Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому зазначив, що від шлюбу з останньою має малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На грунті того, що [PERSON] з моменту народження дитини вела розгульний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, неодноразово залишала дитину без нагляду на тривалий час, між ними виникали сварки внаслідок чого спільне проживання було припинено. Не зважаючи на цю обставину, він навідував дитину, передавав продукти харчування, одяг та сплачував вартість орендованої дружиною квартири. Під час чергового відвідування дитини він виявив, що доньку закрито в орендованій квартирі; до того ж дитина була голодна, на що відповідачка повідомила, що він може забрати дитину. З того часу, з 16 грудня 2017 року малолітня донька [PERSON], 2015 року народження мешкає разом із ним за адресою: [ADDRESS], відвідує дитячий садок. Ним створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини і не чиниться жодних перешкод у спілкуванні дитини з матір'ю, яка в свою чергу жодного разу доньку не навідала. Позивач зазначає, що має стабільний дохід, оскільки займається підприємницькою діяльністю, має у власності декілька об'єктів нерухомого майна, земельну ділянку на правах оренди, за місцем проживання створив умови для виховання та розвитку дитини, облаштувавши окрему кімнату та дитячий майданчик, забезпечив доньку одягом, взуттям, іграшками. Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за місцем проживання батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] в режимі відеоконференції зазначив, що підтримує заявлений позов та пояснив, що після припинення шлюбних відносин із відповідачкою, їх спільна дитина - [PERSON] деякий час мешкала із матір'ю, яка, зловживаючи спиртними напоями, не приділяла дитині належної уваги та догляду. [PERSON] веде аморальний спосіб життя і не виконує своїх обов'язків відносно дитини, з приводу чого між ним та дружиною часто виникали сварки і він змушений був викликати поліцію. Під час чергового відвідування дитини він виявив її голодну, зачинену в квартирі без догляду дорослої людини, що враховуючи малолітній вік дитини є неприпустимим, у зв'язку з чим порушив перед дружиною питання про те, що дитина має мешкати з ним в нормальний умовах, проти чого [PERSON] не заперечувала, навіть сказала старшій доньці від першого шлюбі зібрати речі [PERSON]. З 16 грудня 2017 року донька мешкає разом з ним, з прихильністю ставиться до нього. З грудня 2017 року [PERSON] жодного разу не поцікавилась дитиною, не навідала її і не висловлювала будь-яких заперечень проти проживання дитини з батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв'язку з чим суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник органу Опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи малолітній вік дитини - [PERSON], 2015 року народження, суд дійшов висновку про недоцільність з*ясування її думки з приводу питання що розглядається судом в порядку ст.171 СК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 22 жовтня 2016 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с.9). та є батьками малолітньої дитини - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.9). Згідно довідки Липинської сільської ради № 206 від 19 лютого 2018 року [PERSON] мешкає без реєстрації разом із донькою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до довідки Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації від 31 січня 2018 року № 130/01-29/2-18 [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. За місцем її проживання створені необхідні умови для життя, фізичного та духовного розвитку дитини. З актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 29 січня 2018 року та від 19 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] мешкають в двоповерховому будинку, який опалюється твердим паливом, де зроблено сучасний ремонт, в наявності нові меблі, побутова техніка, речі повсякденного вжитку. У дитини окрема кімната, в якій облаштоване місце для відпочинку та дозвілля, Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, іграшками, наявний дитячий майданчик. Дитина з прихильністю ставиться до батька (а.с.23,27). [PERSON], [INFO] з 04 січня 2018 року відвідує заклад дошкільної освіти № 34 (а.с.24). [PERSON] позитивно характеризується за місцем фактичного поживання, що підтверджується наявною в матеріалах справи характеристикою (а.с.26). Позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.11,13,14), його дохід за період часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить 163257 гривень, що підтверджується довідкою № 216 від 23 листопада 2017 року (а.с.15). На праві власності позивачу по справі [PERSON] належить будівля храму в м.Авдіївка, приміщення офісу в с.Липини Луцького району, строжовий будинок в с.Липини Луцького району, будівля складу в с.Липини Луцького району, будинок в смт.Межова Межівського району, на правах оренди - земельна ділянка площею 0,2га кадастровий номер [NUMBER] (а.с.16-21). Відповідно до висновку від 30 липня 2018 року № 1496/25/2-18 Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області ввважає можливим визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.75-76). [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірної поведінки дружини (а.с.29,31,32,33,34,36-38,40). Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до частини 2 статті141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України суд не може передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення. Ухвалюючи рішення від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. У якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що на переконання суду в повній мірі дотримано позивачем [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]. За таких обставин, з урахуванням наведених норм права, виходячи з того, що позивач позитивно характеризується, має постійний дохід, створив належні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини, враховуючи інтереси останньої, суд дійшов висновку, що малолітня [PERSON], 2015 року має проживати з батьком, оскільки мати - [PERSON] з грудня 2017 року самоусунулась від виконання своїх обов'язків з виховання дитини та взагалі не виявляє до доньки будь-якого інтересу протягом тривалого часу. В силу ст.141ЦПК України судові витрати слід віднести на відповідачку по справі. На підставі ст. ст. 141, 155, 160, 161 СК України, ст.11 закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved