Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив зобов'язати відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, зняти арешт з належного [PERSON] на праві власності майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1042 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав у повному обсязі, справу просив слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, в порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин. 05.03.2007 року [PERSON] придбав у гр.[PERSON], земельну ділянку площею 0,1042 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №982. 21.05.2007 року, на підставі вищевказаного договору, позивач отримав державний акт серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за [NUMBER]. Станом на теперішній час позивач вирішив продати належну йому на праві власності земельну ділянку, але під час оформлення правочинна нотаріус виявив, що відділом ДВС Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області , при примусовому виконанні виконавчою листа №2-1464/10, виданого 20.09.2011 року Овідіоиольським районним судом Одеської області про стягнення боргу у розмірі 2500000 грн. з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 23.01.2014 року на вищевказану земельну ділянку , було накладено арешт. 02.4.2015 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського відділу державної виконавчої служби, з заявою про зняття арешту з належної йому на праві власності земельної ділянки, при цьому надавши копію державного акту серії ЯЕ №113959, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за [NUMBER]. 06.04.2015 року відділом державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, була надана відповідь, в якій зазначено, що в ході виконання рішення суду, на запит державного виконавця, 17.02.2013 року надійшла відповідь з держземагенства в Овідіопольському районі, згідно якої, боржник [PERSON]., на підставі державного акту серії [NUMBER], є власником земельної ділянки площею 0,1042 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], тому на підставі ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на вище вказану земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. По цих підставах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач дійсно є власником вказаної земельної ділянки, що підтверджується договором купівлі-продажу та державним актом, а накладений арешт порушує його права по володінню, користуванню та розпорядженню особистим майном.

Outcome: approved