Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дітей разом із батьком, за наступними підставами. Як зазначає позивач, 25 листопада 2006 року [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №09. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖС №079313 та серії 1-ЖС №173078. 01 грудня 2015 року рішенням Якимівського районного суду Запорізької області по справі №330/2012/15-ц шлюб укладений між позивачем та [PERSON] [INFO] розірвано. Після розірвання шлюбу спільні діти залишились проживати разом з позивачем. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Зараз діти мешкають разом з позивачем за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка вул. Горького буд. 74 та знаходяться на його утриманні. На думку позивача, в інтересах дітей проживати саме з ним, а не з їх матір'ю. На даний час позивач офіційно працевлаштований, його робочий день триває з 9-00 до 17-00, тому він має змогу відводити дітей до школи, займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про них. Має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. З самого дитинства він постійно піклуюсь про дітей. З часу окремого проживання з відповідачем діти постійно вказують на своє бажання жити разом з позивачем, у зв'язку з тим, що дуже прив'язані до нього. Тому, на думку позивача, він може забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, зауважує, що він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлення піклування матері. Крім того, звернув увагу суду, що він спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей. На підставі викладеного позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач на задоволенні заявлених вимог наполягає. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечує, і вважає що батько зможе забезпечити неповнолітнім дітям достойний рішень проживання та відповідний розвиток. Представник третьої особи: Відділу опіки та піклування при Якимівській селищній раді у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечує, надавши суду висновок про доцільність визначення місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження (а.с. 6) 25 листопада 2006 року [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за №09. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ЖС №079313 та серії 1-ЖС №173078 (а.с. 7-8). Згідно рішення Якимівського районного суду від 01 грудня 2015 року по справі №330/2012/15-ц (а.с. 9) шлюб укладений між позивачем та [PERSON] [INFO] розірвано. Як випливає з висновку третьої особи про доцільність місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком від 10.12.2015 року, після розірвання шлюбу спільні діти залишились проживати разом з позивачем за адресою Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка вул. Горького буд. 74 та знаходяться на його утриманні. На думку третьої особи в інтересах дітей їм доцільно проживати разом з батьком, який офіційно працевлаштований, він має змогу відводити дітей до школи, займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про них. Має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Він проживає у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. Згідно довідки Якимівської селищної ради (а.с. 17) позивач разом з дітьми: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають за адресою [INFO] та знаходяться на його утриманні. Згідно довідки про доходи (а.с. 14) [PERSON], [INFO], має регулярний дохід і постійне місце роботи. Згідно медичної довідки серії 12ЯЯЯ № 372772 (а.с. 15) позивач медичних протипоказань не має. Дана довідка дійсна до 20.11.2018 року. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Вище зазначені обставини не оспорюються сторонами і, на підставі ст. 61 УРК України, суд вважає їх достовірно встановленими. Крім того, у судовому засіданні були досліджені обставини, при яких виник спір про місце проживання дітей, передумови виникнення спору (розірвання шлюбу між подружжям). Тому, суд враховує, що батько має постійне місце проживання, належні побутово-житлові умови проживання, постійний дохід. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, у разі відсутності згоди між батьками рішення повинно прийматися компетентним органом або судом. Згідно ст. 161 СК України, при вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має належні умови для проживання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 29 ч.3 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, віком від 10 років до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи визначається органом опіки або судом. Відповідно до ч.6 ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ч.1 вказаної статті, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення у відповідному населеному пункті в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України, суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом, на підставі допустимих та належних доказів, досліджених у судовому засіданні, встановлено, що визначення місця проживання дітей з батьком буде відповідати інтересам та бажанням дітей. Відповідно до ч 4,5\~ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання\~спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Участь органів опіки та піклування у даній справі обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки не має для суду наперед встановленого значення. Суд, при винесенні рішення, в більшості випадків керується висновком органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює усю сукупність доказів, та не забуває про прихильність дитини. Органи опіки та піклування по даній справі висловив пріоритетну думки щодо вирішення місця проживання саме з батьком. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який своєю поведінкою може зашкодити здоров'ю та розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У першу чергу це повязано з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Наведений аналіз правових норм, дає підстави стверджувати, що при вирішенні спору щодо місця проживання дітей в першу чергу повинні враховуватись інтереси самих дітей, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, і вважає за необхідне визначити місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved