Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року. Шлюб зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №224. Родина фактично розпалась у зв`язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Мають неповнолітню дитину, сина 2010 року народження. Спору про місце проживання дитини та розподіл майна подружжя не мається. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. 17.09.2019 р. на адресу відповідача замовною кореспонденцією було направлено лист з копією ухвали про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі та датою підготовчого судового засідання, яка отримана відповідачем ( а.с. 12, 13). У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 22.10.2019 р., 22.11.2019 р., 27.01.2020 р. на адресу відповідача замовною кореспонденцією було направлено судову повістку з повідомленням про дату, час та місце судового розгляду по суті, які не були отримані відповідачем, з невідомих причини, та які провернуті до суду з відміткою за закінченням строку збереження, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але від неї мається заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 26.07.2008 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №224 (а.с.6). Від сумісного мешкання подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з жовтня 2018 року, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved