Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання і водовідведення, централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території та вивозу твердих побутових відходів, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Шевченко Л.М.. З часу придбання квартири відповідач користується комунальними послугами, але оплату не проводить. Так, борг по водопостачанню та водовідведенню за період з 01.04.2010 року по 31.12.2019 року складає 11410 гривень 48 копійок; борг за теплопостачання за період з 01.04.2010 року по 31.12.2019 року складає 53938 гривень 57 копійок; заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкової території за період з 01.04.2010 року по 28.02.2017 року складає 7601 гривню 04 копійки; борг за послуги з утримання будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2017 року по 31.12.2019 року складає 6742 гривні 42 копійки; борг за вивіз твердих побутових відходів за період з 01.04.2010 року по 31.12.2019 року складає 421 гривню 50 копійок. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за послуги з холодного водопостачання і водовідведення, централізованого опалення, утримання будинків та прибудинкової території та вивозу твердих побутових відходів у розмірі 80114 гривень 01 копійку, а також судові витрати у розмірі 2102 гривні. Представник позивача Безродній О.Г. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Також просив в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що [PERSON] з 24 вересня 1993 року є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і одночасно є абонентом Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 24.09.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Шевченко Л.М., довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 18 грудня 2019 року та особовим рахунком. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. ч. 2, 3 ,4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Пунктом 1 частиною 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, оскільки такі висновки узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 та від 30 жовтня 2013 року №6-59цс 13). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем утворились договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, разом з тим, відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку не вносив. Споживання [PERSON] житлово-комунальних послуг та наявність у нього заборгованості за період з 01.04.2010 року по 31.12.2019 року, підтверджується розрахунком заборгованості, з яких вбачається, що заборгованість по водопостачанню та водовідведенню - складає 11410 гривень 48 копійок; заборгованість за теплопостачання - складає 53938 гривень 57 копійок; заборгованість з утримання будинків та прибудинкової території - складає - 14343 гривні 46 копійок, з вивозу твердих побутових відходів - складає 421 гривню 50 копійок, а всього заборгованість становить 80114 гривень 01 копійку. Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований. Як зазначає позивач в позові, незважаючи на те, що відповідач знав про існування заборгованості, її оплату він так і не здійснював, чим створив фінансові і матеріальні труднощі підприємствам-виконавцям послуг, що у свою чергу може призвести до обмеження ними надання послуг. Для укладання договору реструктуризації заборгованості боржник не звертався. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, які полягали у несплаті заборгованості за комунальні послуги, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2102 гривні 00 копійок, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved