Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 4/10 частки від усіх видів доходу відповідача, починаючи з листопада 2014 року, а також на своє утримання в розмірі 3/10 частки, починаючи з листопада 2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] з 08.09.2012 року, на даний час шлюб не розірвано, проте відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки та на її утримання не надає, хоча має таку можливість. В судові засідання позивач не з`являлася; в матеріалах справи містяться заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених нею позовних вимог. [PERSON] позов визнав повністю, подавши про це відповідну заяву в порядку статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /а.с. 21/. Додатково відповідач пояснив суду, що дійсно він наразі проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] , проте з листопада 2014 року він не надає кошти на утримання своєї сімї. Крім того, відповідач повідомив суду, що в нього є ще одна дитини, проте аліменти на її користь він не сплачує. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року, яка занесена до журналу судового засідання, судом було відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову на підставі частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, так як визнання позивачем позову в розмірі 7/10 частини, яка підлягає стягненню з нього з усіх видів заробітку і доходу, з урахуванням того, що на розгляді в Козелецькому районному суді Чернігівської області перебувала цивільна справа про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання його сина від іншого шлюбу [PERSON] , призведе до порушення прав останнього. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] матір [PERSON] /а.с. 33/. В судовому засіданні 15 травня 2015 року представник третьої особи [PERSON] висловив свою позицію щодо неможливості задоволення позову в повному обсязі та надав суду для приєднання до матеріалів справи копію Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року, яке винесено в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Вислухавши пояснення відповідача та його представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] є її матір`ю /а.с. 6 копія свідоцтва про народження/. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на службі у військовій частині польова пошта [NUMBER] і отримує заробітну плату у відповідному розмірі /а.с. 8 копія довідки про доходи/. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (частина друга статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до довідки, виданої Остерською КЕЧ будинкоуправління № 1 від 16 квітня 2015 року № 281, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] /а.с. 22/. Як зазначено у статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це є гарантований державою мінімум для забезпечення утримання дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд,

Outcome: partial