Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування надмірно виплаченої суми адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі в розмірі 30099,17 грн. та судового збору - 2270 грн., на підставі відповідно до п.п. 2-3 Постанови КМУ від 01.10.2014 №505 «Про затвердження Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] згідно довідки від 02.01.2019 № 6327-5000006556 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи проживає у [ADDRESS] . 13 листопада 2014 року [PERSON] вперше звернувся до Управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, в якій зазначив про відсутність у власності будь-кого з членів сім`ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення та відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Враховуючи вимоги пунктів 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок № 505), Управлінням прийнято рішення від 21.11.2014 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на сім`ю у складі двох осіб у період з 13.11.2014 по 12.05.2015 у розмірі 1 768,00 грн. в місяць. Впродовж 2015-2019 років відповідач звертався до Управління із заявами від 13.05.2015, 18.11.2015, 24.05.2016, 24.11.2016, 26.05.2017, 27.11.2017. 29.05.2018, 02.01.2019 для призначення щомісячної адресної допомога для покриття витрат на проживання та на оплату житлово - комунальних послуг на наступний шестимісячний строк, в яких повідомляв про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги. Рішеннями Управління від 09.06.2015, 04.12.2015, 24.05.2016, 12.08.2016, 14.12.2016, 14.06.2017. 14.12.2017, 13.06.2018, 10.01.2019 відповідно до заяв призначено щомісячну адресну допомогу на сім`ю у період з 13.05.2015 по 12.11.2015 у розмірі 768,00 грн щомісячно, з 18.11.2015 по 12.05.2016 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 24.05.2016 по 23.05.2017 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, 3 26.05.2017 по 25.11.2017 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 27.11.2017 по 26.05.2018 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 29.05.2018 по 28.11.2018 у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, з 02.01.2019 по 01.07.2019 у розмірі 2000,00 грн щомісячно. Управлінням проведено перевірку достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги та виявлено, що [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) надав неповну інформацію про майновий стан, а саме: що дружина відповідача, [PERSON] з 02.06.2008 має у приватній власності 5/6 частин будинку [ADDRESS] , який не відноситься до регіонів, інших ніж тимчасово окупована територія України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Свідоме надання відповідачем недостовірної інформації вплинуло на визначення права на призначення адресної допомоги. Згідно з п. 6 Порядку № 505 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 № 370) грошова допомога не призначається уразі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, а отже, [PERSON] не мав права на отримання вказаної допомоги у період з 27.11.2017 по 01.07.2019. Управлінням прийнято розпорядження від 18.07.2019 про розрахунок переплати з 27.11.2017 по 01.07.2019 у зв`язку з наявністю у дружини частини житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення та отримано відповідне повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про наявність переплати у період з 27.11.2017 по 01.07.2019 в сумі 35 599,17 грн. На адресу відповідача було направлено лист від 29.07.2019 № 7373-05 та повідомлення про припинення надання допомоги внутрішньо переміщеним особам від 01.08.2019 № 7596-04, в яких зазначено про зобов`язання повернути переплачену суму і перерахувати 35 599,17 грн. на рахунок Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Станом на 01.04.2021 залишок переплати складає 30 099,17 грн., що підтверджується повідомленням Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 06.04.2021 № 314. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Враховуючи, що Управління відповідно до мети та покладених на нього завдань забезпечує цільове використання бюджетних асигнувань, передбачених кошторисом Управління на соціальний захист населення району, а обсяги виділених асигнувань не завжди забезпечують потребу для повної та своєчасної виплати допомоги, тому не повернення коштів до бюджету порушує державні інтереси, тому представник позивача звернувся до суду з даним позовом.. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 01.06.2021 та позовну заяву з доданими до неї документами було направлено за місцем проживання (взяття на облік) відповідача, однак поштовий конверт повернуто без вручення адресатові з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подачу відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України). Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Пункт 10 Порядку № 505 встановлює право уповноваженого органу на проведення перевірки обґрунтованості видачі та достовірності документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснення запитів та безоплатне отримання відомостей від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідних для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п. 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Пунктом 12 Порядку № 505 передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Судом встановлено, що 13.05.2015, 18.11.2015, 24.05.2016, 24.11.2016, 26.05.2017, 27.11.2017. 29.05.2018, 02.01.2019 [PERSON] звертався до Управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, в якій зазначив про відсутність у власності будь-кого з членів сім`ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення та відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Управлінням прийнято рішення від 21.11.2014 про призначення допомоги переміщеним особам на проживання на сім`ю у складі двох осіб ( [PERSON] та його дочка, [PERSON] , [INFO] ) у період з 13.11.2014 по 12.05.2015 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно. Рішеннями Управління від 09.06.2015, 04.12.2015, 24.05.2016, 12.08.2016, 14.12.2016, 14.06.2017. 14.12.2017, 13.06.2018, 10.01.2019 відповідно до заяв призначено щомісячну адресну допомогу на сім`ю у період з 13.05.2015 по 12.11.2015 у розмірі 768,00 грн щомісячно, з 18.11.2015 по 12.05.2016 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 24.05.2016 по 23.05.2017 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, 3 26.05.2017 по 25.11.2017 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 27.11.2017 по 26.05.2018 у розмірі 1 768,00 грн щомісячно, з 29.05.2018 по 28.11.2018 у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, з 02.01.2019 по 01.07.2019 у розмірі 2000,00 грн щомісячно. Під час проведення перевірки було виявлено, що [PERSON] надав неповну інформацію про майновий стан, а саме: що дружина відповідача, [PERSON] з 02.06.2008 має у приватній власності 5/6 частин будинку [ADDRESS] , який не відноситься до регіонів, інших ніж тимчасово окупована територія України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення Неповідомлення про наявність у власності житла та свідоме надання відповідачем недостовірної інформації вплинуло на визначення права на призначення адресної допомоги. Відповідно до п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається уразі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, а отже, [PERSON] не мав права на отримання вказаної допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» передбачено призначення допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. За результатами проведеної перевірки Управлінням отримано повідомлення Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про наявність переплати у період з 27.11.2017 по 01.07.2019 в сумі 35 599,17 грн. Станом на 01.04.2021 залишок переплати складає 30 099,17 грн., що підтверджується повідомленням Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 06.04.2021 № 314. Відповідачу направлялось повідомлення про припинення допомоги внутрішньо переміщеним особам від 29.07.2019 № 7373-05, в якому зазначено про зобов`язання повернути переплачену суму і перерахувати 35 599,17 грн. на рахунок Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради підлягають задоволенню, слід стягнути з [PERSON] на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради надмірно виплачену допомогу внутрішньо переміщеній особі у розмірі 30099,17 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved