Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те,що у 2015 році між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно договору вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 10\~000грн, а останній зобов»язався їх повернути. На підтвердження отримання грошових коштів, [PERSON] складено три розписки. Згідно розписки №1 [PERSON] отримав 1000грн.,які зобов»язався повернути до 28.09.2014 року; згідно розписки №2 від 13.10.2015 року, [PERSON] отримав 8700грн, які зобов»язався повернути до 20.05.2015 року; згідно розписки №3 від 19.06.2015 року [PERSON] зобов»язався повернути раніше отримані грошові кошти у розмірі 10000 грн. 22.06.2015 року Крім того, відповідач отримав від позивача додатково 300грн.,які не були оформлені розпискою. Станом на сьогоднішній день відповідачем гроші у розмірі 10000грн. йому не повернуті. В зв»язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 10273 грн, з яких: 10000грн- борг за договором позики згідно розписки;114,39грн- інфляційні нарахування,158,63грн - 3% річних, а також прохає стягнути понесені ним при подачі позову до суду судові витрати у розмірі 487,20грн. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Однак, в заяві зазначив, що на даний час він згоден виплатити позивачу 5000грн, а решту 5273 грн. він зобов»язується виплачувати щомісячно з пенсії по 1000грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] надала [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 10000 грн., які останній зобов»язався повернути 22.06.2015року. На підтвердження отримання грошових коштів,[PERSON] було складено три розписки: згідно розписки №1 він отримав 1000грн; згідно розписки №2 8700грн; згідно розписки № 3 відповідач зобов»язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 10000грн,з урахуванням додаткових 300 грн, які не були оформлені розпискою; (а.с.9,10). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку [PERSON] передала у борг гроші [PERSON] з умовою їх повернення до 22.06.2015 року. Тобто, договір позики між сторонами є укладеним. Але виконаний він тільки з боку позивача, відповідач же ухиляється від виконання умов цього договору. Стаття 1047 ч.2 ЦК України передбачає форму договору позики, а саме: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання,на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Задовольняючи дану вимогу, суд погоджується з розрахунком позивача, згідно якого сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з червня по грудень 2015 року складає 10114,39 грн. з розрахунку: 10000 грн х 101,144% (червень 100,40 х серпень 99,2 х вересень102,3 х жовтень 98,7 х листопад 102,0)= 10114 грн (з них інфляційні-114,39грн.); три відсотки річних від простроченої суми за період з 22.06.2015 року по 31.12.2015 року становить 185,63грн, з розрахунку: 10000грн х 3% х 193:365:100 = 158,63грн. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не повернув грошові кошти, а отже порушив грошове зобов'язання та не виконав умови договору позики. За таких обставин, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 10273 грн за вищенаведеним розрахунком у зв'язку з невиконанням умов договору позики. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. В позовній заяві позивач прохає суд стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 487,20грн,що підтверджується платіжним дорученням №137 від 15.12.2015 року (а.с.1) Відносно даної вимоги,необхідно зазначити,що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved