Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання осіб такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням. На підставу своїх вимог посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, але фактично в ньому не проживають з 11.07.2000 року, їх особистих речей в будинку немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, порушують право позивача на отримання пільг та соціальних виплат та субсидій. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання відповідачів особами, що втратили право користування житлом. Позивач до початку судового засідання подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON] до початку судового засідання подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, просить розглядати справу за його відсутності, оскільки він проживає та працює не на території України. [PERSON] до початку судового засідання подала до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, просить розглядати справу за її відсутності, оскільки вона проживає та працює не на території України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з тим, що відповідачі позовні вимоги визнали в повному обсязі та визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25.01.1993 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.08.2018 року №133303594. Відповідно до довідки №289 від 06.08.2018 року, квартира №18 в м. Тальне по вул. Соборна, буд. №152 зареєстрована за [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого Тальнівською державною нотаріальною конторою від 25.01.1993 року за №236. Згідно з даними паспорта НС 886226 виданого 19.12.2000 року, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно з Домовою книгою в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки №1711 виданої 11.06.2018 року виконкомом Тальнівської міської ради, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки від 18.06.2018 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], але за даною адресою не проживають з 2008 року. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідачі не мешкають в квартирі [ADDRESS] з 2008 року, тобто понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved