Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON],яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Рунівщинська сільська рада Полтавського району, про визнання права на земельну частку ( пай), посилаючись на те, що 21 серпня 2003 року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть видане 23 серпня 2003 року Рунівщинською сільською радою Полтавського району. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями у с. Рунівщина по вул. Садова, 9, земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,33 га., житловий будинок з господарськими будівлями в с. Рунівщина по вул. Шевченка, 34, земельна частка (пай) у розмірі 4,9 га яка належала йому на підставі сертифіката серії ПЛ №0294224 від 29.03.1997 року, майновий пай згідно свідоцтва серії ПО №100820 від 23.11.2001 року виданого Рунівщинською сільською радою Полтавського району. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2004 року по справі №2-661/04, за матірю позивача - [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку по вул. Садова, 9 та земельної ділянки площею 0,33 га у с. Рунівщина, за позивачем [PERSON], братом - [PERSON] та сестрою [PERSON] на 1/6 частину за кожним вказаного майна. Крім того, судом було визнано право власності в рівних частках за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай) площею 4,9 га згідно сертифікату ПЛ №0294224 від 29.03.1997 року, та на майновий пай згідно свідоцтва ПО №100820 від 23.11.2001 року виданого Рунівщанською сільською радою. Однак, одразу після вирішення питання щодо поділу спадкового майна, [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] фактично відмовившись на користь позивача від своєї частки земельного та майнового паю виїхали на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, та з 2004 року більш не приїжджали до с. Рунівщина. З моменту розпаювання колгоспних земель, фактично користувалось вказаним земельним паєм ПП «Зоря» яке сплачувало [PERSON] орендну плату, однак після зміни орендатора на ПП «Агро-Капітал», для укладання договору оренди землі підприємство потребувало у позивача оформити належним чином вказаний пай у Держгеокадастрі Полтавського району. Звернувшись наприкінці 2015 року до керівництва Держгеокадастру у Полтавському районі з проханням оформлення паю з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці, позивач отримав розяснення, що оформити земельний пай можливо лише при одночасному зверненні усіх власників земельної ділянки, в іншому випадку вказане питання можливо вирішити лише у судовому порядку. Таким чином, не зважаючи на те, що згідно рішення суду від 06.10.2004 року, [PERSON] має право на ? частину земельної частки паю згідно сертифікату ПЛ 0294224 від 29.03.1997 року, він позбавлений можливості оформити вказаний земельний пай, що позбавляє його можливості розпоряджатися вказаним майном та отримувати орендну плату. Враховуючи те, що відповідач своїми діями фактично відмовилася від своєї частки паю на користь позивача, протягом року не відчужила свою частину паю, що перешкоджає оформити частину земельної частки (паю) та те, що [PERSON]В є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], вважає що має право на визнання за собою права власності на частину земельної частки (паю) яка належить згідно рішення Полтавського районного суду від 06.10.2004 року [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявились, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечили проти винесення заочного рішення. Відповідач в\~ судове\~ засідання\~ не\~ зявився, хоча\~ заздалегідь\~ повідомлявся належним\~ чином\~ про\~ день та час\~ розгляду\~ справи, про що маються докази в матеріалах справи, зокрема оголошення\~ в газету «Зоря Полтавщини» про час слухання справи та виклик відповідача в засідання. Треті особи : [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та прохали задовольнити. Представник третьої особи Рунівщинської сільської ради Полтавського району в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, поклались на розсуд суду при вирішенні позову. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 21 серпня 2003 року помер батько позивача [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть видане 23 серпня 2003 року Рунівщинською сільською радою Полтавського району. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді: житлового будинку з господарськими будівлями у с. Рунівщина по вул. Садова, 9, земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,33 га., житловий будинок з господарськими будівлями в с. Рунівщина по вул. Шевченка, 34, земельна частка (пай) у розмірі 4,9 га яка належала йому на підставі сертифіката серії ПЛ №0294224 від 29.03.1997 року, майновий пай згідно свідоцтва серії ПО №100820 від 23.11.2001 року виданого Рунівщинською сільською радою Полтавського району. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2004 року по справі №2-661/04, за матірю позивача - [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку по вул. Садова, 9 та земельної ділянки площею 0,33 га у с. Рунівщина, за позивачем [PERSON], братом - [PERSON] та сестрою [PERSON] на 1/6 частину за кожним вказаного майна. Крім того, судом було визнано право власності в рівних частках за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (пай) площею 4,9 га згідно сертифікату ПЛ №0294224 від 29.03.1997 року, та на майновий пай згідно свідоцтва ПО №100820 від 23.11.2001 року виданого Рунівщанською сільською радою. Однак, одразу після вирішення питання щодо поділу спадкового майна, [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] фактично відмовившись на користь позивача від своєї частки земельного та майнового паю виїхали на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, та з 2004 року більш не приїжджали до с. Рунівщина. З моменту розпаювання колгоспних земель, фактично користувалось вказаним земельним паєм ПП «Зоря» яке сплачувало [PERSON] орендну плату, однак після зміни орендатора на ПП «Агро-Капітал», для укладання договору оренди землі підприємство потребувало у позивача оформити належним чином вказаний пай у Держгеокадастрі Полтавського району. Звернувшись на прикінці 2015 року до керівництва Держгеокадастру у Полтавському районі з проханням оформлення паю з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці, позивач отримав розяснення, що оформити земельний пай можливо лише при одночасному зверненні усіх власників земельної ділянки, в іншому випадку вказане питання можливо вирішити лише у судовому порядку. Таким чином, не зважаючи на те, що згідно рішення суду від 06.10.2004 року, [PERSON] має право на ? частину земельної частки паю згідно сертифікату ПЛ 0294224 від 29.03.1997 року, він позбавлений можливості оформити вказаний земельний пай, що позбавляє його можливості розпоряджатися вказаним майном та отримувати орендну плату. Враховуючи те, що відповідач своїми діями фактично відмовилася від своєї частки паю на користь позивача, протягом року не відчужила свою частину паю, що перешкоджає оформити частину земельної частки (паю) та те, що [PERSON]В є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], то має право на визнання за собою права на частину земельної частки (паю) яка належить згідно рішення Полтавського районного суду від 06.10.2004 року [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного Кодексу України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до п. «е» ст. 140 ЗК України не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом являється підставою припинення права власності на земельну ділянки за такою особою. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Відповідно до ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать, про її відмову від права власності. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved