Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була заподіяна йому внаслідок скоєння злочину, посилаючись на те, що постановою Новоселицького районного суду відповідач був визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди у зв'язку із чим він поніс матеріальні витрати та йому було спричинено моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали та просили його задовольнити. Під час розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги про стягнення майнової шкоди на 100000 гривень у зв'язку із отриманням його довірителем відшкодування від МТСБ України. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та погодились сплатити 113210,18 гривень витрат на ремонт автомобіля та пропорційно судових витрат, а в задоволенні інших вимог просили відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно постанови Новоселицького районного суду від 13.09.2016 року відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП по факту ДТП, яке мало місце 21.07.2016 року за участю позивача, в результаті якої автомобіль марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак СЕ9939АК отримав механічні пошкодження, та позивачу було завдано матеріальних збитків автомобілем марки «Форд Транзіт» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до висновку експерта №195-А від 18.05.2017 року ринкова вартість транспортного засобу «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак [NUMBER] станом на 21.07.2016 року становила 213210,18 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 307622,05 гривень, а тому матеріальна шкода рахується рівною саме вартості автомобіля. Оскільки позивач отримав від МТСБ України 100000 гривень виплат за вказаним ДТП, що визнав його представник в суді, то відповідно до стягнення матеріальна шкода становить різницю між вартістю автомобіля та отриманою регламентною виплатою: 213210,18 гривень мінус 100000 гривень та дорівнює 113210,18 гривень, що підлягає стягненню із відповідача, та визнав останній. Щодо стягнення матеріальної шкоди в більшому розмірі - то в задоволенні цих вимог слід відмовити у зв'язку із безпідставністю. Згідно п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N1074/8395 вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності в тому числі обставини того, що вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість. Таким чином, в суду немає підстав для стягнення матеріального збитку в розмірі відновлювального ремонту, що просить стягнути позивач. Крім того, суд не може враховувати як доказ по справі звіт оцінювача [PERSON] №42-1034/2 за 2016 рік, оскільки перед ним було поставлене питання про визначення вартості саме відновлювального ремонту КТЗ на дату ДТП без врахування ринкової вартості автомобіля та фізичного зносу на замінні деталі, однак не було визначено ринкової вартості автомобіля. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень підлягають частковому задоволенню, та із врахуванням вини відповідача, його матеріального стану, подальшої поведінки після аварії, характеру та ступеню страждань позивача, суд визначає їх розмір в сумі 5000 гривень, оскільки відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України така шкода відшкодовується особою у випадку вчинення неправомірних дій та за наявності вини. Так, вина відповідача доведена постановою суду. Позивач правомірно визначив в позові те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою відповідача та у зв'язку із пошкодженням його майна, що відповідає положенням п.п.2.3 ч.2 ст. 23 ЦК України. Щодо судових витрат, то відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому вони підлягають частковому задоволенню а з відповідача слід стягнути 1209,60 гривень. В задоволенні вимог про стягнення витрат позивача за надання правової допомоги в розмірі 10000 гривень, слід відмовити, оскільки вони не підтвердженні документально. Витрати на оплату звіту оцінювача в розмірі 1000 гривень стягненню не підлягають оскільки не відносяться до судових витрат. На підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

Outcome: partial