Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, де зазначив, що 01.03.2010 року між ним та [PERSON] укладений договір позики, оформлений розпискою від 01.03.2010 р., яка фактично посвідчує передання відповідачу грошової суми та встановлює умови повернення суми позики. Відповідно до умов даної угоди, [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів у позику в розмірі 20 000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 01.04.2010 року. Останнє погашення заборгованості у розмірі 1 000 грн. відбулося 22.07.2011 року. Тому станом на 12.05.2014 року за [PERSON] обліковується заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 19 000 грн. Також, 17.07.2010 року між ним та [PERSON] був укладений ще один договір позики, оформлений розпискою від 17.07.2010 р., яка фактично посвідчує передання йому визначеної грошової суми та встановлює умови повернення суми позики. Відповідно до умов даної угоди, [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів у позику в розмірі 27000 грн., яку [PERSON] зобов'язався повернути. Враховуючі ті обставини, що у договорі позики, оформленої розпискою від 17.07.2010р., помилково вказана дата повернення позичених коштів, яка вже минула (« 17.06.10»), то вважається, що в угоді строк повернення позики не був встановлений. 19.03.2014 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення була надіслана вимога про повернення позики. Проте, до теперішнього часу така вимога залишилася без відповіді, а позика не повернута. Відповідно до ст.625 ЦК України, три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання складають: за позикою, оформленою розпискою від 01.03.2010 р. - 2367,47 грн.; за позикою, оформленою розпискою від 17.07.2010 р. - 61,99 грн. Сума інфляційних збитків за час прострочення виконання зобов'язання становить: за позикою, оформленою розпискою від 01.03.2010 р. - 2 427 грн. Оскільки до цього часу відповідач борг не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договорами позики, від 01.03.2010 р. та 17.07.2010 р., в розмірі 50 856,46 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі - 46 000 грн.; суми трьох процентів річних у розмірі - 2 429,46 грн.; суми інфляційних витрат у розмірі 2 427 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 508,56 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, листи надсилались за його місцем реєстрації. Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого, [PERSON] надав [PERSON] позику у сумі 20 000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався повернути суму позики до 01.04.2010 р. Суд приймає як належний доказ надану позивачем розписку про отримання позичених коштів [PERSON] (а.с.41). 17.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого, [PERSON] надав [PERSON] позику у сумі 27 000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався повернути суму позики до 17.06.2010 р. Суд приймає як належний доказ надану позивачем розписку про отримання позичених коштів [PERSON] (а.с.40). За розпискою від 01.03.2010 р. відповідач 22.07.2011 року сплатив заборгованості тільки у розмірі 1 000 грн. У зв'язку з чим, станом на 12.05.2014 року за [PERSON] обліковується заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 19 000 грн. (а.с.42) Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні, норма ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Враховуючи, що у договорі позики, оформленої розпискою від 17.07.2010 р., помилково вказана дата повернення позичених коштів, яка вже минула (« 17.06.10»), то вважається, що в договорі строк повернення позики не був встановлений. 19.03.2014 року [PERSON] на адресу відповідача [PERSON] надіслав цінним листом з описом вкладення вимогу про повернення позики. Однак до цього часу вимога залишилася без відповіді, а позика не повернута. (а.с.10, 32-33) Оскільки відповідач не повернув вчасно борг, та прострочив виконання, то три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання за позикою від 01.03.2010 р. складають - 2375,01 грн., із них: за період з 02.04.2010 р. по 22.07.2010 р. - 775,89 грн. (20 000 х 0,03 : 365 х 472 днів), та за період з 23.07.2010 р. по 12.05.2014 р. - 1599,12 грн. (19 000 х 0,03 : 365 х 1024 днів). Три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання за позикою від 17.07.2010 р. складають - 48,82 грн. (27 000 х 0,03 : 365 х 22 днів). Кількість днів судом враховано тільки 22, оскільки вимога була надіслана тільки 19.03.2014 р., а не 14.03.2014р. З урахуванням встановленого індексу інфляції, який ґрунтується на інформації Державного комітету статистики України, сума інфляційних витрат за час прострочення виконання зобов'язання за позикою від 01.03.2010 р. складають - 2 427 грн., із них: за період з 02.04.2010 р. по 22.07.2010 р. - 1 800 грн., та за період з 23.07.2010 р. по 12.05.2014р. - 627 грн. Отже сума боргу [PERSON] за двома розписками складає - 50 850,83 грн., із них сума основного боргу 46 000 грн., сума 3-х процентів річних 2 423,83 грн., та сума інфляційних витрат - 2 427 грн. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження факту неодержання від позикодавця суми позики за вказаними розписками суду не надав. Іншого розрахунку названих сум відповідачем не надано та не спростовано розрахунок, наданий позивачем. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договорами позики від 01.03.2010р. та від 17.07.2010 р. грошові кошти в сумі 50 850,83 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 508,51 грн., понесені ним при поданні позову.

Outcome: partial