Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором № 002-16504-060613 від 06.06.2013 року у розмірі 21236,13 грн. та судові витрати. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 002-16504-060613 від 06.06.2013 року відповідачу надано кредит в сумі 15000,00 грн. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 21.07.2014 року має прострочену заборгованість на загальну суму 21236,13 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 11770,75 грн., прострочене тіло кредиту - 3229,25 грн., заборгованість за відсотками - 6236,13грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного кредитного договору від 06.06.2013 року № 002-16504-060613 позивач надав відповідачу кредит в сумі 15000,00 грн. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн. Відповідач же свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 21.07.2014 року створив заборгованість по кредиту на загальну суму 21236,13 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved