Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію в розмірі 9720,17грн.. За клопотанням позивача відповідач був замінений на належного відповідача [PERSON], який є власником 1/2 частини будинку на вул..Лісовій,15 у м.Білій Церкві Київської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-3080 від 4.12.2006, виданого Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 2644. Вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.04.2015 судом відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення вказаної заборгованості. Енергопостачання квартири № 2 в будинку здійснювалося на підставі договору про користування електричною енергією № 120161 від 2.01.2002, відповідач не виконував зобовязання щодо сплати за використану електроенергію. Станом на 6.01.2013, згідно показників приладу обліку електричної енергії 3070 кВт/год., борг за використану електроенергію склав 326,62грн.. В період з 6.01.2013 по 14.05.2015, згідно показників 20081 кВт/год., нараховано до оплати 9543,55 грн.. Сплачено боржником 150грн.. заборгованість становить 9720,17грн.. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, заяв клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши доводи представника позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини будинку на вул..Лісовій,15 у м.Білій Церкві Київської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] № 3-3080 від 4.12.2006, виданого Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 2644, про що свідчить довідка КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 9.10.2015 та 19.10.2015, що фактично становить квартиру № 2, що визнав представник позивача та підтверджується довідкою про реєстрацію відповідача за вказаною адресою, згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Київській області від 26.10.2015. 5.05.2015 між ПАТ «Київобленерго» та [PERSON], проживаючим [INFO], був укладений договір № 200044357 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Проте, розрахунок заборгованості станом на 14.05.2015 поданий до суду на імя [PERSON], на імя якої відкритий особовий рахунок № 000200044716, та з якою був укладений договір № 120063 на користування електричною енергією від 16.07.2002. Згідно з квитанцією про сплату заборгованості станом на 28.08.2014 за адресою: [ADDRESS], на імя [PERSON], заборгованість становить 7140,26грн.. Згідно з квитанцією про сплату заборгованості станом на 27.12.2014 за адресою: [ADDRESS], на імя [PERSON], заборгованість становить 8733,09грн.. Згідно з квитанцією про сплату заборгованості станом на 27.03.2015 за адресою: [ADDRESS], на імя [PERSON], заборгованість становить 4432,13грн.. Згідно з квитанцією про сплату заборгованості станом на 27.05.2015 за адресою: [ADDRESS], на імя [PERSON], заборгованість становить 24,16грн.. Як пояснив свідок [PERSON] батько відповідача - син успадкував після [PERSON] 1/2 частину будинку на вул..Лісовій,15 у м.Білій Церкві, що фактично становить квартиру № 2, у якій тимчасово проживали їх родичі, які створили борги. Проте, розрахунок боргу не відповідає дійсності, квитанції приходять на імя [PERSON] на дві квартири, хоча власницею квартири № 1 є [PERSON]. Нарахування здійснюються за двома лічильниками: один на квартиру, другий на сарай який був відключений представниками позивача та невідомо ким і коли підключений, проте відповідний акт позивачем не складався, що не заперечував у судовому засіданні представник позивача. Розрахунок боргу за особовим рахунком відповідача позивачем взагалі не був наданий. Представник позивача, на розяснення та пропозицію суду, відмовився впорядкувати документи, що стосуються нарахування заборгованості відповідача, договірних відносин з ним, тощо, посилаючись на достатність доказів на підтвердження вимог позивача. Проте, суд прийшов до висновку про неможливість на підставі поданих позивачем доказів, які не є належними та допустимими, ухвалити рішення про стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до ст.ст. 24, 26 ЗУ «Про електроенергетику» та п.3 «Правил користування електричною енергією для населення»: Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Відповідач, як споживач електричної енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі п.2, п.3, п.53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою КМУ від 26 .07.1999 р. N 1357, ст.ст. 1, 15-1, 24, 25, 26 ЗУ «Про електроенергетику»,

Outcome: dismissed