Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в якому зазначив, що 07.06.2007 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено договір страхування №250528453.16, відповідно до умов якого страховик оплачує фактичну вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] . 22.04.2016 року о 14:53 год. по вул. Басейна, 23/52, у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Порше» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Власник пошкодженого транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , ТОВ «Перша лізингова компанія» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування яке було перераховано позивачем в розмірі 11485,23 грн. на рахунок потерпілої особи. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 11485,23 грн. страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 07.06.2007 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено генеральний договір страхування №47-07 по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків, згідно якого було укладено шість договорів страхування, зокрема, договір страхування №250528453.16, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю або майну третіх осіб, з життям, здоров`ям і працездатністю водія та/або пасажирів, які перебувають у забезпеченому транспортному засобі на момент настання страхового випадку, а також з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Шкода», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 18-27). 22.04.2016 о 14:53 год. по вул. Басейна, 23/52, у м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Порше» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , належний ТОВ «Перша лізингова компанія», під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.16-17,28-29). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 №757/21420/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с. 28-29). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 23.05.2016 власник пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Перша лізингова компанія» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 54). Згідно акту про надання послуг Я000003486 від 12.05.2016 та рахунку на оплату Я000003486 від 12.05.2016, складеного ФОП [PERSON] , вартість ремонту автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER] , склала 13782,28 грн. (а.с. 51-53). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. На підставі Страхового акту №140435 від 25.05.2016 позивач на виконання умов договору виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 11485,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3901 від 30.05.2016 (а.с. 55,56). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 08.08.2017 на адресу [PERSON] позивачем. було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте жодної відповіді отримано не було (а.с. 59). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved