Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], Дулібської сільської ради, Реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Стрийської державної нотаріальної контори, служби у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації, [PERSON], про визнання права власності на 4/6 частини будинку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] та [INFO] помер батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 21.05.2007 року, батьки, [PERSON] та [PERSON] належний їм на праві спільної сумісної власності жилий будинок заповіли в рівних частинах позивачу, дочці [PERSON] та синові [PERSON]. Заповіт був посвідчений у Дулібській сільській раді, зареєстровано у реєстрі № 51. Під час посвідчення заповіту заповідачам було роз'яснено, що після смерті одного із подружжя частка у праві спільної сумісної власності переходить до другого подружжя, який його пережив, а у разі смерті останнього, право на спадщину мають спадкоємці записані в заповіті. ЇЇ брат, [PERSON], спадкоємець за заповітом подружжя батьків, помер [INFO]. Позивач, у визначений законом строк подала до Стрийської державної нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини. Стрийською ДНК заведено спадкову справу № 490/2013. З моменту відкриття спадщини і по даний час пройшло понад шість місяців. 03.07.2014 року позивач звернулася до Стрийської державної нотаріальної конторі заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно. Нотаріусом Стрийської ДНК було відмовлено у видачі свідоцтва в зв'язку із відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме житловий будинок - за адресою: [ADDRESS]. Документом, який підтверджує належність даного будинку [PERSON] Яковичу є свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане 22 лютого 1988 року виконкомом Стрийської районної [PERSON] народних депутатів, підставі рішення виконкому Стрийської районної [PERSON] народних депутатів №54 від 18 лютого 1988 року. Зазначений в цьому свідоцтві жилий будинок зареєстрований Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записаний 14.03.1988 р в реєстрову книгу за №1 за реєстровим №237. Оригінал вказаного документу загублено покійним батьком. Окрім того належність будинку [ADDRESS] [PERSON] доводиться довідкою №517 від 08.07.2014р, видана Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області 5, що на день смерті [PERSON], який помер [INFO], рахувався житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в якому він дійсно проживав до дня смерті та був зареєстрований один. Згідно заповіту від 21.05.2007 року, подружжя [PERSON] і [PERSON] заповіли належний їм на праві спільної сумісної власності жилий будинок у рівних частинах дочці [PERSON] та синові [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], тобто до відкриття спадщини. За вказаних обставин право на ? спадкового майна виникає у позивача, як особи визначеної у заповіті. Інша ? частина спадкового майна залишена неохоплена заповітом, а тому право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями є позивач, [PERSON] та два його сини [PERSON], [PERSON], як спадкоємці першої черги. Відповідно до викладеного, в порядку спадкування за законом ? будинку, частка позивача становить ? : 3= 1/6. Отже, після смерті батьків позивачу належить, в порядку спадкування, за заповітом ?, за законом 1/6 будинку [ADDRESS]. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, останній не мав можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] тому, просить позовні вимоги задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON], в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог заперечила та пояснила, що все майно належало померлому [PERSON], ніхто свідоцтво про право власності не втрачав і це відомо позивачу і воно є в наявності та долучено до справи. Питання стоїть в грошах. Тому в задоволенні позову слід відмовити. Представник Дулібської сільської ради в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомний. Представник реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву згідно якої просить справу слухати без участі представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву згідно якої просить справу слухати без участі представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Стрийської державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву згідно якої просить справу слухати без участі представника та в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник [PERSON], - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Суд, дослідивши наявні матеріали у справі, докази представлені сторонами, заслухавши їхні пояснення, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 4/6 частини будинку слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.. 27 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58, 29 ЦПК України. Згідно ст.. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. В судовому засіданні встановлено, що 21.05.2007р., в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, подружжя [PERSON], та [PERSON], на випадок їхньої смерті уклали заповіт подружжя, згідно якого заповіли жилий будинок, що по [ADDRESS] своїм дітям в рівних частках дочці [PERSON], та синові [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області від 29.11.2010р., в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, [INFO]., померла [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області від 27.06.2013р., в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, [INFO], помер [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області від 04.05.2011р., в м. Львів [INFO], помер [PERSON] З довідки виданої виконавчим комітетом Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області від 08.07.2014р., за №517, вбачається, що [PERSON], до дня своєї смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] і являвся власником цього будинку. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], вбачається, що вказаний житловий будинок дійсно належить на праві особистої власності [PERSON], яке видане 22 лютого 1988 року виконкомом Стрийської районної [PERSON] народних депутатів на підставі рішення виконкому Стрийської районної [PERSON] народних депутатів №54 від 18 лютого 1988 року. Зазначений в цьому свідоцтві жилий будинок зареєстрований Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON], та записаний 14.03.1988 р в реєстрову книгу за №1 за реєстровим №237. Згідно довідки виготовленої Стрийським МБТІ від 03.10.2014р., за №2324, вбачається, що згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об'єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON] Згідно заповіту укладеного 24.01.2013р., [PERSON], заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те що буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право - [PERSON] тобто вбачається, що спадкодавець мав право розпоряджатися належними йому майном на свій розсуд. На даний час і за час життя [PERSON] свідоцтво про право власності ніким не було оспорене і воно є чинним на даний час, а також відсутні належні докази на час прийняття даного рішення, рішення про визнання спірного майна - спільним майном подружжя. Також судом, в судовому засіданні оглянуто оригінал даного свідоцтва, що доводить неправдивість пояснень представника позивача про його втрату. Як вбачається з вищенаведеного, на час укладення заповіту подружжя - 21.05.2007р., спірне майно належало виключно померлому [PERSON], що доводиться свідоцтвом про право особистої власності від 22.02.1988р., яке ніким не скасовано. Згідно ч.2 п.23 постанови Пленуму Верховного суду Суду від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до п. 1,2 глави 7, п.1, 3 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595), нотаріус має право витребовувати від фізичних, юридичних осіб відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальних дій. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальних дій нотаріус зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. В цьому випадку нотаріус виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, порядок оскарження відмови, якої суду не надано. В судовому засіданні судом ставилась на обговорення питання про витребовування належних доказів від нотаріуса, можливості зупинення розгляду даної справи до вступу іншого рішення в законну силу однак, представник позивача настоював на прийнятті рішення по наявних доказах, а відтак суд дійшов до висновку що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed