Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до АО «Незалежна Київська Адвокатська Група» та просив суд на підставі ст.230 ЦК України визнати Договір 52/10 від 01.06.2010 р. недійсним з моменту його укладення, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в подвійному розмірі в сумі 7200 гривень та моральну шкоду в сумі 7200. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.06.2010 р. між сторонами був укладений Договір № 52/10 про надання правової допомоги. Однак, на думку позивача, відповідач шляхом замовчування не повідомив йому про те, що представництво інтересів в суді буде здійснювати помічник адвоката [PERSON], що є порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і вплинуло, в подальшому, на виконання зобов»язань з боку Адвокатського об»єднання. Позивач посилається на те, що усвідомивши наявність обману з боку відповідача, він звернувся до Адвокатського об»єднання з заявою про розірвання Договору від 01.06.2010 р. При укладенні Договору ним були сплачені кошти в розмірі 3600 гривень і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму збитків в подвійному розмірі, а також відшкодувати моральну шкоду, завдану йому діями відповідача, оскільки внаслідок обману він переніс сильні душевні хвилювання, змінився його спосіб життя, як людина похилого віку він відчув приниження честі і гідності. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що при укладенні Договору № 52/10 відповідач не повідомив йому про те, що представництво його інтересів буде здійснюватись не адвокатом, що в подальшому вплинуло на виконання зобов»язань з боку відповідача. Крім того, як зазначив позивач, будь-яку довіреність на ім»я [PERSON] він не видавав. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та подала заяву про застосування судом строків позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2010 р. між [PERSON] та АО «Незалежна Київська Адвокатська Група» був укладений Договір № 52/10 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого відповідач зобов»язався надавати Замовнику усні консультації по вивченню матеріалів, збору інформації, представництва інтересів [PERSON] в суді першої інстанції стосовно депозитного рахунку. Відповідно до п.1.3 Договору виконання доручення покладається на співробітників Виконавця. Позивач був ознайомлений з умовами даного Договору, погодився з ними, поставивши свій підпис на тексті Договору. 22.06.2010 р. [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до КС «Українська кредитно-фінансова група» про стягнення коштів за депозитним договором. Представництво інтересів позивача в ході розгляду справи здійснювала [PERSON] - працівник АО «Незалежна Київська Адвокатська Група», помічник адвоката, на підставі Договору № 52/10, укладеного з [PERSON], та доручення, виданого Адвокатським об»єднанням. 23.07.2010 р. Голосіївським районним судом м.Києва зазначений позов був залишений без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України. В ході судового розгляду позивач, будучи обізнаним, що [PERSON] є помічником адвоката, будь-яких заперечень проти здійснення нею представництва на висловлював. В подальшому, 12.08.2010 р. позивач повторно звернувся до суду з позовом до КС «Українська кредитно-фінансова група» про стягнення коштів за депозитним договором. Представництво інтересів позивача в судовому засіданні 23.09.2010 р. здійснювала [PERSON] - працівник АО «Незалежна Київська Адвокатська Група», помічник адвоката, на підставі Договору № 52/10, укладеним з [PERSON], та довіреності, яка видана Адвокатським об»єднанням. Позивач заперечує свій підпис на даній довіреності та факт надання ним такої довіреності. Як вбачається з матеріалів справи, довіреність за № 783 видана [PERSON] не позивачем у справі, а Адвокатським об»єднанням на представництво інтересів юридичної особи у Голосіївському районному суді м.Києва в інтересах [PERSON] Будь-яких доказів на спростування належності підпису на зазначеній довіреності в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України з боку позивача суду не надано, хоча судом сторонам роз»яснувались вимоги чинного законодавства щодо обов»язку довести ті обставини, на які вони посилаються. Позивач не скористався своїм правом і клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи не заявляв. Звертаючись до суду позивач просить визнати Договір № 452/10 від 01.06.2010 р. недійсним з підстав, передбачених ст.230 ЦК України. Відповідно до ст.230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у разі навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, саме позивач повинен довести наявність умислу з боку відповідача і сам факт обману. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві відповідач приховав інформацію, що представництво його інтересів буде здійснювати не адвокат, а помічник адвоката, що вплинуло на виконання зобов»язань. Як зазначалось судом вище, відповідно до п.1.3 Договору відповідач взяв не себе зобов»язання здійснити консультації, збір інформації та представництво інтересів позивача в суді першої інстанції і поклав виконання зазначених доручень на співробітника Адвокатського об»єднання. Позивач погодився з умовами даного договору. Представник Адвокатського об»єднання [PERSON] була допущена двічі судом до участі у справі в якості представника позивача і в ході судових засідань, позивач не відмовився від даного представництва. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач не довів жодними доказами застосування обману з боку відповідача при укладенні Договору № 52/10, а тому вимоги про визнання даного правочину недійсним не можуть бути задоволені Суд не може взяти до уваги посилання позивача на порушення відповідачем при укладенні Договору ст.16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки зазначений закон не був чинним на час існування спірним правовідносин. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7200 гривень та моральної шкоди в сумі 7200 гривень не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання правочину недійсним, у задоволенні яких суд відмовив. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed