Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 липня 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з відповідачем кредитний договір № 004-Z/029987 про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого Банк відкрив на картковий рахунок відповідача, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue №26251367121980001 на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 12 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 48 % річних строком до 27 липня 2016 року. Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, у звязку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 16 жовтня 2015 року становить 49\~385, 73 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3\~567, 68 грн.; простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 7\~816, 39 грн.; заборгованості по відсоткам в розмірі 21\~580, 93 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 3\~284, 53 грн.; пені за період з 16 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року в розмірі 13\~136, 20 грн. Представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав з [PERSON] кредитний договір № 004-Z/029987 про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого Банк відкрив на картковий рахунок відповідача, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue №26251367121980001 на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 12 000, 00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 48 % річних строком до 27 липня 2016 року. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів по методу факт/360. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів. Згідно п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, відповідач сплачує пеню в розмірі 60, 0 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 2.1.1, 4.3, 4.4 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Також судом встановлено, що Банком було виконано свій обовязок та зараховано кредитні кошти на картковий рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Однак, в порушення вищевказаних умов договору, [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та по нарахованим відсоткам, тому в нього виникла заборгованість за кредитом та процентами, яка станом на 16 жовтня 2015 року становить 49\~385, 73 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3\~567, 68 грн.; простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 7\~816, 39 грн.; заборгованості по відсоткам в розмірі 21\~580, 93 грн.; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 3\~284, 53 грн.; пені за період з 16 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року в розмірі 13\~136, 20 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені лише за період з 16 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2015 року, є такими, що відповідають вимогам закону. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~218, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем, тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved