Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить визначити ідеальні частки за [PERSON] та [PERSON] по 1/3 ідеальних часток кожній в квартирі №7 загальною площею 54.9 кв м ., житловою площею 29.9 кв м , яка розташована в [ADDRESS] . Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме: виділити в користування [PERSON] житлову кімнату (літ 1) площею 12.3 кв м, [PERSON] житлову кімнату (літ 2) площею 17.3 кв м, у спільному користуванні залишити: кухню (літ 3) площею 8.2 кв м, ванну (літ 6) площею 2.5 кв м , вбиральню (літ5) площею 1.3 кв м, коридор (літ 4) площею 10.9 кв м, вбудована шафа (літ7,8) площею 1,1 кв м. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона із відповідачкою володіє на праві приватної спільної сумісної власності 2/3 частками у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] . є ще власником 1/3 спільної часткової власності в даній квартирі. Останнім часом у них з відповідачкою виникають непорозуміння щодо користування квартирою, був випадок коли відповідач не впускала її до квартири. Квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 54,9 кв.м. Відповідачка займає кімнату більшою площею - 17,6 кв.м., а вона - 12,3 кв.м. Нещодавно відповідач повідомила її про те, що має намір збільшити площу своєї кімнати за рахунок її кімнати. Категорично заперечує проти такого, оскільки така реконструкція можлива лише за попереднім погодженням відповідного проекту. Крім цього, проживати в квартирі з постійними сварками для неї не вихід, тому змушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання на 13.05.2019, надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. 06.05.2019 [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. 13.05.2019 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 10.06.2019. 10.06.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.06.2019. 12.06.2019 позивач подала до суд відповідь на відзив. 27.06.2019 провадження в справі зупинено, призначено по даній справі судову будівельно-технічну експертизу. 23.09.2019 в провадження суду надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 26.09.2019 провадження в справі відновлено, розгляд справи призначено на 03.10.2019. Представник позивача [PERSON] та адвокат Щерба О.С. в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача Партика О.В. позов заперечила, вказуючи на можливість досудового врегулювання позовної вимоги про виділення часток, яким сторони не скористались, а отже звернення до суду є передчасним. Враховуючи те, що друга вимога є похідною від першої, просить відмовити в задоволенні позову в цілому. У випадку, якщо суд дійде висновку про підставність позовних вимог і, відповідно, їхнє задоволення, просить звернути увагу на наявність грошової компенсації у висновку експерта. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить 2/3 ідеальної частки в квартирі [ADDRESS], 1 / 3 ідеальної частини вказаної квартири належить [PERSON] . (а.с.5, 6) Як вбачається із матеріалів справи між сторонами існує спір щодо порядку користування спірною квартирою, зокрема дане стверджується зверненнями до Дрогобицького відділу поліції та відповідями на звернення. (а.с.36,47) З таких підстав, суд не бере до уваги покликання представника відповідача про можливість врегулювання даного спору в позасудовому порядку. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ч.2 ст.370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. (наведена правова позиція відображена у постанові Верховного суду від 06.03.2018 по справі №1616/2529/2012). Крім цього, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення в користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової та спільної сумісної власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15. Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно Висновку судової інженерно-технічної експертизи №31-19Е експертом запропоновано визначити можливі варіанти порядку користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , загальною площею 54,9 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , виділивши [PERSON] : житлову кімнату площею 12,3 кв.м., [PERSON] : житлову кімнату площею 17,6 кв.м., вбудовану шафу 0,7 кв.м., вбудовану шафу 0,4 кв.м., балкон 1 кв.м., залишити у спільному користуванні: кухню площею 8,2 кв.м., коридор 10,9 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну 2,5 кв.м. При даному варіанті порядку користування квартирою компенсація, яку [PERSON] має виплатити [PERSON] становить 55160 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

Outcome: approved