Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказав, що згідно наказу № 220 від 15 червня 2015 року був прийнятий на роботу на відокремлений підрозділ «Шахта ім.. [PERSON]» ПАТ «Лисичанськвугілля» гірником підземним з повним робочим днем під землею. 21 листопада позивача звільнили з займаної посади на підставі наказу № 480 у звязку з переїздом на нове місце проживання. Розрахунок на день звільнення відповідач з позивачем не зробив. Станом на 25 грудня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 15947,96 грн., а також 2411,92 грн. за 14 днів затримки в розрахунку, а тому позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та компенсацію за затримку в розрахунку на загальну суму 18359,88 грн. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Пізніше телефоном позовні вимоги зменшив та вказав, що йому частково погасили заборгованість перед початком 2017 року приблизно 14000 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надав листа, згідно якого позивачу частково виплачена заробітна плата у розмірі 13952,27 грн. 29 грудня 2016 року. Станом на 3 січня 2017 року заборгованість складає 1995,59 грн. (а.с. 23). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в трудових відносинах з 15 червня 2015 року по 21 листопада 2016 року, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 7-11). Згідно довідки заборгованість відповідача перед позивачем станом на 5 грудня 2016 року з невиплати заробітної плати складає 15947,96 грн., а згідно уточненої довідки заборгованість станом на 3 січня 2017 року складає 995,59 грн. (а.с. 5, 23). Як вбачається з довідки середньоденна заробітна плата дорівнює 172,28 грн. (а.с. 6). Заборгованість з заробітної плати станом на 13 січня 2017 року в повному обсязі не виконана, затримка в розрахунку з позивачем складає 53 дні. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Згідно із\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішення даної справи по суті, суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року, згідно якої установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем затримано розрахунок з позивачем по заробітній платі, заборгованість станом на 3 січня 2016 року складає 1995,59 грн. Час затримки станом на 13 січня 2017 рок складає 53 дні, середній заробіток відповідно до довідки складає 172,28 грн., а тому компенсація за несвоєчасний розрахунок складає 53х172,28=9130,84 грн., а загальна сума стягнення дорівнює 11126,43 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки мінімальна ставка судового збору на час звернення з позовом майнового характеру складає 551,20 грн., то ця сума підлягає стягненню на розрахунковий рахунок суду. На підставі викладеного, ст.ст. 115-117 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд

Outcome: partial