Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за плату житлово-комунальних послуг в сумі 16196,99 грн. та суму понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСББ «Волинь» є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та є її власником. Відповідачу щомісячно нараховувалась до оплати за утримання будинку та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території сума, що вираховувалась шляхом множення загальної площі квартири на тариф. Проте, відповідач не здійснює оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість яка станом на 31.10.2014 року становить 16196,99 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Загальна площа квартири 92,30 кв.м. Опалювальна площа квартири 88,20 кв.м. ОСББ «Волинь» є балансоутримувачем будинку за адресою: [ADDRESS], та здійснює управління та утримання, експлуатацію приміщень в багатоквартирному житловому будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 10 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України від 24.01.2006 року №45 Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 вноситься плата за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, (наймач) орендар. Нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в ОСББ «Волинь» за період, протягом якого діяло розпорядження КМДА №1334 від 30.11.2009 року, відбувалось по тарифу 3,00 грн. за 1 кв.м. Зазначені обставини встановлені судовим рішенням у справі за позовом ОСББ «Волинь» до [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Розпорядженням КМДА №12227 від 19.07.2013 року тариф, затверджений для будинку ОСББ «Волинь», був виключений з розпорядження КМДА №1334 від 30.11.2009 року про що відповідача було повідомлено листом Солом'янської РДА в м. Києві від 24.10.2013 року. На підставі рішення членів ОСББ «Волинь» з червня 2014 року встановлено розмір місячного платежу на утримання будинку для усіх власників в ОСББ на рівні 3,50 грн., що підтверджується копією витягу з протоколу №ПС-01-14 загальних зборів членів ОСББ «Волинь» від 25.05.2014 року. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачу щомісячно нараховувались до оплати за утримання будинку та послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій сума, що вираховувалась шляхом множення загальної площі квартири на тариф і становить: 92,30 * 3,00 = 276,90 грн. - щомісячно до червня 2014 року; 92,30 * 3,50 = 323,05 грн. - щомісячно з червня 2014 року по жовтень 2014 року (включно). Квартира відповідача не обладнана приладом обліку, який рахує теплову енергію, що йде на опалення. Також, не має приладу обліку теплової енергії, який обліковує спожиті Гкал саме на опалення і в житловому будинку не розташована квартира відповідача. В ОСББ «Волинь» звернулось до ПАТ «Київенерго» з питанням про можливість визначення фактичної кількості теплової енергії окремо на опалення та окремо на гаряче водопостачання за допомогою лічильників, що встановлені в об'єднанні. З листа ПАТ «Київенерго» №048-41/2-213 від 02.08.2012 року вбачається, що технічна можливість проводити окремий облік теплової енергії на опалення та окремо на гаряче водопостачання за допомогою встановлених (в ОСББ «Волинь» приладів обліку теплової енергії відсутня. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики. Отже, згідно закону кількість теплової енергії спожитої на опалення може бути визначена лише за допомогою засобу обліку, який обраховує кількість Гкал саме на опалення. Прилад обліку, який би рахував Гкал, що споживаються саме на опалення в ОСББ «Волинь» відсутній. По причині неможливості визначення фактичної кількості Гкал, тарифи, що затверджені розпорядженнями КМДА. Нарахування за послугу опалення відбувалось щомісячно протягом року шляхом множення опалювальної площі квартири [ADDRESS] (опалювальна площа = 88,20 кв.м.) на затверджений Розпорядженням КМДА №857 від 31.05.2011 року тариф і становить: 88,20 * 3,10 = 273,42 грн. щомісячно до липня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Відповідно до п. 3 Розпорядження КМДА №857 від 31.05.2011 року визначено, що на Головне управління цінової політики КМДА покладено обов'язок надавати офіційні роз'яснення щодо застосування тарифів. ОСББ «Волинь» звернулось до Управління цінової політики КМДА з питанням про порядок застосування тарифів на оплату за опалення. Управління цінової політики листом №090050/5-1929 від 06.07.2012 року повідомило, що принадності загально будинкового засобу обліку теплової енергії, що обліковує загальну кількість теплової енергії спожитої за опалення і гаряче водопостачання та відсутності будинкового/квартирних засобів обліку теплової енергії спожитої лише на опалення, розрахунки із споживачами за послуги з централізованого опалення необхідно здійснювати згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку за 1 кв.м. опалювальної площі квартири, тобто згідно тарифів, що встановлені діючим на цей час Розпорядженням виконавчого органу КМДА від 31.05.2011 року за №857 в розмірах 2,91 грн. з ПДВ за 1 кв.м. - у разі оплати послуг не пізніше 20 числа та 3,10 грн. з ПДВ за 1 кв.м. - у разі оплати послуг після 20 числа. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 14.10.2013 року, встановлено вірність та правомірність порядку нарахування плати [PERSON] за послуги опалення, а тому в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребує додаткового доведення обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. Відповідно до ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об'єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об'єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Такий типовий договір затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України «Про затвердження Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку до Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя» за №141 від 27.08.2003 року та зареєстрований Мінюстом України 12.12.2003 року за №1155/8476. Відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» укладання договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов'язковим і не залежить від членства в об'єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Волинь» зверталось до [PERSON] з проханням підписати Типовий договір відносини власника та управителя, який затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України 27.08.2003 року за №141, однак відповідач відмовився від його підписання. 14.09.2014 року на запрошення позивача укласти договір, відповідач [PERSON] прибув до правління ОСББ «Волинь» та відмовився від підписання Типового договору відносин власника та управителя за Наказом Держжитлокомунгоспу України 27.08.2003 року за №141, що підтверджується протоколом складеним по факту такої відмови та підписаним самим [PERSON] та головою правління ОСББ. В свою чергу, відповідач наполягав на укладення іншого договору, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №529, підписання якого, на його думку, і визначає правовідносини між ОСББ та власником майна в об'єднанні. Проте, договір затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 року не регулює правовідносини в будинку де створене ОСББ. З матеріалів справи вбачається, що зазначені обставини, щодо обов'язковості підписання договору по вищевказаній Постанові №529 від 20.05.2009 року між ОСББ «Волинь» та власником квартири в будинку, досліджувались в цивільній справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Волинь» про зобов'язання укласти договір відносин власника житлового приміщення та управителя, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Вказаним рішенням встановлено, що за змістом Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку це юридична особа створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, яка не є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якої є надання відповідних житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що ОСББ «Волинь» не є виконавцем або виробником будь-яких послуг, то підстави для укладання відповідного договору між позивачем та відповідачем відсутні. Крім того, відповідно до роз'яснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України викладених у листах №8/4-843 від 23.10.2008 року, 14.01.2009 року, 26.04.2011 року, ОСББ не зобов'язано укладати вказаний договір, оскільки не є суб'єктом господарювання, не виготовляє та не реалізує продукцію, та не надає послуг вартісного характеру, а Типовий договір, який затверджується постановою Кабінету Міністрів України укладається між власником (наймачем) та суб'єктом господарювання - виконавцем послуг з утримання будинків. Таким чином, внаслідок навмисних дій [PERSON], між сторонами немає письмового договору. Проте, відсутність письмового договору між ОСББ «Волинь» та [PERSON] не можу бути підставою для звільнення від виконання зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Зазначені обставини також встановлені судовим рішенням у справі між ОСББ «Волинь» та [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу. Враховуючи відсутність підписаного договору, відповідач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Однак, відповідач здійснив оплату лише на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва, що підтверджується постановою по закінчення виконавчого провадження від 15.08.2013 року. Після виконання вказаного рішення суду, відповідач припини здійснювати проплати за надані житлово-комунальні послуги. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 16196,99 грн., на що слід зазначити наступне. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору або чинного законодавства. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Отже, позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги станом на 31.10.2014 року становить 16196,99 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. Таким чином, відповідач зобов'язаний оплатити спожиті житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача (боржника) виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 16196,99 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved