Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 квітня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 23 квітня 2019\~року уклав\~шлюб з\~відповідачем,\~від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки не склалися через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів, припинення шлюбних відносин з вересня 2019 року та окремого проживання. Відповідач в добровільному порядку через орган реєстрації актів цивільного стану не бажає розірвати шлюб, тому позивач вимушений звернутись до суду. В жовтні 2019 року позивач звертався до суду з аналогічним позовом, однак позов було залишено без розгляду. Позивач зазначає, що ним вжито всіх можливих заходів до збереження шлюбу, однак спроби налагодити стосунки не призвели до позитивних змін, відповідач стала приходити додому в стані алкогольного сп`яніння, вчиняла сварки. З літа 2020 року шлюбні стосунки припинені остаточно та у кожного склались фактичні шлюбні стосунки з іншими особами, тому подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Просив розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 15 січня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2019 року, шлюб зареєстрований Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 квітня 2019 року. Позивач зазначає, що шлюбні відносини припинено через розбіжності з питань сімейного життя, шлюбні відносини припинені з літа 2020 року, позивач фактично перебуває у шлюбних відносинах з іншою жінкою, тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач позов визнала в повному обсязі. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України,\~позов\~про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише\~формально,\~сторонам не вдалося створити міцної сім`ї, поновлення шлюбних\~відносин неможливо,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн., інша частина судового збору в розмірі 420,40 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved