Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати права користування земельною ділянкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON]( надалі позивач) є власником земельної ділянки площею 0, 15 га, кадастровий номер [NUMBER] та житлового будинку (житловий будинок позначений на плані літерою «А» з надвірними будівлями, огорожа, позначена на плані №1-3), які знаходиться за адресою: [ADDRESS], Київська область відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2013 р. № 12834420 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2013 р. № 12834894. В подальшому позивачу стало відомо про існування спору між колишнім власником майна [PERSON] та [PERSON] (відповідач) відносно паркану, який огорожує земельні ділянки по [ADDRESS] В позовній заяві зазначено, що 25.11.2014р. рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 2-172/12, було примусово частково виконано, а саме знесено частково паркан з двох сторін земельної ділянки по [ADDRESS] 25.12.204р. Ірпінським міським суду Київської області було визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Бучанського міського управління юстиції Київської області Кудрановського Ю.В. при виконанні рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 2-172/12 по знесенню 25.12.2014р паркану на земельній ділянці, яка розташована по [ADDRESS] Попередній власник будинку - [PERSON] - набула право власності на весь паркан розміром 220, 9 м, який огороджує в єдину земельну ділянку ділянки [ADDRESS]. Відповідно, таке ж право на паркан перейшло і до позивача на тих же саме правах. Позивач вважає, що з набуттям права власності на паркан, розташований на земельній ділянці в [ADDRESS], позивач набула право переходу до неї права користування на земельну ділянку площею 0,1393 та по [ADDRESS] В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивися, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, в зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України постановив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав, позивач є власником земельної ділянки площею 0, 15 га, кадастровий номер [NUMBER] та житлового будинку (житловий будинок позначений на плані літерою «А» з надвірними будівлями, огорожа, позначена на плані №1-3), які знаходиться за адресою: [ADDRESS], Київська область відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2013 р. № 12834420 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2013 р. № 12834894. Попередній власник будинку - [PERSON] - набула право власності на весь паркан розміром 220, 9 м, який огороджує в єдину земельну ділянку ділянки [ADDRESS] Відповідно, таке ж право на паркан перейшло і до позивача на тих же саме умовах. Право власності позивача на паркан підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 листопада 2013 року № 12834894( а.с.7) Листом Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» від 17.10.2007 року № 1007 зазначено, що у 2005 році до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження у вартість будинку [ADDRESS] був включений весь паркан розміром 220, 9x2, 4 м. Відповідно до Зведеного плану земельних ділянок по [ADDRESS], обидві земельні ділянки обнесені одним суцільним цегляним парканом, власником якого є [PERSON](а.с.8) Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що і перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній І ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці : об кти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на і якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З набуттям права власності на паркан, розташований на земельній ділянці в [ADDRESS], позивач набула право переходу до неї права користування на земельну ділянку площею 0,1393 та по [ADDRESS] У зв'язку з вищевикладеним задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved