Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати, здійснити оплату праці та видати довідку про заробітну плату. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 1986 році він працював в АТП-13055 (зараз АТП-2240) на посаді старшого майстра. На підставі наказу підприємства від 27.10.1986 року на строк з 29.10.1986 року по 29.11.1986 року він був направлений у відрядження до м.Чорнобиль - с.Іллінці. Він здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС переважно в м.Чорнобиль, де проживав протягом усього часу відрядження. Згідно посвідчення про відрядження № 040, він 29.10.1986 року прибув до м.Чорнобиль - с.Іллінці і вибув з м.Чорнобиль 28.11.1986 року. Йому були видані табелі-довідки на виплату заробітної плати, як залученому персоналу, який приймав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до діючих нормативних актів за жовтень та листопад 1986 року. В м.Чорнобиль йому було видано довідку начальником зведеної колони УРСР про те, що з 29.10.1986 року по 29.11.1986 року, в тому числі по суботах та неділях, він був зайнятий на роботах, пов»язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, в зоні небезпеки № 1 тривалістю 372 години і має пільги, встановлені законодавством. Але відповідач заробітну плату в зоні № 1 за період з 29.10.1986 року по 31.10.1986 року безпідставно йому не нараховує. Так, відповідно до роз»яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 05.11.2002 року № 18-733, м.Чорнобиль було віднесено з 15.07.1986 року по 01.03.1987 року до зони № 1 з оплатою праці у 2-х кратному розмірі, понад збережену середньомісячну заробітну плату, але йому була нарахована заробітна плата з кратністю 1, що не відповідає рішенню Урядової комісії. Посилаючись на викладені обставини, а також на обов»язок відповідача видати довідку про заробітну плату, що відповідає чинним нормативним актам, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: зобов'язати ПАТ «АТП-2240» здійснити йому (позивачу) перерахунок заробітної плати в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року включно, з урахуванням постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплати праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, за роботи, пов'язану з ліквідацією аварії на ЧАЕС в зоні небезпеки №1 з підвищенням її в двократному розмірі в порівнянні з встановленим розміром підприємством та здійснити її виплату; зобов'язати ПАТ «АТП-2240» видати відповідну довідку про заробітну плату в період з 29 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року з урахуванням проведеного перерахунку для пред'явлення до органів пенсійного фонду України для нарахування пенсії. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з підстав та обставин, викладених у позовній заяві, підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Представник відповідача ПАТ «АТП-2240» та відповідач - ліквідатор ПАТ «АТП-2240» Звєздічева М.О. повторно у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином за останньою відомою адресою. Відповідно до вимог ч.1 ч.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача та відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії (а.с.10). Відповідно до копії довідки, виданої начальником зведеної колони автотрансу УРСР, позивач [PERSON] з 29.10.1986 року по 29.11.1986 року, в тому числі по суботах та неділях, був зайнятих на роботах, пов»язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні № І тривалістю 372 години (а.с.6). Як свідчить копія табелю-довідки на виплату заробітної плати залученому персоналу, що приймав участь у виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до діючих нормативних актів, позивач [PERSON] відпрацював у зоні І 29.10.1986 року - 12 годин, 30.10.1986 року - 12 годин, 31.10.1986 року - 12 годин, всього відпрацьовано 3 дні тривалістю 36 годин (а.с.11). В той же час, згідно довідки ПАТ «АТП-2240» № 589 від 17.09.2013 року, позивачу за вказаний період нараховано заробітну плату з кратністю «1» (а.с.9). Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що відповідачем неправомірно застосовано кратність «1» до заробітної плати, нарахованої за період з 29.10.1986 року по 31.10.1986 року, замість кратності «2», в зв»язку з чим просить задовольнити його вимоги. Суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з огляду на наступне. Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС визначалася постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР в залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місце знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1, 2, 3 зони небезпеки, зони іонізуючого випромінювання (30-кілометрова зона). Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону її життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 10 вказаного ЗУ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст.15 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період підприємствами, установами, організаціями (військкоматами). Згідно ч.1 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Порядок оплати праці осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС врегульовано листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища». У цьому листі зазначено про розсекречування низки постанов та розпоряджень центральних органів управління про порядок оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Так, Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони ЧАЕС» і Постановою Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 р. №168-5 передбачено проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% тарифним ставкам. Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств та організацій, які виконують роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, максимальний розмір премії 60% тарифної ставки в місяць (п.4) та дозволено залучати працівників на роботи у святкові та вихідні дні з оплатою праці в 2-х кратному розмірі (п.5). Отже, виходячи з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.058.1986 № 524-156, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 10.06.1986 № 207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці, підвищеній у два рази. Також, з 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Указаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Також, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. N 207-7, оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи. Вимоги до заповнення довідок про заробітну плату встановлені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року№ 22-1; постановою Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ,зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати»; розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»; постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 № 153/10-43; постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; постановою Ради Міністрів СРСР від 08 травня 1986 року № 168-5 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»; розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 06 січня 1988 року № 12-р; Основними положеннями по обліку праці та заробітної плати у промисловості і будівництві, затвердженими Держкомпраці СРСР, Мінфінансів СРСР і ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 року. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачу за період роботи в зоні І під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 29.10.1986 року по 31.10.1986 року неправомірно нараховано заробітну плату без врахування її підвищення у двократному розмірі в порівнянні з встановленим розміром підприємством, що передбачене постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7. В зв»язку з цим вимоги позивача про зобов»язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, а також видати відповідну довідку про заробітну плату, підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, а позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved