Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 вересня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 вересня 2010 року уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися через різні характери, погляди на шлюб та побудову сімейних відносин щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Постійні суперечки, необґрунтовані претензії одне до одного зробили спільне життя нестерпним. З лютого 2018 року шлюбні відносини припинені, сторони втратили всі фізичні та духовні зв`язки, проживають окремо. Донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що з лютого 2018 року сторони не проживають однією сім`єю, припинили шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання є неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Дитина проживає з відповідачкою. Примирення позивач вважає неможливим. Відповідач в судове зсідання неодноразово не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Шлюб сторін зареєстрований 07 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис №245. Сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, у зв`язку з чим вони з лютого 2018 припинили шлюбні відносини, втратили всі фізичні та духовні зв`язки та мешкають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовній заяві позивач [PERSON] не зазначив про стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved