Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, пояснивши суду, що в листопаді 2012р. він надав своєму знайомому [PERSON] грошові кошти - 523000гр. на придбання житла. 08.11.2012р. відповідач придбав [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], що зареєстровано в реєстрі №2426 та підтверджено витягом з державного реєстру правочинів № 12090622 від 08.11.2012р., номер правочину - 5299643. В забезпечення виконання обов'язку відповідача перед позивачем щодо повернення суми позики, сторони уклали договір позики від 03.04.2013р., відповідно до якого, відповідач підтвердив те, що отримав від позивача грошові кошти в сумі 523000гр. на придбання житла, а саме: [ADDRESS], та зобов'язався повернути кошти до 30.01.2014р. Крім того, в забезпечення договору займу, позивач та відповідач 19.12.2013р. уклали договір іпотеки, предметом іпотеки якого була визначена - [ADDRESS], загальною площею - 79,14кв.м., та житловою площею - 36,3кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] під реєстраційним №2587. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення суми позики в повному обсязі, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка була передана іпотекодавцем - відповідачем по справі, позивачу, як іпотекодержателю, з визнанням за позивачем права власності на житлове приміщення. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду - суму судового збору, яка складає 3654гр. Відповідач проти позову не заперечує, пояснивши суду, що дійсно, через матеріальні труднощі, які в нього виникли після укладення договору позики та договору іпотеки, він не в змозі погасити суму заборгованості перед позивачем. Тому, він згоден на визнання за позивачем права власності на [ADDRESS], яку він придбав за грошові кошти позивача. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, т.я. він підтверджений наступними доказами: Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та норм чинного законодавства. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ч.2 ст.1050 ЦК України визначено: що договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику, а в разі прострочення повернення суми позики, позикодавець має право вимагати дострокового її повернення. Ст.610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що в листопаді 2012р. позивач [PERSON] надав своєму знайомому [PERSON] грошові кошти - 523000гр. на придбання житла. 08.11.2012р. відповідач придбав [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], що зареєстровано в реєстрі №2426 та підтверджено витягом з державного реєстру правочинів № 12090622 від 08.11.2012р., номер правочину - 5299643 /а.с.5-7/. В забезпечення виконання обов'язку відповідача перед позивачем щодо повернення суми позики, сторони уклали договір позики від 03.04.2013р., відповідно до якого, відповідач підтвердив те, що отримав від позивача грошові кошти в сумі 523000гр. на придбання житла, а саме: [ADDRESS], та зобов'язався повернути кошти до 30.01.2014р. /а.с.10/. Крім того, в забезпечення договору займу, позивач та відповідач 19.12.2013р. уклали договір іпотеки, предметом іпотеки якого була визначена - [ADDRESS], загальною площею - 79,14кв.м., та житловою площею - 36,3кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] під реєстраційним №2587, про що зазначено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та в державному реєстрі речових прав про реєстрацію іпотеки /а.с.11-15/. Вищевказані договір позики та договір іпотеки на момент розгляду справи є чинними. Як встановлено судом, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення позивачу суми позики, посилаючись на матеріальні труднощі. Тому, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS] та визнати за ним право власності на цю квартиру, яка була придбана відповідачем за грошові кошти позивача, проти чого не заперечує сам відповідач, та про що він підтвердив у судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про іпотеку»: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки, заходи щодо збереження предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, або іпотекодержатель вправі задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Суд вважає, що доводи позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підтверджені представленими по справі доказами, та не заперечуються і підтримуються самим відповідачем. Крім того, з відповідача підлягають стягненню і судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду: сума судового збору, яка складає 3654гр. /а.с.1/.

Outcome: approved