Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа виконавчий комітет Тячівської міської ради про визнання особи, яка втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що 07.11.2007 року між її дочкою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Бабичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 08. що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після укладення шлюбу відповідач почав проживати у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та 24.10.2011 року зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою. Зазначений житловий будинок належить їй на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.09.2006 року, виданого Дуйчаком Т. А., державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори. 05 березня 2014 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області шлюб між її дочкою [PERSON] та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, а саме з березня 2014 року [PERSON] у належному їй на праві власності житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] не проживає, витрат на утримання будинку не несе, комунальних послуг не оплачує. Добровільно знятися з реєстраційного обліку він не бажає у зв'язку з чим порушує її права як власника будинку. Те, що відповідач не проживає у зазначеному будинку підтверджується актом обстеження житлових умов заявника від 16 серпня 2016 року. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному житловому будинку більше двох років вважає, що він втратив право на користування цим житловим будинком. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Представник третьої особи виконавчий комітет Тячівської міської ради в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.09.2006 року, виданого Дуйчаком Т. А., державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори. Відповідач [PERSON] з березня 2014 року не проживає в [ADDRESS], що стверджується актом обстеження житлових умов від 16.08.2016 р. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON]. відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved