Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначив, що 08.10.2015 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №06/03-01-002282 відносно автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] . 23.09.2016 у м. Києві по вул. І.Федорова, 16/64, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2016 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Власник пошкодженого транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 16499,12 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача 16 499,12 грн. страхового відшкодування, а також суму сплаченого судового збору. Після проведення першого судового засідання, представником позивача було подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка», однак в межах ст. 126 ЦПК України вказане клопотання було залишено без розгляду, а ухвала занесена до протоколу судового засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ДТП відбулося 23.09.2016, а заява від позивача про виплату страхового відшкодування надійшла лише 03.09.2019, тобто з пропуском встановленого законодавством строку для подання відповідної заяви. Разом із цим, ухвалою суду від 13.03.2020, яка занесена до протоколу судового засідання клопотання представника позивача про залучення співвідповідача було залишено без розгляду, тому суд враховує обставини, які викладені у відзиві третьої особи в лише межах заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 08.10.2015 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №06/03-01-002282 відносно автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 12). 23.09.2016 у м. Києві по вул. І.Федорова, 16/64, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.17). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2016 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 18). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 23.09.2016 власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13-14). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно рахунку-фактури №С-00093986 від 23.09.2016, здійсненого ТОВ «Автосаміт ЛТД», вартість ремонту автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , склала 19882,14 грн. (а.с. 23). На підставі страхового акту №160000082755 від 28.09.2016 позивач на виконання умов договору виплатив на рахунок ТОВ «Автосаміт ЛТД» за ремонт суму страхового відшкодування у розмірі 16499,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР053914 від 03.10.2016 (а.с. 24,25). За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача сплачений ним розмір страхового відшкодування. В судовому засіданні було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу №АС/9558018 з терміном дії до 18.12.2016 (а.с.17,30). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладання договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Посилання позивача на витяг з бази МТСБУ як на підставу вважати поліс № АС/9558018, укладений між відповідачем та ПрАТ «СК «Уніка», недійсним, не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами та суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки вказаний документ судом недійсним не визнавався, на момент його укладення страховик мав право укладати договори страхування, а період страхування за полісом охоплює і дату вчинення відповідачем ДТП. Окрім того, учасники судового провадження не оспорювали того факту, що відповідач на момент ДТП мав чинний поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», обов`язок відшкодувати заподіяну відповідачем шкоду покладається на страховика в межах розміру страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed