Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №003-23032-220611 від 22.06.2011р., між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», що являється правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», 22.06.2011 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок за [NUMBER] в національній валюті України, випущено та надано платіжну картку, обслуговування якої здійснюється на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний в Додатку №1 до Договору, за тарифами та на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковим рахунком. Відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію, що передбачена п.1.3. кредитного договору, на загальну суму 100 000 грн., та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4500грн.. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. За договором держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.3.4 Держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів. Уклавши з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушила свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, та станом на 09.10.2014р. має заборгованість на загальну суму 3558,08грн., яка складається з: тіла кредиту - 3558,08грн., прострочене тіло кредиту - 0,00грн., заборгованості за відсотками - 0,00грн., заборгованості за комісіями - 0,00грн.. У зв'язку з цим, просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3558,08грн. та судовий збір у розмірі 243,60грн., зазначивши, про розгляд справи без їх присутності, підтриманні позовних вимог. До судового засідання представник позивача не з'явився, є клопотання про слухання справи без їх участі, підтримання позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, вказавши, що останню проплату по кредитному договору здійснила у 2013 році, з того часу, заборгованість не погашала, так як були відсутні кошти. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку представника позивача щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі, вислухавши відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, з врахуванням того, що у відповідності із вимогами ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Із матеріалів справи вбачається, що за п.1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» в редакції 2012р., погодженому Національним Банком України, та зареєстрованому в Державному реєстрі змін до установчим документів від 26.06.2012р., Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», позивач у справі, є правонаступником Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», яке набуло статусу юридичної особи з моменту внесення 14.02.2006р. запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Отже, позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» як правонаступник Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» набув право вимоги щодо укладених договорів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом вимог позивача ПАТ «Дельта Банк» є стягнення заборгованості, адже уклавши з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитний договір №003-23032-220611 від 22.06.2011 року та отримавши грошові кошти в сумі 4500,00грн. на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] відповідач по справі, порушуючи свої договірні зобов'язання, допустила утворення заборгованості на загальну суму 3558,08грн., станом на 09.10.2014р., та на час звернення до суду з даними позовними вимогами, яка на день винесення рішення залишається незмінною. Зобов'язання, згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, ст.527 ЦК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], відповідач по справі, 22.06.2011р. уклала кредитний договір №003-23032-220611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта»), позивачем у справі, та цього ж дня на її ім'я було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті, відновлювальна відклична кредитна лінія на Рахунку склала суму 4500,00грн.. Тобто, між сторонами укладено кредитний договір, що складається із заяви позичальника, правил користування платіжною карткою, де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом, який позивачем був виконаний, договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, тарифів на обслуговування платіжної картки Visa Classic тарифний план «Visa Класичний», що визначені у тарифному пакеті, з якими [PERSON] ознайомлена. Відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, що вбачається з розрахунку ціни позову, і станом на 09.10.2014 року по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору №003-23032-220611 від 22.06.2011 року має заборгованість на загальну суму 3558,08грн., яка складається з: тіла кредиту - 3558,08грн., прострочене тіло кредиту - 0,00грн., заборгованості за відсотками - 0,00грн., заборгованості за комісіями - 0,00грн.. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору №003-23032-220611 від 22.06.2011 року, і право звертатися до суду з позовними вимогами щодо [PERSON] про стягнення існуючої заборгованості за даним договором. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і за порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України вказує, що, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на те, що відповідач визнає заявлену заборгованість на загальну суму 3558,08грн., яка складається з тіла кредиту - 3558,08грн. по кредитному договору №003-23032-220611 від 22.06.2011 року, що підтверджується відповідним розрахунком, то вказана сума і підлягає до стягнення. Враховуючи положення ст.79 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс витрати в розмірі 243,60грн., за сплату судового збору, суд, стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст.88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: approved