Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] . Після смерті батька вони з сестрою, відповідачем у справі, досягли домовленості про те, що жоден з них не буде оформлювати свої спадкові права після смерті батька, а спадщину прийме їхня мати (дружина померлого). Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , він дізнався про те, що відповідач попри досягнуті між ними домовленості у 2016 році звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті останнього на Ѕ частку належної йому частки квартири. Зрозумівши, що відповідач фактично ошукала його, він у жовтні 20918 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, запропоновано звернутися до суду. У зв`язку з тим, що він не мав наміру відмовлятися від спадщини, що відкрилася після смерті батька, а з відповідною заявою про прийняття спадщини вчасно не звернувся до нотаріуса, оскільки мали місце інші домовленості з відповідачем, як спадкоємицею, вважає, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком два місяці. Також, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 25 150 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Ухвалою від 18.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі. 06 березня 2020 року відповідачем подано відзив на позов, у якому вона просила у задоволенні позову відмовити через його необґрунтованість, оскільки позивачем не наведено жодної поважної причини, з якої він вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька. Навпаки, вони неодноразово у родині обговорювали необхідність такого звернення та вчасного прийняття спадщини, неодноразово телефонували з матір`ю позивачу, щоб нагадати про необхідність прийняти спадщину у вигляді частки квартири після смерті батька, проте позивач уникав спілкування з нею та матір`ю, тому посилання позивача на нібито домовленість з нею цього не робити - не відповідають дійсності. Посилання позивача на те, що через існування домовленості з нею ним пропущений строк для прийняття спадщини є лише безпідставним виправданням з метою у судовому порядку отримати додатковий строк для подання відповідної заяви до нотаріальної контори. У задоволенні судових витрат на правничу допомогу також просила відмовити з підстав їх необґрунтованості та непропорційності. Позивачем 19.05.2020 подано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що завжди підтримував стосунки з батьками та сестрою, не мав наміру відмовлятися від спадщини, що лишилася після смерті батьків, проте через домовленості з сестрою вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою, вважав, що спадщину після смерті батька прийме мати. Крім того зазначив, що ним подано усі необхідні документи на під твердження витрат на правничу допомогу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надіслали заяву з проханням розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів, позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити з викладених у відзиві підстав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колич Т.В., у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутністю. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] та братом відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.1976 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.1974. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме - 1/5 частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] та також членам його родини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної власності (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1998, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва, розпорядження № 1323. Спадкоємцями щодо майна померлого [PERSON] були діти - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , дружина [PERSON] . Заповіт спадкодавцем не складався. Згідно з матеріалами спадкової справи № 4/2016, відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. та зареєстрованої в Спадковому реєстрі 09 грудня 2016 року за № 59953244 щодо майна померлого [PERSON] , відповідач [PERSON] (донька померлого) 09.12.2016 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, зазначивши у заяві, що іншими спадкоємцями за законом є дружина спадкодавця - [PERSON] та син [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на день його смерті постійно проживала з ним за однією адресою, а саме в квартирі [ADDRESS] [INFO] померла [PERSON] (мати позивача та відповідача, дружина спадкодавця [PERSON] 20 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/2 частку у спадщині, яка складається з 1/5 частки квартири [ADDRESS] , про що були внесені відомості до спадкового реєстру за № 1130. 16.11.2019 державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка складається з 3/10 часток квартири [ADDRESS] , з яких 1/5 частка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва 10.12.1998 року та 1/10 частка , що належала [PERSON] чоловіку спадкодавиці, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Свідоцтво видане на ім`я [PERSON] - онука спадкодавиці [PERSON] та сина відповідача [PERSON] 19 жовтня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину. Листом від 22.10.2018 за вих. № 110/02-14 нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що ним пропущений шестимісячний строк для звернення з заяво ю про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Тому положення цієї статті можуть бути застосовані у випадках, коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, що слід розглядати як поважні причини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем [PERSON] зазначено про існування певної домовленості з відповідачем щодо оформлення спадкових прав після смерті батька виключно їх матір`ю. Про те, що сестра (відповідач у справі) [PERSON] самостійно прийняла спадщину та отримала свідоцтво йому стало відомо лише після смерті матері у 2018 році. Аналізуючи вказані обставини та норми закону суд приходить до висновку, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , оскільки наведені у позові обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій. При цьому суд виходить з того, що позивач мешкає в м. Києві, тобто в одному місті зі спадкодавцем, після смерті батька підтримував стосунки з матір`ю та сестрою, що ним не заперечується, та був обізнаний про необхідність звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте не зробив цього у визначений законом строк, доказів про існування будь-яких об`єктивних перешкод для здійснення такої процесуальної дії вчасно - суду не надав. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 25.04.2019 № 761/794/15-ц (провадження № 61-13789св18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином позов задоволенню не підлягає як необґрунтований. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed