Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позову вказав, що з 01.04.2012 року правонаступником прав і обов'язків комунального підприємства «Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» є обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро - Кіровоград». Відповідач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. За весь період проживання відповідача у вказаному будинку, ОКВП «Дніпро - Кіровоград» надавало у зазначений житловий будинок послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, якими користувався відповідач. Шляхом створення особового абонентського рахунку [NUMBER] та видачею абонентської книжки сторони вступили у фактичні договірні відносини, але впродовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. В зв'язку з чим заборгованість відповідача станом на 01.05.2013 року складає 812,83 грн., зокрема: 795,29 грн. - борг за послуги водопостачання та водовідведення; 17,54 грн. - заборгованість 3 відсотки річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача 812,83 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовіжведення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що у [PERSON] заборгованість за адресою: [ADDRESS] на даний час відсутня, оскільки власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], який повинен сплачувати послуги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] 14 грудня 2011 року продала житловий будинок за адресою: [ADDRESS], [PERSON], а тому власником вищевказаного будинку являється [PERSON], який сплатив борг повністю. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, в ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] з 14.12.2011 року є [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 14 грудня 2011 року (а.с.46-48). Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованість в розмірі 795,29 грн. нараховувалась позивачем за період з листопада 2011 року по квітень 2013 року (а.с.4), однак згідно з копією паспорта [PERSON] серія [NUMBER] від 10.11.1998 року місце проживання відповідача [PERSON] з 01.09.2005 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31, 49), а починаючи з 14.12.2011 року у житловому будинку за адрессою: [ADDRESS] проживає [PERSON]. З наведеного вбачається, що [PERSON] з листопада 2011 року не проживала в будинку за адресою: [ADDRESS], та не користувалась послугами позивача з централізованого водопостачання та водовідведення. Матеріалами справи, її фактичними обставинами не підтверджено наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 812,83 грн., що виключає можливість висновку про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 812,83 грн. . Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, так як в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та відповідного обґрунтування.

Outcome: dismissed