . Наказом НАВС від 06.112015 № 192 о/с відповідача було звільнено за п. 9 ХІ Закону України «Про національну поліцію» та ст. 61 закону України «Про вищу освіту» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 63 «к» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Наказом НАВС від 11.11.2015 № 202 о/с відповідача відповідно до п. 3 ст. 47, п. 1 ст. 81 та п. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» було призначено на посаду із присвоєнням спеціальних звань. Відповідно до Статуту НАВС затвердженого Наказом МВС України від 17.11.2010 №555( у редакції наказу МВС України від 03.07.2017 № 559), НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Укладення договору та обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення передбачено ст. 18 Закону України «Про міліцію» (діючого на момент вступу відповідача). Відповідно курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. За п. 2.1.3 Договору №14-636 від 25.08.2014, виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обов`язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 за №547/13814), який діяв на момент вчинення правочину, навчання та відрахування відповідача. Згідно п 7.5. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє весь період навчання та на протязі трьох років з дати призначення особи на посаду замовником. Наказом НАВС від 28.09.2016 №133 о/с відповідача було відраховано з НАВС та звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено постановою КМУ від 01.03.2007 № 313, яка діяла на момент вступу та звільнення відповідача. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Таким чином, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем умов договору через небажання продовжувати навчання та звільнення зі служби за власним бажанням, тому позовні вимоги щодо відшкодування з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі підлягають задоволенню. Відповідач перебував на державному забезпеченні з 15.08.2014 по 28.09.2016 і вартість витрат, пов`язаних з його утримання у навчальному закладі становить 33802,30 грн., зокрема, грошове забезпечення у сумі 7120,93 грн., продовольче забезпечення - 10531,81 грн., речове забезпечення - 1717,00 грн., оплата комунальних послуг та спожитих відповідачем енергоносіїв - 14432,56 грн., що підтверджується довідками-розрахунками. Із сумою витрат, пов`язаних з його утримання у навчальному закладі, відповідача ознайомлено та проінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми, що підтверджується заявою [PERSON] від 30.09.2016 вих. № М-666. Відповідно до листа відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС № 46/12-124 від 20.03.2019 відповідач відшкодував витрати у сумі 8490,00 грн., залишок заборгованості становить 25312,30 грн. Згідно з ч. 1 ст. 76 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як визначено з ст. ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На спростування наведеного будь-яких належних доказів відповідачем [PERSON] суду не надано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved