Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї 1492,97 гривень заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 17.08.2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка, підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії, відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб між банком та клієнтом та отримавши кредит, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 02.03.2021 року, утворилась заборгованість в розмірі 1492,97 гривень, яка складається із: 1398,94 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 29,90 грн. - відсотки за користування кредитом; 55,19 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 3,14 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 5,80 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по відсоткам користування кредитом, яку позивач просить стягнути з [PERSON] разом із судовими витратами. Ухвалою від 28.09.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін 18.10.2021. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка вважається належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце слухання справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без її участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с.17-18). Судом встановлено, що 17.08.2016 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір у виді Заяви про приєднання № 2407420/170816 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти. Банк надав клієнту [PERSON] кредит, метою отримання якого є споживчі потреби, шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] із встановленням бажаного розміру кредиту в сумі 1500,00 гривень зі ставкою за кредитом в розмірі 30% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та 0.001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно з умовами договору (а.с.9-12). Згідно Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 17.08.2016 року відповідачка взяла на себе зобов`язання здійснювати щомісячне часткове повернення кредиту у розмірі обов`язкового щомісячного платежу, розмір якого встановлений Договором (а.с.10). Таким чином, укладений між сторонами договір складається з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками, Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та кредитної заяви (а.с.9-10). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачка, всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком та не спростована відповідачкаю (а.с.7-8). Так, розмір заборгованості [PERSON] станом на 02.03.2021 року, становить 1492,97 гривень, яка складається із: 1398,94 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 29,90 грн. - відсотки за користування кредитом; 55,19 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 3,14 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 5,80 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по відсоткам користування кредитом. 04.10.2018 року АТ «Ощадбанк» направлено [PERSON] лист- вимогу про здійснення повного погашення заборгованості за Кредитним договором (а.с.15). Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Крім цього, згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, шо якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У порушення вищевказаних вимог закону та умов договору, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула, що є підставою для стягнення заборгованості за договором від 17.08.2016 року. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом в сумі 1492,97 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved