Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати недійсним пункт 1.5. Договору кредиту та страхування № Z07.00203.006079539 від 16.12.2019 р. та пункти 4.2.. 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № Z07.00203.006079539 від 16.12.2019 р. в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості (інші послуги банку). Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк на користь [PERSON] суму сплаченої за період з 16.12.2019 року по 18.02.2021 року (включно) плати за обслуговування по Договору кредиту та страхування №Z07.00203.006079539 від 16.12.2019 р. (інші послуги банку) в розмірі - 79 082, 78 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16 грудня 2019 року між [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файенс Сервіс» та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування № Z07.00203.006079539. Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надав Позивачу кредит у розмірі 154 300,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 1.99% річних строком кредиту на 60 місяців. Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку». Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту сторони визначили - 16.12.2024 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) , відкритий у Банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору. Відповідно до п.1.7. кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 140 913,24 гривень на рахунок № [NUMBER] ) Позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та Позичальник доручає Банку оплатити страховий за рахунок кредиту в розмірі 13 386, 76 гривні згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ» в AT «Ідея Банк» № [NUMBER] IBAN [NUMBER] через транзитний рахунок, відкритий в AT «Ідея Банк». Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 88.81874085 % річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 429 589, 10 грн. Згідно пунктів 9.15.1., 9.15.4. пункту 9.15. позивач має право: одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Позивач зазначає, що після укладення кредитного договору йому стало відомо, що встановлена Банком у Кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою договору та повинна надаватися на безоплатній основі, а тому позивач просить позовні вимоги задоволити повністю. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 р. у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, оскільки згідно відзиву просила суд проводити розгляд справи у її відсутності, а також просила суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві. /а.с.74-79/. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, подала суду письмові пояснення, просила суд проводити розгляд справи у її відсутності, а також просила суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у поясненнях. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд встановив, що 16 грудня 2019 року між [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файенс Сервіс» та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування № Z07.00203.006079539. Згідно п. 1.2.-1.4. Кредитного договору, Банк надав Позивачу кредит у розмірі 154 300,00 грн. з процентною фіксованою ставкою в розмірі 1.99% річних строком кредиту на 60 місяців. Умовами п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку». Згідно п.1.6. Кредитного договору датою повернення кредиту сторони визначили - 16.12.2024 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) , відкритий у Банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 доданого Договору. Відповідно до п.1.7. кредитного договору Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 140 913,24 гривень на рахунок № [NUMBER] ) Позичальника, який відкритий в AT «Ідея Банк», МФО 336310, та Позичальник доручає Банку оплатити страховий за рахунок кредиту в розмірі 13 386, 76 гривні згідно умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ» в AT «Ідея Банк» № [NUMBER] IBAN [NUMBER] через транзитний рахунок, відкритий в AT «Ідея Банк». Згідно п.3.2. Кредитного договору ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору. Згідно п. 6. Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО, який визначає всі істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку: www.ideabank.ua. Як вбачається з п. 4.2. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договір кредиту та страхування № Z07.00203.006079539 від 16.12.2019 року (надалі - «Додаток №1») Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.95% щомісячно від початкової суми кредиту. Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 264 399, 30 грн., яку позичальник повинен сплачувати на рахунки вказані в п.І.б.Кредитного договору в період з 16.01.2020 року по 16.12.2024 року 60 (шістдесятьма) щомісячними внесками 16 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів. Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 88.81874085 % річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 429 589, 10 грн. Як вбачається з пункту 9.8.2. пункту 9.8 Розділу 9. «Умов споживчого кредитування без забезпечення» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №10/16-09 від 16.10.2019 p., що діяли з 15.11.2019 року по 18.01.2020 року (в період укладення Кредитного договору), плата за обслуговування кредитної заборгованості, що сплачується Позичальником за користування кредитом, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення CMC - повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. У свою чергу згідно пункту 9.8.2. п.9.8. Розділу 9. «Умови споживчого кредитування без забезпечення» останньої редакції Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений протоколом засідання Правління №10/23-02 від 23.10.2020 p., що вводиться в дію 23 жовтня 2020 року та є діючим Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі разом - «Договори КБОФО»), за користування кредитом Позичальником плата за обслуговування кредитної заборгованості Позичальника встановлена за надання аналогічної інформації. Однак, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (Відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти Позивача з приводу інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, дана інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення Відповідачем у п.1.5. Договору кредиту та страхування №Р24.00204.005327334 від 10.06.2019 року та пункти 4.2., 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №Р24.00204.005327334 від 10.06.2019 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою умовою та суперечить самому ж Кредитному договору. Дані висновки узгоджуються із позицією Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 у аналогічній справі та по аналогічних умовах кредитного договору за участю Відповідача - АТ «Ідея Банк». Згідно пунктів 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договорів КБОФО, що є невід`ємними складовими кредитного договору право Позичальника вимагати у Банку кожного місяця безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватись Позичальнику за законом, а тому встановлена відповідачем у п.1.5. Кредитного договору та Додатку №1 плати за такі дії є несправедливою умовою та суперечить самому ж Кредитному договору. Так, згідно пунктів 9.15.1., 9.15.4. пункту 9.15. позивач має право: одержувати від Банку інформацію про заборгованість за Договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Крім того, згідно п.9.17.2. Договорів КБОФО Банк зобов`язався надавати Позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту. Як, вбачається з виписки за період з 16.12.2019 по 12.03.2021 року, позивачем було сплачено плати в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту в загальному розмірі 79082,78 грн. Отже, здійснені платежі на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитупризводять до істотного дисбалансу сторін, спрямовані на шкоду позивачу та суперечить принципу добросовісності. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно роз`яснень Пленуму ВС України, викладених в п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Однак, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінюватим умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020 року. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Однак, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати плату за обслуговування кредиту не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Встановлено, що позивач сплачував кошти за обслуговування кредитної заборгованості, що стверджується рухом коштів по рахунках, які додані до матеріалів справи. Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору № Z07.00203.006079539 від 16.12.2019 року, що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду, окремо за кожну вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 840 грн. 80 коп. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається із матеріалів справи, між Адвокатським бюро «ВІТАЛІЯ РЕПАКА» та [PERSON] 11 грудня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги №41. Згідно п.1.1 .Договору Клієнт доручив, а Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати; необхідну правову допомогу Клієнту у будь-яких цивільних справах. Для надання правової допомоги Клієнту за цим Договором Адвокатське бюро призначило адвоката Репака Віталія Валерійовича (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛB №001128, видане Радою адвокатів Львівської області Національної асоціації адвокатів України 29 серпня 2018 року) (п.1.2. Договору про надання правової допомоги). Згідно п. 3.1. Клієнт зобов`язався оплачувати послуги по наданню правової допомоги. Розрахунок вартості послуг за надання професійної правничої допомоги та порядок оплати таких послуг визначений п. п. 4.1- 4.5 Договору. На виконання умов договору про надання правової допомоги 18.12.2020 р. Адвокатським бюро виставлено Клієнту рахунок для оплати послуг за правничі послуги. Клієнтом було проведено оплату за правничі послуги у розмірі 3500 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 18.12.2020 року. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3500 грн. витрат на правову допомогу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved