Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію вказуючи, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2016 року по справі № 712/9497/16-ц відмовлено КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію, на підставі того, що в матеріалах справи вбачається спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. 30.09.2015 року відповідач [PERSON] з позивачем уклали договір № 5-16403 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим сплачувати вартість споживчої теплової енергії, але систематично порушує зазначений в договорі строк оплати послуг. Позивач здійснює постачання теплової енергії на будинок, в тому числі і квартиру [ADDRESS]. Однак, споживач оплати за наданні житлово-комунальні послуги не здійснює. Станом на 01.05.2017 року борг відповідача перед позивачем складає 39661,96 грн. Крім того, внаслідок інфляції борг відповідача станом на 01.05.2017 року зріс на 2021,52 грн., а 3% річних складають 417,93 грн. Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача на користь позивача борг, який виник станом на 01.05.2017 року в сумі 42091,84 грн., в тому числі 2021,52 грн. інфляційних збитків та 417,93 грн. 3% річних. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 09.09.2015 року власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 117626090 від 20.03.2018 року, яка наявна в матеріалах справи. Також судом встановлено, що будинок № 73 по вул. Грушевського в м. Черкаси постачається тепловою енергією КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630. Як вбачається з матеріалів справи 30.09.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 5-16403 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Пунктом 31 даного договору передбачено, що договір укладається на один рік з дня його підписання і вважається щороку продовженим, якщо за місяць до його закінчення однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту статей 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту статей 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.11.2014 року по 01.05.2017 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 39661,96 грн., інфляційні втрати в розмірі 2021,52 грн. та 3% річних в сумі 408,36 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки враховуючи те, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] з 09.09.2015 року, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем слід рахувати за період з вересня 2015 року, тобто з моменту набуття позивачем права власності на квартиру по 01.04. 2017 року, що складає в розмірі 21980,30 грн., та підлягає до стягнення з останньої на користь позивача. За період з 01.11.2014 року по вересень 2015 року [PERSON] власником вказаної квартири не являлася, доказів того, що остання користувалася наданими КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР послугами представником позивача не надано, тому у сатягненні заборгованості за вказаний період суд вважає позивачу відмовити. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 213,76 грн. та 3% річних в розмірі 45,03 грн. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1600,00 грн, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial