Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що між ПАТ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 вересня 2014 року [PERSON] отримав кредит в сумі 22 236,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, комісії та пені не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 16.03.2015 року складає 23787 грн. 10 коп., яка складається з наступного: - 20 959 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; - 844 грн. 93 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 838 грн. 36 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом; - 1144 грн. 81 коп. залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості в розмірі 14 033 грн. 39 коп., та понесені судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ПАТ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 вересня 2014 року [PERSON] отримав кредит в сумі 22 236,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. Позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, комісії та пені не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 16.03.2015 року складає 23787 грн. 10 коп. Як вбачається з матеріалів справи, кредит відповідачем був отримано 4 липня 2011 року (а.с 4). Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт укладено 29 вересня 2014 року (а.с 5). Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, суму заборгованості та нараховані проценти, комісії та пені не сплачує. На підставі ст. 203 ЦК України Волевиявлення учасника права чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно ст. 530 ЦК України зазначено: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. З урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено: „якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, за договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16.03.2015 року складає 23787 грн. 10 коп., яка складається з наступного: - 20 959 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; - 844 грн. 93 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 838 грн. 36 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом; - 1144 грн. 81 коп. залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен сплатити заборгованість по кредитному договору, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved