Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що у її користуванні перебуває земельна ділянка площею 50 га, яка розташована на території Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджується відповідним Державним актом. 01.09.2016 року вона звернулась із заявою до відповідача із заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в постійному користуванні у неї площею 50 га на території Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області і до заяви додала копію Державного акту, паспорту та коду, викопіювання місця розташування. 10.10.2016 року вона отримала від відповідача лист від 22.09.2016 року вих. № 14754/0-8490/0/6-16, яким їй було відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відмова обґрунтована тим, що подані документи не відповідають п.г ч.9 ст.55 Закону України «Про землеустрій»- технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) потрібна згода власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем. Позивач вважає вказану відмову незаконною, оскільки вона порушує її право, і тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення, заперечень на позов не надав. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] має у постійному користуванні земельну ділянку для ведення селянського(фермерського) господарства площею 50 га, яка розташована на території Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено Державним актом на право постійного користування землею серії КР 000123, виданого Новоархангельською районною радою 10 вересня 2001 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 124. 01.09.2016 року [PERSON] звернулась із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області із проханням надати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в постійному користуванні у неї площею 50 га на території Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. До поданої заяви позивач додала копію Державного акту, паспорту та коду, викопіювання місця розташування. 22.09.2016 року Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області надало письмову відповідь позивачу на її заяву про відсутність підстав для задоволення заяви із зазначенням, що за результатами розгляду матеріалів інформують, що подана заява не відповідає вимогам пункту «г» частини девятої статті 55 Закону України «Про землеустрій», а саме технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності- органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем. Відповідно до норм ст.7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ (далі Закон № 561-ХІІ), який був чинним на час надання земельної ділянки позивачу, користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарств. Статтею 20 (пункт ґ ) Закону України «Про землеустрій» зазначено, що землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі організації нових і впорядкування існуючих об'єктів землеустрою. Відповідно до ст.ст.25,26 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видом документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичнихі картографічних матеріалів. Встановлення(відновлення)меж земельної ділянки в натурі (намісцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом). Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 15 від 14.01.2015 року,\~Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр у своїй діяльності керується\~Конституцією\~та законами України, указами Президента України та постановами Верховної [PERSON] України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Серед основних завдань Держгеокадастру єрозпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених\~Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Тобто, вищевказаною нормою Держгеокадастр визначено розпорядником землями державної власності сільськогосподарського призначення. Пунктом г) частини девятої статті 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем. Тобто, за таких обставин, відповідач, як розпорядник земель державної власності, і у обовязки якого входить проведення землеустрою, виконання заходів, передбачених проектами землеустрою та надавати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою в межах своєї компетенції, незаконно відмовив у задоволенні заяви позивача та порушив право позивача на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 152 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved