Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення майнової та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 20 липня 2016 року приблизно о 13 годині дня, управляв автомобілем [NUMBER] в м.Балта по вул. Котовського. Під час руху від'єднався вищевказаний причіп,- та зіткнувся з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, т.т. відбулася ДТП. Внаслідок цієї ДТП, автомобілю [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності, завдано технічних пошкоджень. За даним фактом [PERSON] Кодимським районним судом Одеської області відповідно до постанови від 22 серпня 2016 року, визнано винним у вищевказаному ДТП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до страхового полісу № АЕ/4800194 від 6 серпня 2015 року з відповідачем [PERSON] був укладений з УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Термін дії вказаного страхового полісу був визначений з 09.08.2015 року до 08.08.2016 року включно та передбачав ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн., та франшизою в розмірі 1000 грн. УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» дане ДТП визнала страховим випадком, та виконавши всі необхідні процедури, та відповідно до умов договору та законодавства України відшкодувала позивачу 37370,83 грн. Відповідно до висновку про вартість матеріального збитку нанесеного власнику об'єкта оцінки автомобіля [NUMBER],- на дату оцінки,- становить 50693 грн. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно відмовився компенсувати витрати на ремонт автомобіля, тому позивач звернувся в суд з даним позовом, відповідно до якого просить стягнути солідарно з відповідачів різницю між визначеною сумою матеріального збитку (50693 грн.) та відшкодованою йому сумою страховою компанією (37370,83 грн.), що становить 13322,17 грн., а також витрати за проведення дослідження з визначення матеріального збитку в сумі 2600 гривень та витрати на держмито в сумі 826,8 грн. Крім того просить стягнути моральну шкоду в сумі 10000 гривень, яка виразилась в порушенні звичного укладу життя його сім'ї. Виходячи з ступеня завданих ушкоджень автомобілю, а також наслідків до яких це призвело, вважає, що розмір завданої моральної шкоди є розумним та справедливим. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що відповідача [PERSON] не було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля позивача, та він був позбавлений права пересвідчитись в правильності переліку дефектовочної відомості. Відносно позову в частині стягнення моральної шкоди пояснив, що позивач, пред'явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну ним моральну шкоду у сумі 10000 грн. не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди. Позивачем не надано розрахунок суми моральної шкоди із зазначенням того, які конкретно складові душевного страждання склали цю величезну суму. Отже, розмір моральної шкоди значно завищений позивачем та є необґрунтований. Але в судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник не заперечують, що вказане ДТП сталося з вини [PERSON] На підставі вищевикладеного відповідач [PERSON], та його представник просять у позові відмовити. Представник відповідача «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, але надав заперечення на позов в якому просив розгляд справи проводити без їх представника, позов не визнав, та в запереченнях пояснив, що прямий збиток страхувальника позивача відповідно до Калькуляції АУДАТЕКС №16-74914 склав 71078,16 грн., з яких 10509,03 грн. роботи та матеріали, а 60569,13 гр. складники які необхідно замінити. Таким чином беручи до уваги методику та договір,- відшкодовується оцінена шкода, за мінусом вартості робіт та матеріалів, з врахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу (0,54),- страхове відшкодування визначено в сумі 37370,83 грн., які перераховано [PERSON] Відносно моральної шкоди пояснили, що відповідно до договору, така відшкодовується тільки в разі здійснення страхової виплати по здоров'ю, але в даному випадку ушкодження здоров'я позивач не отримав, тому відсутні підстави виплати за моральну шкоду. Відносно вимоги про солідарну відповідальність, звертають увагу суду на те, що дана вимога не відповідає положенням ст.1190 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника, врахувавши письмові заперечення відповідача «УСК КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2016 року приблизно о 13 годині дня, [PERSON] управляв автомобілем [NUMBER] в м.Балта по вул. Котовського. Під час руху від'єднався вищевказаний причіп,- та зіткнувся з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, т.т. відбулася ДТП. Внаслідок цієї ДТП, автомобілю [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності (а.с.10), завдано технічних пошкоджень. За даним фактом [PERSON] Кодимським районним судом Одеської області відповідно до постанови від 22 серпня 2016 року, визнано винним у вищевказаному ДТП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.(а.с.17) Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Даною постановою вважається встановленою вина відповідача [PERSON] в даній ДТП і відповідно його вина в пошкодженні автомобіля позивача. Постанова чинна, встановлені в ній факти мають значення для сторін і не потребують додаткового доказування. Відповідач [PERSON] в даному судовому засіданні також визнав себе винним в даному ДТП. Пошкоджений автомобіль належить позивачу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10), тому він має право на відшкодування йому заподіяної шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER] , внаслідок чого належний позивачу автомобіль «HUNDAI ACCENT» д.н. [NUMBER] отримав механічні ушкодження та поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд вважає доведеним наявність вини відповідача [PERSON] в заподіянні шкоди позивачу і обов'язку по відшкодуванню завданої з його вини шкоди в повному обсязі. 11 серпня 2016 року експертним висновком визначено матеріальний збиток завданий власнику автомобіля [NUMBER] у розмірі 50693,0 грн. (а.с.42). Як вбачається з даного звіту (а.с.23-133), він виконаний компетентною і уповноваженою на те особою, не зацікавленою на боці позивача, на підставі безпосереднього дослідження транспортного засобу. Більш того відповідно до калькуляції «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» прямий збиток страхувальника позивача відповідно до Калькуляції АУДАТЕКС №16-74914 склав 71078,16 грн. (а.с.172-174), т.т. матеріальний збиток наданий суду позивачем значно менший ніж розрахований УКС«КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Крім того ремонтна калькуляція УКС«КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (а.с.172-174), співпадає з дефектною відомістю використаною у звіті наданим позивачем (104-105), істотних суперечностей між даними не виявлено, тому суд не бере до уваги ствердження відповідача [PERSON] про те, що його не повідомили про огляд пошкодженого автомобіля, оскільки в матеріалах звіту знаходиться копія повідомлення (а.с.107). Ствердження відповідача [PERSON] про те, що можливо дефектна відомість не відповідає дійсності,- за цими ж підставами суд не бере до уваги. Суд приймає до уваги звіт незалежної оцінки з визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER],- як належний доказ. Позивач довів розмір завданої йому майнової шкоди. Підстави для звільнення відповідача [PERSON] від майнової відповідальності суд не вбачає. Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92 року «Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них». Відповідно до п. 4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України «Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Отже, такому об'єкту як автомобілю позивача була завдана шкода у вигляді механічних ушкоджень, які перебувають у причинному зв'язку з ДТП, яке мало місце 20.07.2016 року. Преамбулою ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що останній регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Таким чином, вказаний закон регулює відносини між страховиком, страхувальником та третіми особами (потерпілими). Разом з тим, відносини щодо зобов'язань відшкодувати шкоду між фізичними особами, в разі недостатності страхової виплати регулює ст. 1194 ЦК України, де визначено, що шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, що також відображено у ст. 1166 ЦК України, яка є загальною. Отже, згідно експертного висновку визначено матеріальний збиток завданий власнику автомобіля [NUMBER] у розмірі 50693,0 грн. (а.с.42). , що є його прямими збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і саме з цієї суми має вираховуватися різниця, яка підлягає відшкодуванню. Відповідно до страхового полісу № АЕ/4800194 від 6 серпня 2015 року з відповідачем [PERSON] був укладений з УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Термін дії вказаного страхового полісу був визначений з 09.08.2015 року до 08.08.2016 року включно та передбачав ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн.,та франшизою в розмірі 1000 грн. «УСК КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»,- дане ДТП визнало страховим випадком, та після виконання необхідних досліджень, розрахувала суму відшкодування (розрахунок викладений вище), та виплатила 37370,83 грн. позивачу, який підтвердив в судовому засіданні факт отримання ним вказаної суми. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 13322,17 грн., яка має бути стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року - під морально шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Відповідач [PERSON] заперечуючи проти позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, посилався на те, що розмір моральної шкоди необґрунтований та недоведений належними доказами, однак, суд не погоджується з таким твердженням відповідача. Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судово-психологічної експертизи, тим самим не довівши ті обставини на які послався як на підставу своїх заперечень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях і в тому, що через пошкодження автомобіля, неможливість користуватись своїм майном потягли порушення звиклого способу життя позивача і вимагало від позивача додаткових зусиль для влаштування свого життя і побуту. Разом з тим суд не погоджується з визначеною сумою завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн., вважаючи її завищеною, та з урахуванням всіх обставин по справі та поведінки відповідача, який будь-яких заходів на відшкодування хоча б частково майнової та моральної шкоди не вжив,- приходить до висновку що завдана моральна шкода позивачу не перевищує 8000 грн., яка і підлягає стягненню із відповідача [PERSON] Щодо вимоги позивача визначити стягнення солідарно з обох відповідачів, то суд дану вимогу вважає незаконною, що суперечить положенню п.1 ст. 1190 ЦК України, відповідно до якої тільки особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при звернені до суду сплатив судовий збір в розмірі 826,8 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.1,2), отже при задоволені вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 826,8 грн. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Згідно розрахункової квитанції № 36 від 25.07.2016 року позивачем сплачено 2600 грн. за послуги експерта з приводу визначення вартості матеріального збитку нанесеного власнику об'єкта оцінки автомобіля [NUMBER], тому ця сума також підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки такі витрати позивач вимушений був понести у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою 20.07.2016 року з вини відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial