Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2007 року він з дружиною домовився з [PERSON] про придбання у неї садиби, що розташована в с. Рябушки Лебединського району Сумської області по вул. Миру (Куйбишева), 136, яка складається з шлакоблочного житлового будинку 1971 року побудови загальною площею 50,9 м.кв. під літ. «А», веранди шлакоблочної під літ. «а», літньої кухні шлакоблочної під літ. «Б» загальною площею 14,4 м.кв., веранди цегляної під літ. «б», веранди деревяної під літ. «б1», сараю шлакоблочного під літ. «В», огорожі дощатої під літ. №1-2 та земельної ділянки загальною площею 0,28 га. Вони з відповідачкою узгодили всі істотні умови договору, а саме, визначили ціну садиби 3000 грн., порядок оплати вартості, порядок передачі майна. Посвідчити даний договір купівлі-продажу нотаріально вони домовилися в строк до 1 лютого 2008 року. На виконання взятих на себе зобовязань та умов договору дружина позивача 30.11.2007 року передала відповідачці грошові кошти в сумі 3000 грн., а вона у свою чергу передала нерухоме майно та правовстановлюючі документи на це майно. З того часу позивач користується придбаною садибою. У звязку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобовязань вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Відповідачка не реагує на звернення позивача, а відмову від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу пояснює відсутністю коштів та часу. Тому [PERSON] просить суд, визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно. В судове засідання сторони та третя особа не зявилися. Позивач в наданій заяві свої вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка в заяві адресованій суду, вказала, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути без її участі. Представник третьої особи також надав заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу (а.с. 17), вбачається, що 30 листопада 2007 року [PERSON] отримала від дружини позивача кошти в розмірі 3000 грн. за садибу, що розташована в с. Рябушки Лебединського району Сумської області по вул. Куйбишева, 136. [PERSON] зобовязалася оформити вказаний договір купівлі-продажу до 1 лютого 2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що відповідачка фактично є власницею садиби, яка розташована в с. Рябушки Лебединського району Сумської області по вул. Миру, 136, що складається з шлакоблочного житлового будинку 1971 року побудови загальною площею 50,9 м.кв. під літ. «А», веранди шлакоблочної під літ. «а», літньої кухні шлакоблочної під літ. «Б» загальною площею 14,4 м.кв., веранди цегляної під літ. «б», веранди деревяної під літ. «б1», сараю шлакоблочного під літ. «В», огорожі дощатої під літ. №1-2 та земельної ділянки загальною площею 0,28 га., з них 0,04 га. для обслуговування житлового будинку та 0,24 га. для ведення особистого підсобного господарства. Між сторонами 30 листопада 2007 року фактично був укладений договір купівлі-продажу вищевказаної садиби, оскільки відбулося повне виконання договору, а саме позивач сплатив відповідачці грошові кошти, а відповідачка, в свою чергу, передала позивачу правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, оплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується письмовими доказами, але продавець в подальшому ухилилася від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved