Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144 від 12 грудня 2005 року, в розмірі 494215,83 Євро, в гривневому еквіваленті на день винесення рішення, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі будівлі та споруди, що в цілому складаються з нежилих будівель літ. «А», «Б», «Ю», «Ж», «К», «З», «М», «П», «Р», «О», «Ш», «Щ», «Н», «Д», «Г», «В», «Й», «Ё», «У», «X», «Ч1», «Ч», «Т», «И», «Л», загальною площею 8671,9 кв. м., вбиральні - літ. «Е», навісу - літ. «Ф», І - мостіння; 1-4, 8-10 - огорожа, розташованих за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Ціну на предмет іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 гривень, посилаючись на такі обставини. 12 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (зараз - Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144, відповідно до якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) в межах максимального ліміту заборгованості до 530000,00 Євро зі сплатою 12,50% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11 грудня 2008 року (в подальшому термін продовжений до 10 листопада 2012 року). В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, банк укладає з [PERSON] Іпотечний договір від 13 грудня 2005 року, запис в реєстрі №5275, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в наступну іпотеку банку у якості забезпечення виконання Позичальником основного зобов'язання за кредитним договором, наступне нерухоме майно: нежилі будівлі та споруди, що в цілому складаються з нежилих будівель літ. літ. «А», «Б», «Ю», «Ж», «К», «З», «М», «П», «Р», «О», «Ш», «Щ», «Н», «Д», «Г», «В», «Й», «Ё», «У», «X», «Ч1», «Ч», «Т», «И», «Л», загальною площею 8671,9 кв. м., вбиральні - літ. «Е», навісу - літ. «Ф», І - мостіння; 1-4, 8-10 - огорожа, розташованих за адресою: [ADDRESS], що належать іпотекодавцю на праві приватної власності. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24 березня 2015 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144 від 12 грудня 2005 року в сумі 494215,83 Євро, що на день НБУ складає 12558861,99 гривень, з якої: - сума заборгованості за кредитом - 277061,54 Євро, що на день НБУ складає 7040603,35 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 154733,98 Євро, що на день НБУ складає 3932052,58 гривень; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 45168,73 Євро, що на день НБУ складає 1147813,92 гривень; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 17251,59 Євро, що на день НБУ складає 438392,14 гривень, на підставі цього позивач просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] надав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, зазначивши, що позивачем розрахунок пені здійснено в доларах США в еквіваленті до валюти України на день здійснення розрахунку. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пені в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Окрім цього, відповідно до п. 2.6. Договору нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (факт/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Як вбачається із розрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту, а також розрахунку пені за несвоєчасне погашення відсотків, при здійсненні розрахунку пені позивач визначав розмір пені із розрахунку: Розмір пені = Сума простр. боргу* Кіл. днів прострочення* (Подвоєна облікова ставка НБУ)/360. Таким чином, Банк при здійсненні розрахунку пені у формулі замість кількості днів у році, а саме - 365 днів, застосував значення 330, що встановлене для розрахунку процентів за користування кредитом. ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії № 2005/144 від 12 грудня 2005 року, в розмірі 494215,83 Євро, в гривневому еквіваленті на день винесення рішення, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Разом з тим, положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Однак, позивач не зазначає ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. У наступному судовому засіданні позивачем були уточнені позовні вимоги та він просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нежилі будівлі та споруди, що в цілому складаються з нежилих будівель літ. «А», «Б», «Ю», «Ж», «К», «З», «М», «П», «Р», «О», «Ш», «Щ», «Н», «Д», «Г», «В», «Й», «Ё», «У», «X», «Ч1», «Ч», «Т», «И», «Л», загальною площею 8671,9 кв. м., вбиральні - літ. «Е», навісу - літ. «Ф», І - мостіння; 1-4, 8-10 - огорожа, розташованих за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144 від 12 грудня 2005 року в розмірі 431795,52 Євро, що складаються з: - заборгованість за тілом кредиту - 277061,54 Євро;- заборгованість за відсотками - 154733,98 Євро, в гривневому еквіваленті на день винесення рішення. Ціну на предмет іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 гривень. Представник позивача подав до суду заяву, за якою просив суд слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. 12 грудня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (зараз - Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк») та [PERSON] було укладено Договір про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144, відповідно до якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) в межах максимального ліміту заборгованості до 530000,00 Євро зі сплатою 12,50% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 11 грудня 2008 року (в подальшому термін продовжений до 10 листопада 2012 року). В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, банк укладає з [PERSON] Іпотечний договір від 13 грудня 2005 року, запис в реєстрі №5275. Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору від 13 грудня 2005 року, [PERSON] передав в наступну іпотеку банку у якості забезпечення виконання Позичальником основного зобов'язання за кредитним договором, наступне нерухоме майно: нежилі будівлі та споруди, що в цілому складаються з нежилих будівель літ. літ. «А», «Б», «Ю», «Ж», «К», «З», «М», «П», «Р», «О», «Ш», «Щ», «Н», «Д», «Г», «В», «Й», «Ё», «У», «X», «Ч1», «Ч», «Т», «И», «Л», загальною площею 8671,9 кв. м., вбиральні - літ. «Е», навісу - літ. «Ф», І - мостіння; 1-4, 8-10 - огорожа, розташованих за адресою: [ADDRESS], що належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 29 квітня 2004 року на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28 квітня 2004 року №462/01-04, право власності на яку зареєстроване згідно з відміткою Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 29 квітня 2004 року в реєстровій книзі №32неж. на стор. 92 реєстр №3283, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» №9233492 від 09 грудня 2005 року реєстраційний номер нерухомості в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13139208. Згідно із п. 3.1. кредитного договору, Банком свої зобов'язання виконано належним чином в повному обсязі: [PERSON] відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ «УкрСоцбанк» та надано суму кредиту готівкою. Відповідно до п. 3.3.6 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. п. 2.5., 2.7., 2.8, 2.14, 2.15 цього Договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. п. 4.1-4.4. кредитного договору. Згідно із п. 4.2 кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п. п. 1.1.1, 2.13.3., 3.2.6, 4.4., 5.4 цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24 березня 2015 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання мультивалютної не відновлюваної кредитної лінії №2005/144 від 12 грудня 2005 року в сумі 431795,52 Євро, що складаються з: - заборгованість за тілом кредиту - 277061,54 Євро; - заборгованість за відсотками - 154733,98 Євро. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із положеннями п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та підлягає задоволенню у межах заявлених вимог. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved