Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що між сторонами 27.09.2003р. було зареєстровано шлюб, який рішенням суду від 07.04.2016р. розірвано. За час спільного сумісного життя у шлюбі ними було набуто спільне майно:будинок по [ADDRESS] , загальною площею 132,6кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. Вартість будинку становить 113 678 грн. відповідно до звіту про грошову оцінку. Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи ( копію договору купівлі-продажу від 03.09.2008р., витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20213690, витяг з Державного реєстру правочинів №6458291, копію рішення суду від 07.04.2016р., звіт про оцінку житлового будинку ) суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved