Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на обґрунтування якого вказав, що 17 вересня 2017 року близько 14 години 00 хвилин відповідач, [PERSON], рухаючись автомобілем марки «Audi», моделі «100», синього кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER], шасі №WAUZZZ44ZFA068631, по правій стороні автодороги Т-03-02 на 165 кілометрі + 400 метрів, сполученням місто Берестечко місто Горохів, у напрямку з міста Берестечко у місто Горохів, в селі Борочиче Горохівського району Волинської області, ігноруючи правила безпеки на транспорті, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, дорожньої розмітки, стану дорожнього покриття, погодних умовах, не переконавшись у безпечності маневру та своїми необережними діями, які проявилися у грубому порушенні вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 (п.б), 10.1, 12.3, 12.4, 13.3, 14,2 (п.б) Правил дорожнього руху України, під час виконання обгону мотоблоку марки «Кентавр» моделі «МБ3040Д» із причепом, який рухався в попутному напрямку, допустив наїзд на нього, внаслідок чого водій мотоблока [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба та кінцівок, закритого перелому 8-9 ребер зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №105 від 28 вересня 2017 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Даний вирок набрав законної сили. Внаслідок злочинних дій відповідача позивач переніс моральні переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, оскільки зазнав душевного болю та фізичних страждань. Він тривалий час не міг жити нормальним життям внаслідок пережитого стресу, частково порушились його життєві звязки та нормальний уклад життя. Вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 20000 (двадцять тисяч) гривень і що дана сума коштів зможе хоча б частково компенсувати розмір душевних та фізичних страждань. У звязку з цим просить суд позов задовольнити. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю із підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач, [PERSON], та його представник [PERSON], в судовому засіданні, кожен зокрема, позов визнали частково, пояснили, що завдані матеріальні збитки відповідач відшкодував позивачу в повному обсязі, а останній в ході розгляду кримінального провадження пояснив, що претензій до нього немає, про що й надав відповідну розписку. Вважають, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень є безпідставними, такими, що суперечать вимогам розумності та справедливості, є явно неспівмірними з розміром заподіяної майнової шкоди. Крім того позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження його позовних вимог, у звязку з чим згідний відшкодувати 1500 (одну тисячу пятсот) гривень завданої моральної шкоди, відтак просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 вересня 2017 року близько 14 години 00 хвилин відповідач, [PERSON], рухаючись автомобілем марки «Audi», моделі «100», синього кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER], шасі №WAUZZZ44ZFA068631, по правій стороні автодороги Т-03-02 на 165 кілометрі + 400 метрів, сполученням місто Берестечко місто Горохів, у напрямку з міста Берестечко у місто Горохів, в селі Борочиче Горохівського району Волинської області, ігноруючи правила безпеки на транспорті, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, дорожньої розмітки, стану дорожнього покриття, погодних умовах, не переконавшись у безпечності маневру та своїми необережними діями, які проявилися у грубому порушенні вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 (п.б), 10.1, 12.3, 12.4, 13.3, 14,2 (п.б) Правил дорожнього руху України, під час виконання обгону мотоблоку марки «Кентавр» моделі «МБ3040Д» із причепом, який рухався в попутному напрямку, допустив наїзд на нього, внаслідок чого водій мотоблока [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року відповідача, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №105 від 28 вересня 2017 року виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден тулуба та кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 8-9 ребер зліва по ступеню тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що потягнули за собою тривалий розлад здоровя, тобто більше 21 доби. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов'язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов'язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом'якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК). Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Частинами 1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Завдання відповідачем [PERSON] позивачу тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 17 вересня 2017 року близько 14 години 00 хвилин, на автомобільній дорозі сполученням місто Берестечко місто Горохів, в селі Борочиче Горохівського району Волинської області, знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, як у матеріалах справи, досліджених судом, так і у поясненнях самого відповідача, наданих в судовому засіданні. Наявність і тяжкість тілесних ушкоджень, завданих позивачу джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, також підтверджуються матеріалами справи. Таким чином, відповідач повинен нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду незалежно від наявності встановлення вини, оскільки діє презумпція вини заподіювача шкоди. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п.6 ст.3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивача було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв'язку з цим є причинно-слідчий зв'язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу тілесних ушкоджень вони за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, часом знаходження позивача на лікуванні. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача [PERSON] 7000 (сім тисяч) гривень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог На підставі ст.ст.1167, 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: partial