Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1995 року. Від спільного життя дітей не мають. П одружні взаємини між ними поступово погіршувалися , що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і не спілкуються між собою. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши заяви сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи встановив, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 11 серпня 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Знам'янка Знам'янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №159. Дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] (а.с. 3). Спільних дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами відсутні, примирення вони не бажають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні такого шлюбу, а відповідач, згідно поданої неї заяви, не заперечує проти цього. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору - з відповідача відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved