Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.07.2013 року між ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування № ПК 000920 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] . 04 жовтня 2013 року в м. Черкаси на вул. Чорновола відбулась ДТП, учасниками якої були автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та застрахований автомобіль «Toyota CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 183 від 06.12.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota CAMRY» становить 113203,95 грн., а відповідно до висновку експерта № 13/15-23 від 07.07.2015 року вартість відновлювального транспортного засобу «Toyota CAMRY» становить 56556,56 грн. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2013 року по справі № 712/15774/13-п [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2015 року на користь [PERSON] стягнено з АТ «ПРОСТО-страхування» 61094,56 грн., зокрема по страховим випадкам: 1). від 12 вересня 2013 року, під час якого було пошкоджено лобове скло автомобіля «Toyota CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] , - страхове відшкодування в розмірі 4538 грн.; 2). від 04 жовтня 2013 року дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Toyota CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 56556,56 грн. Зазначені події були визнані страховими випадками, 18 жовтня 2017 року ДТП була визнана страховим випадком, про що 18 жовтня 2017 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 88896, відповідно до якого страхове відшкодування становить 79542,57 грн. Відповідно до платіжного доручення № 19036 від 18 жовтня 2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» відшкодувало 79542,57 грн. в тому числі і 5556,56 грн. по страховому випадку, який відбувся [INFO] року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до Полісу № АЕ/1173722 від 12 березня 2013 року, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50\~000 грн., франшиза становить 950 грн. У зв`язку з цим АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування та 21 лютого 2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» сплатило страхове відшкодування в розмірі 49050 грн. Таким чином відповідач повинен відшкодувати позивачу грошові кошти в розмірі 7\~506,56 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 7506,56 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про визнання страхового акту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час порушуються його інтереси у зв`язку із висуненням до нього безпідставних претензій з боку ПАТ «ПРОСТО-страхування», а саме тим, що страховий акт № 88896, як основна підстава вимог стягнення суми боргу не відповідає вимогам Закону, із зазначення незрозумілих сум грошових коштів та є недійсним. На адвокатський запит щодо надання відомостей для розгляду претензії було надано лист від 13.03.2018 року № 04-658, в якому зазначено, що підставами для складення страхового акту № 88896 від 18.10.2017 року стало відкриття виконавчого провадження № 50159953 та проведення виконавчих дій державним виконавцем на підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області по справі № 711/7630/14ц. Вважає вказаний страховий акт недійсним, оскільки підставою його складення є постанова про відкриття виконавчого провадження, а не факт ДТП, або заява страхувальника. У чинному законодавстві не передбачено складення страхового акту на вказаній підставі. Крім того, неможливо проігнорувати факт того, що страховий випадок (ДТП) стався 04.10.2013 року, а страховий акт складено лише 18.07.2017 року, період страхування становить з 31.07.2013 року по 30.07.2014 року. Таким чином всі документи, які стосуються страхового випадку, підготовка документів за наслідками страхового випадку, виплати страхового відшкодування повинні відбуватися в межах дії договору страхування. Однак, страховий акт складено більше ніж через три роки після закінчення дії договору страхування, чим порушено норми законодавства щодо страхування. Просить визнати недійсним страховий акт № 88896 від 18.10.2017 року, який складено ПАТ «ПРОСТО-страхування на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, та стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі за первісним позовом та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~27.11.2018\~року об`єднано\~в одне\~провадження позовні\~вимогиза первісним позовом та за зустрічний позов та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представника позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ПАТ «ПРОСТО-страхування» Сенюк С.В. позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив їх задоволити, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокат Яцюк М.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримав. В подальшому в судове заідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представника ПАТ «ПРОСТО-страхування» Сенюк С.В., представника відповідача адвоката Яцюк М.В., дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2013 року між ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування № ПК 000920 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] . 04 жовтня 2013 року в м. Черкаси на вул. Чорновола відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та застрахований автомобіль «Toyota CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2015 року на користь [PERSON] стягнено з АТ «ПРОСТО-страхування» 61094,56 грн., зокрема, по страховим випадкам: 1). від 12 вересня 2013 року, під час якого було пошкоджено лобове скло автомобіля «Toyota CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] , - страхове відшкодування в розмірі 4538 грн.; 2). від 04 жовтня 2013 року дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу«Toyota CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 56556,56 грн. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 183 від 06.12.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota CAMRY» становить 113203,95 грн., а відповідно до висновку експерта № 13/15-23 від 07.07.2015 року вартість відновлювального транспортного засобу «Toyota CAMRY» становить 56556,56 грн. Зазначені події були визнані страховими випадками, 18 жовтня 2017 року ДТП від 04.10.2013 року була визнана страховим випадком, про що 18 жовтня 2017 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 88896, відповідно до якого страхове відшкодування становить 79542,57 грн. Відповідно до платіжного доручення № 19036 від 18 жовтня 2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» відшкодувало на користь [PERSON] 79542,57 грн. в тому числі і 56556,56 грн. по страховому випадку, який відбувся 04.10.2013 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу № АЕ/1173722 від 12 березня 2013 року, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50\~000 грн., франшиза становить 950 грн. У зв`язку з цим АТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування та 21 лютого 2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» сплатило страхове відшкодування в розмірі 49050 грн. З урахуванням виплачених коштів відповідач [PERSON] повинен відшкодувати ПАТ «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в розмірі 7\~506,56 грн. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно статті 1194 ЦПК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином,\~ згідно\~чинного законодавства\~України ПАТ\~«ПРОСТО-страхування»\~набуло право\~регресної вимоги\~до [PERSON] \~після сплати\~страхового відшкодування,\~тому останній\~має сплатити\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди та\~страховою виплатою,\~яка складає\~в розмірі\~7506,\~56\~грн.\~Також підлягають\~до задоволення\~на користь\~ПАТ«ПРОСТО-страхування» судові витрати в сумі 1762,00 грн. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом обґрунтовані та підлягають до задоволення, тому до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» підлягають витрати страхового відшкодування в розмірі 7506,56 грн. Також підлягають до стягнення на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» судові витрати в сумі 1762 грн. Щодо позовних вимог по зустрічному позову, суд вважає, що вони до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Положеннями ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2013 року [PERSON] звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, а саме що 04.10.2013 року її автомобіль внаслідок ДТП був пошкоджений автомобілем «ЗАЗ » державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який в подальшому був визнаний винним в ДТП, а автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав значних пошкоджень та мав ознаки «Повної загибелі». [PERSON] , в своєму позові посилається на те, що страховий випадок відбувся 04.10.2013 року, а страховий акт складено лише 18.10.2017 року, тобто більш ніж через три роки після закінчення дії договору страхування, що є порушенням умов договору страхування, оскільки страховий акт повинен бути складений виключно в період договору страхування. Суд не приймає таке твердження [PERSON] та оцінює його критично, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування). Таким чином враховуючи норму вказаної статті страхувальник може в будь - який час звернутись до страховика про відшкодування шкоди, яка була завдана під час дії договору. Твердження [PERSON] з приводу того, що не може бути підставою для складення страхового акту № 88896 від 18.10.2017 року постанова про відкриття виконавчого провадження, тому вказаний акт є недійсним, суд оцінює критично зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний страховий акт був складений ПАТ «ПРОСТО-страхування» на підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області, яким стягнено з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь [PERSON] 61094,56 грн. матеріальної шкоди. Отже, при складенні страхового акту № 88896 від 18.10.2017 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до вказаного рішення суду було встановлено обставини справи та розмір збитку. Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203\~ЦК передбачено,\~що зміст\~правочину не\~може суперечити\~цьому Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Враховуючи те, що 29.07.2013 року договір страхування № ПК 000920 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota CAMRY» реєстраційний номер [NUMBER] було укладено між ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] , як видно із викладеного, що [PERSON] не є стороною в даному договорі та не має будь-якого відношення до страхового акту № 88896 від 18.10.2017 року, тому жодним чином страховий акт не впливає на його права та обов`язки. Отже, [PERSON] не довів недійсність оскаржуваного ним страхового акту, та те що такий акт суперечить вимогам чинного законодавста та порушує його права, у зв`язку з цим суд не приймає до уваги вищевикладені його твердження. Викладені [PERSON] обставини суд оцінює критично, оскільки жодного переконливого доказу з цього приводу в ході розгляду справи надано не було. Таким чином дані твердження залишилися недоведеними та прийнятими судом бути не можуть. Тому позовні вимоги за зустрічним позовом до задоволення не підлягають Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що з урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають до задоволення, а зустрічний позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: approved