Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що добросовісно, безперервно та відкрито володіє даним нерухомим майном. У вказаному будинку позивач проживає починаючи з 2004 року, власник майна [PERSON] з 10.12.2003 року в будинку не проживає. Позивач у судове засідання не з'явився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати за відсутності позивача, одночасно повідомляє, що позов підтримує повністю. Відповідач - Іванопільська селищна рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом селищного голови Маркова І.А., згідно якої Іванопільська селищна рада позов визнає у повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника селищної ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Судом встановлено, що позивач добросовісно заволодів, продовжує відкрито та безперервно понад 10 років володіти будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Враховуючи факт добросовісного заволодіння та відкритого і безперервного володіння позивачем понад десять років будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок за набувальною давністю. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved