Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 9556,72 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.08.2016 року водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д.н. [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Scorpio», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина водія [PERSON] підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.08.2016 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford Scorpio», д.н. [NUMBER] . На дату ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 9556,72 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, яка спричинила ДТП і не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.02.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2016 року по вул. Балукова, 36 в с. Крюківщина Києво- [ADDRESS] району Київської області водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», д.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo», д.н. [NUMBER] , який в результаті зіткнення зіткнувся з автомобілем «Ford», д.н. [NUMBER] , який зупинився попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н. [NUMBER] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 229.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford», д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька». Згідно звіту №PZU/МТСБУ/35576 про оцінку вартості (розмір) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу від 08.09.2016 року, складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford», д.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження при ДТП складає 9556,72 грн. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту спеціаліста, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 18.11.2016 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 9556,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9021рв від 18.11.2016 року. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 9556,72 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved