Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 11.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 2500 гривень, та відсотками за користування кредитом у розмірі 36%, терміном погашення до закінчення терміну строку дії картки. На виконання кредитного договору позивачем було видано кредит на вищевказану суму. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.2018 року становить: заборгованість за кредитом в сумі 1992,26 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 13429,51 гривень, фіксований штраф в розмірі 500,00 гривень та процентний штраф в розмірі 771,09 гривень, а всього 16692,86 гривень, яку просить стягнути з відповідача в судовому порядку Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. В подальшому, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15.11.2018 року розгляд даного позову призначено в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час був повідомлений у встановленому порядку, про причини неявки не повідомив. Відповідачу була скерована копія позову з пропозицію надати відзив на позов у порядку та строки встановлені ст. 178 ЦПК України. Відповідачем відзиву на позовну заяву не представлено. Клопотань на адресу суду не надходило. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 2500 гривень, та відсотками за користування кредитом у розмірі 36%, терміном погашення до закінчення терміну строку дії картки. Відповідно до умов Кредитного договору, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних. Відповідно до умов п.8.6 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідно до кредитного договору, заборгованість відповідача перед позивачем станом 31.03.2018 року становить: заборгованість за кредитом в сумі 1992,26 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 13429,51 гривень, фіксований штраф в розмірі 500,00 гривень та процентний штраф в розмірі 771,09 гривень, а всього 16692,86 гривень. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» належно виконано умови договору, видано відповідачу грошові кошти, обумовлені в договорі. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог договору позичальник повертає кредит та сплачує банку проценти згідно з Графіком повернення кредиту і сплати відсотків. У відповідності до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору, що призвело до невиконання взятих на себе зобов'язань. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними і ухвалює про стягнення з відповідача суми заборгованості по кредитному договору від 11.02.2007 р. в розмірі 16692,86 грн. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 1 762 гривень.

Outcome: approved