Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2004 р. на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У вересні 2011 року до позивача звернулась відповідачка [PERSON] з пропозицією продати вказане домоволодіння їй за 144 000,00 грн. (на той час 18000 доларів США). Погодившись на запропоновані умови, позивач отримав від відповідачки [PERSON] аванс у розмірі 4000 грн. та на її прохання дозволив вселитись у будинок. Позивач зазначає, що з того часу по травень 2014 року на виконання майбутнього договору купівлі-продажу відповідачка сплатила йому суму 15 000,00 грн. На початку листопаду 2012 року відповідачка попросила зареєструвати її у домоволодінні [ADDRESS], оскільки вона [INFO] народила дитину та їй була потрібна реєстрація для отримання державної допомоги на дитину, та 13.11.2012 р. з дозволу позивача відповідачка була зареєстрована за вказаною адресою. Пізніше без дозволу позивача відповідачка [PERSON] зареєструвала у будинку своїх двох малолітніх дітей: [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2012 року народження. Позивач також вказує на те, що іншого житла він не має, проживає тимчасово у літній кухні свого домоволодіння, відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні власністю та погрожують фізичною розправою, тому, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] відмовилась від купівлі належного позивачу будинку, без його дозволу зареєструвала своїх малолітніх дітей, разом з ними також без дозволу позивача проживає і чоловік [PERSON], тому просив суд витребувати житловий будинок [ADDRESS] із чужого незаконного володіння, та усунути йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON], її чоловіка [PERSON], та її малолітніх дітей [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2012 року народження, із домоволодіння [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що вони сплатили позивачу 78000 грн. за спірний будинок, але він сам відмовляється укладати з ними договір купівлі-продажу. Згодні виселитися з будинку за умови повернення позивачем коштів. Представник третьої особи у судовому засіданні просив рішення постановити відповідно до норм чинного законодавства, враховуючи інтереси малолітніх дітей. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2004 р. на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У вересні 2011 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу зазначеного домоволодіння за 144 000,00 грн. (на той час 18000 доларів США), що визнаносторонами у справі, та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини доказуванню не підлягають. У зв'язку із народженням відповідачкою дитини - [PERSON], 2012 року народження, 13.11.2012 року з дозволу позивача відповідачка була зареєстрована за вказаною адресою. Після цього без дозволу позивача відповідачка [PERSON] зареєструвала у будинку своїх малоолітніх дітей: [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2012 року народження. Судом встановлено, що на момент розгляду справи у суді договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] не укладений, однак відповідачі проживають у будинку, що належить на праві власності позивачу. Позивач наполягає на виселенні сім'ї відповідачки [PERSON] та звільнення ними житлового будинку. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу виділені в окреме провадження. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї позивача, своїми діями порушують законні права позивача в частині вільного володіння, розпорядження та користування своїм майном, проживають в домоволодінні без будь-яких правових підстав, жодних договорів на їх проживання сторони не укладали, позивач іншого житлового приміщення для проживання не має, тому суд вважає [PERSON] усунути перешкоди у користуванні власністю та виселити [PERSON], [PERSON], та малолітніх дітей [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2012 року народження, із домоволодіння [ADDRESS]. В чати сні витребування майна із чужого незаконного володіння суд вважає відмовити, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на законі. Також суд вважає стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рівних частках 243 гривню 60 копійок судового збору.

Outcome: partial