Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.06.2014 р. о 13.45 год. на перехресті пр. Григоренка-вул. Крушельницької в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , який був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (РК21 1362, чинний на час ДТП), під керуванням [PERSON] (власник [PERSON] ) та автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «УОСК» згідно договору про добровільне страхування наземних транспортних засобів АІ 0034107, під керуванням [PERSON] . В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою отримання страхового відшкодування власник автомобілю «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача. Вартість відновлювального ремонту, відповідно до страхового акту, з відповідним розрахунком страхового відшкодування складає 120035,83 грн., яка сплачена позивачем з урахуванням несплачених платежів в розмірі 7998,39 грн. Страховою компанією АТ «УОСК», в якому був застрахований автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , виплачене страхове відшкодування у межах ліміту полісу, з урахуванням франшизи. Таким чином, залишок суми страхового відшкодування в розмірі 74291,53 грн. просить стягнути з відповідача в судовому порядку, оскільки останній в порядку досудового врегулювання дане питання не вирішив. В судове засідання представник позивача не з`явився, в направлено до суду клопотанні просив справ розглядати у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення; відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак конверт з судовою повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 06.05.2014 р. між ПрАТ «Стархова компанія «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №РК21 1362, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] . 07.06.2014 р. о 13.45 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , на регульованому перехресті пр. Григоренка-вул. Крушельницької в м. Києві, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не надав дорогу автомобілю «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому позивачем транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 562/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] від 08.07.2014 р. проведеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість майнової шкоди складає 122661,96 грн. Згідно страхового акту №166588/40/2014 від 06.08. 2014 р. та додатку 1 до страхового акту №166588/40/2014 від 06.08.2014 р. ПрАТ «Стархова компанія «ТАС» здійснило виплату власнику транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі112037,44 грн., що підтверджується платіжним документом №18481 від 11.08.2014 р. Страховою компанією АТ «УОСК», в якому був застрахований автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , виплачене страхове відшкодування у межах ліміту полісу, з урахуванням франшизи в розмірі 50000,00 грн. 20.05.2016 р. на адресу відповідача [PERSON] направлена вимога про сплату страхового відшкодування в розмірі 74291,53 грн., однак останнім ніяких дій щодо сплати вказаної суми не здійснено. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З огляду на означене, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, щодо відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП, що мала місце 07.06.2014 року, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму збитків в порядку регресу у розмірі 74291,53 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи наведене та

Outcome: approved