Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати недійсним договір оренди належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 141846 площею 3,7200 га. яка знаходиться на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, укладений 20 листопада 2012 року між ним та приватним підприємством «Лісовичок плюсу» та зареєстрований 17 грудня 2012 року у Державному реєстрі земель у Державному реєстрі земель за № 442330004004648. Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі укладеного 20.11.2012 року між ним та приватним підприємством «Лісовичок плюс», який зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.12.2012 року за № 442330004004648. В обґрунтування позову зазначив, що 20.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди, який 17.12.2012 року був зареєстрований в Державному реєстрі земель. Вважає, що договір оренди землі є недійсним, так як він укладений всупереч вимогам ЗУ «Про оренду землі». У договорі оренди від 20.11.2012 року не зазначений кадастровий помер земельної ділянки та умови передачі у заставу та внесенні до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є у визначенні ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, а відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, є підставою для визнання договору недійсним. Позивач в судове засідання, не з»явився, надав, до суду заяву про розгляд справи без його участі, нa позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає повністю. Від представника третьої, особи надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить рішення винести на розсуд суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі, визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем й відповідачем «Лісовичок плюс» 20.11.2012 року був укладений договір оренди земельної ділянки: площею 3.7200 га, розташованої на території Осинівської сільської ради, зареєстрований 17.12.2012 року у Державному реєстрі земель за № 442330004004648, терміном на 5 років. Зі змісту договору, укладеного між сторонами вбачається. що орендодавець (позивач) надав, на умовах викладених в договорі, а орендар (відповідач) прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Вищевказана земельна ділянка належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 141864, площею 3,7200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Осинівської сільської ради. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму(оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В. ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зазначені істотні умови договору оренди землі: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкту оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду; права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. У чинність ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочинує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. В ч. 1 ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Матеріалами справи встановлено, що в договорі оренди, укладеному 20 листопада 2012 року позивачем та приватним підприємством «Лісовичок плюс» не зазначено кадастровий номер земельної ділянки та не вказані умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Обставини вказані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, що передбачено ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Таким чином, повно та всебічно зясувати обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, враховуючи, що відповідачем неналежним чином виконувалися зобовязання, обумовлені зазначеними договорами, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved