Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 33500 грн. 28 коп. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2019 між ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 013801, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Discoveri». 03.11.2020 в м. Києві по вул. Тростянецька, 2-а сталася ДТП за участю автомобіля «Land Rover Discovery» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 11.11.2020 до ТДВ «СК «Віді-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] , в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі страхового акту №7621 від 18.11.2020, виходячи з рахунку № ПАсС-0021125 від 10.11.2020, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 33500,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5040 від 23.11.2020. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Враховуючи вищезазначене, до позивача після виплати страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 33 500,28 грн., на підставі чого, відповідачу направлялись регресні вимоги. Однак, станом на день звернення до суду відповідач не здійснив відшкодування шкоди, в зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином за адресою реєстрації місця проживання, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 279 ЦПК України). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.11.2019 між ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 013801, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Discoveri». д.н.з. [NUMBER] . 03.11.2020 в м. Києві по вул. Тростянецька, 2-а сталася ДТП за участю автомобіля «Land Rover Discovery» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. 11 листопада 2020 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] , в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 23 листопада 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» на підставі страхового акту №7621 від 18.11.2020, виходячи з рахунку № ПАсС-0021125 від 10.11.2020, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 33500,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5040 від 23.11.2020. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки відповідач не відшкодувала шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 33500,28 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved