Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про зміну місця мешкання малолітньої дитини, в якому просить змінити місце мешкання його малолітнього сина [PERSON], за місцем мешкання батька: [ADDRESS]. В обґрунтування зазначеного позову [PERSON] зазначив, що між ним та відповідачкою в 1995 році був зареєстрований шлюб, від якого народилися - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] В листопаді 2006 року за позовом [PERSON] Фрунзенським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про розірвання вказаного шлюбу. У 2011 році син був у судовому порядку забраний матір'ю та мешкав з нею за адресою: [ADDRESS], однак з причини неналежного виконання батьківського обов'язку та жорстокого поводження з сином з боку його матері та родичів нерідко втікав від неї та повертався позивачем за допомогою міліції. 23.05.2012 року [PERSON] повідомив керівництво школи №136 та батька про те, що відмовляється мешкати разом з матір'ю, після чого став мешкати з позивачем за адресою: [ADDRESS], де постійно мешкає вже 2,5 роки. Мати [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріально утримувати його категорично відмовляється, моральним насильством намагається віддати сина на виховання своїй матері, на що отримує відмову. Умови мешкання сина за адресою мешкання позивача неодноразово перевірялися службами у справах дітей, позивачем створені всі умови для навчання та розвитку дитини. Також позивач зазначив, що старша донька була вигнана матір'ю 4,5 роки тому до нього, закінчила школу з золотою медаллю, на теперішній час навчається на бюджетній формі навчання у вищому учбовому закладі. У зв'язку з викладеним позивач просить змінити місце мешкання його сина на підставі обставин, що змінилися з моменту ухвалення останнього судового рішення, а також враховуючи бажання дитини мешкати за місцем мешкання батька. Позивач у судовому засіданні доводи, викладені у позовній заяві, підтримав, прохав задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - в судове засідання також не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначили ,що просять розглядати справу у їх відсутності, врахувавши інтереси дитини, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Прокурор в судовому проти задоволення позову не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11.06.2013 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.08.2007 року було встановлено місце проживання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно до довідки з міста мешкання позивача, виданої 12.09.2014 року КП «Жилкомсервіс» (дільниця №54), встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком - [PERSON], сестрою [PERSON], та бабусею [PERSON], що також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання позивача від 03.04.2013 року. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №15» №669 від 19.11.2014 року, дитина [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], перебуває під наглядом поліклініки з лютого 2013р. по теперішній час. Відповідно до інформації лікаря-педіатра дільничного [PERSON]. доглядом за дитиною займається батько хлопчика - [PERSON], який виконує призначення лікаря та приходить в поліклініку з сином на прийом до лікаря. Крім того, згідно листа №475 від 17.11.2014 року, за підписом директора ХЗОШ I-III ступенів №136, [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою [ADDRESS], навчається у вказаному учбовому закладі з другого класу. На даний момент дитина проживає з батьком - [PERSON], який відповідально ставиться до виховання сина: забирає його зі школи, допомагає виконувати домашні завдання, завжди цікавиться його успішністю та поведінкою. [PERSON] дуже вихований та ввічливий хлопчик, завжди охайно вдягнений, дитина забезпечена усім необхідним для навчання та розвитку. Батько підтримує зв'язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] - [PERSON], проживає окремо, вона часто приходить до школи відвідати дитину, але [PERSON] не завжди радий цим візитам, а інколи намагається їх уникати. Не знаючи, що дитина хвора, мати приходила до школи, це свідчить про те, що батьки не спілкуються. Мати підтримує зв'язок зі школою та класним керівником. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача від 03.04.2013 року , складеного головним спеціалістом сектору з питань захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та завідувачем сектору з питань попередження правопорушень Служби у справах дітей Фрунзенського району, під час обстеження виявлено, що родина мешкає у чотирьохкімнатній ізольованій квартирі, санітарний стан житла задовільний. У неповнолітніх дітей є окремі кімнати для занять та відпочинку ,створені всі необхідні умови для їх повноцінного розвитку. Вихованням дітей займається батько - [PERSON] та баба [PERSON] Всі матеріальні витрати, пов'язані із дітьми, батько взяв на себе. Квартира обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах затишно, стосунки між членами родини доброзичливі. На підставі зазначеного [PERSON] має усі умови для виховання неповнолітніх дітей. Це також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання позивача від 28.08.2013 року, що міститься в матеріалах справи. З 2012 року позивач неодноразово звертався до директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №136 ХМР, в комісію з питань захисту прав дитини Ленінського району м. Харкова, в комісію з питань захисту прав дітей Ленінського району м. Харкова, в Департамент праці та соціальної політки Управління служб у справах дітей Виконавчого комітету ХМР Харківської області з питання неналежного виконування батьківського обов'язку [PERSON] відносно їх спільних з позивачем дітей та з проханням вжити заходи захисту інтересів та прав неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Крім того, 22.05.2012 року позивач звертався з заявою до Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, однак постановою від 24.05.2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] матір'ю [PERSON] Згідно висновку засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради №10436 від 17.04.2013 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Крім того, в матеріалах справи мається висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради №573 від 24.12.2014 року, на засіданні якого розглядалося питання щодо зміни місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до вищевказаного висновку є доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. 03.12.2014 року в Управлінні служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що мешкає разом з батьком більше двох років, саме він відводить його до школи, перевіряє домашні завдання, піклується про нього. Мати приходить до школи рідко. Надалі він бажає проживати з батьком. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У відповідності зі ст.ст. 153 СК України, батько, мати і дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Крім того, згідно ст.. ст.. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у його вихованні і має право на особисте спілкування з ним, а другий з батьків не вправі чинити в цьому перешкоди. Згідно до ст. 159 ч.1, 2 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Приймаючи рішення по справі, судом враховано конкретні обставини даної справи, особисте ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, який має намір та палке бажання виховувати дітей в атмосфері добра, уваги та любові, моральної та матеріальної забезпеченості, повного і гармонійного розвитку, тому приходить до висновку щодо доцільності змінення місця мешкання дитини - [PERSON] за місцем мешкання батька, враховуючи при цьому інтереси неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Крім того, суд вважає за необхідне покласти в підставу свого рішення висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради №573 від 24.12.2014 року, згідно якого доцільним є визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Таким чином, суд, діючи виключно в інтересах дитини - [PERSON], враховуючи ставлення позивача до дитини, всі інші вище перелічені обставини, які суд вважає істотними, а також відсутність встановлених у суді підстав вважати, що мешкання дитини разом з батьком буде суперечити інтересам [PERSON], вважає за необхідне визначити місце мешкання [PERSON] за місцем мешкання батька, що жодним чином не суперечить законодавству та міжнародно-правовим актам. Враховуючи все вищевикладене, а також ті факти, що позивачем надані відповідні докази піклування за [PERSON], доглядом за його станом здоров'я, фізичним, духовним і моральним розвитком, навчанням, про що свідчать досліджені в судовому засіданні документи, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved