Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган реєстрації при виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2015 року, реєстровий №1969, а також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2015 року, індексний номер 48079346. За вказаною вище адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] , але фактично з березня 2019 року за даною адресою не проживає. В зв`язку з чим, просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Розгляд справи здійснювався на підставі ст.ст.274,279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Третя особа: Орган реєстрації при виконавчому комітеті Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Рішення просить винести на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НАС № 778016 від 20.11.2015 року, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 48079346 від 20.11.2015 року, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с. 4-5). Як вбачається з копії домової книги про реєстрацію громадян, в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). З копії акту від 16.09.2019 року вбачається, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , де і проживає. За цією адресою зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , але фактично за цією адресою не проживає з березня 2019 року (а.с. 8). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved