Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідач був призначений на посаду заступника Голови Правління-комерційного директора ВАТ «Укрнафта». [PERSON] було надано кімнату для проживання у трикімнатній квартирі [ADDRESS] та зареєстровано в ній. 15 січня 2009 року відповідач був звільнений за власним бажанням і з часу звільнення в квартирі не проживає. Тому просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування спірною квартирою та стягнути з нього судовий збір. В подальшому представник позивача змінила предмет позову та просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] був прийнятий на роботу до ПАТ «Укрнафта» на посаду заступника голови правління-комерційного директора, відповідно наказу № 108-к від 16 квітня 2003 року (а.с.5). Згідно довідки № 5 від 17 лютого 2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.15) Наказом № 8-к від 15.01.2009 року [PERSON] було звільнено з посади заступника голови правління-комерційного директора згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.9). Наполягаючи на задоволенні позову представник позивача пояснила, що відповідач, з моменту звільнення, в спірній квартирі не проживає, ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу позивачем не створювалось. Відповідач добровільно залишив спірну квартиру, відомостей стосовно його теперішнього місяця проживання не має. Власником квартири [ADDRESS] є Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта», підтвердженням чого є свідоцтво про право власності на квартиру (а.с.7). З акту обстеження житлового приміщення від 18 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з лютого 2009 року, особисті речі відсутні (а.с.8). Дана обставина, також, підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Оскільки, [PERSON] своєю реєстрацією у спірній квартирі позбавляє позивача права розпоряджатися квартирою [ADDRESS], в добровільному порядку позивач не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved