Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 року. Шлюб зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №372. Родина фактично розпалась у зв`язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спору про розподіл майна подружжя та визначення місця проживання дитини не мається. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте звернулася із письмовою заявою в якій позов підтримала, справу просив розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із письмовою заявою в якій позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 15.09.2006 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №372 (а.с.4). Від сумісного мешкання подружжя мають доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть з серпня 2020 р.. Згідно ст.105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вирішуючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved