Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.06.2003 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №726. В обґрунтування зазначив, що 20.06.2003 вони з відповідачкою уклали шлюб. Вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Відносини між ними повністю припинені 4 роки тому, втрачені почуття любові один до одного, примирення не можливе. Позивач через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач повідомлялась у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явилася, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала, відзиву проти позову не надала. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 20.06.2003 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №726 (відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача « [PERSON] » змінено на « [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається та підтверджується наданими письмовими пояснення, що дійсно між позивачем та відповідачем сімейні відносини припиненні, подружнього господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, у зв`язку з чим збереження сім`ї не можливо. Клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимими. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved