Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за Договором № АП10-395 від 10.10.2014 р. в розмірі 8445,24 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» та [PERSON] 10.10.2014 р. був укладений Договір № АП10-395 , відповідно до умов якого Товариство зобов`ячалось поставити та передати у власність відповідача товар в асортименті, по цінах та у кількості відповідно до накладних, а відповідач зобов`язалась прийняти та оплатити поставлений товар. На виконання умов Договору поставки згідно з видатковою накладною № Б-БР031535 від 27.10.2014 р. позивач поставив та передав у власність відповідача алкогольні напої в асортименті на загальну суму 7449,60 гривень. Відповідно до п.3.1 Договору поставки відповідач зобов`язалась оплатити поставлену партію товару протягом 30 днів віддати підписання накладної, тобто до 27.11.2014 р. Однак відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання та сплатила лише частково вартість поставленого товару на суму 3000 гривні. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути суму заборгованості за договором поставки в розмірі 4449,55 гривень, а також застосувати положення ч.2 ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача 3% річних від суми заборгованості в розмірі 349,62 гривні та інфляційні втрати в сумі 3072,41 гривня. На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «ПЕТРУС-АЛКО» та ФОП [PERSON] 10.10.2014 р. був укладений Договір № АП10-395, відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача товар в асортименті, по цінах та у кількості відповідно до накладних, а відповідач зобов`язалась прийняти та оплатити поставлений товар. На виконання умов Договору поставки згідно з видатковою накладною № Б-БР031535 від 27.10.2014 р. позивач поставив та передав у власність відповідача алкогольні напої в асортименті відповідно до накладної на загальну суму 7449,60 гривень. Відповідно до п.3.1 Договору поставки відповідач зобов`язалась оплатити поставлену партію товару протягом 30 днів від дати підписання накладної, тобто до 27.11.2014 р. Судом встановлено, і це не заперечується позивачем, що відповідач сплатила за поставлений товар 28.11.2014р. - 1500 гривні, 08.12.2014 р. 500,01 гривні, 23.12.2014 р. - 500 гривень, 21.01.2015 р. - 500,04 гривні. Згідно з ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не надано суду доказів щодо належного виконання обов`язку по оплаті за поставлений товар,суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за Договором поставки в сумі, несплаченій відповідачем, в розмірі 4449,55 гривні є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат з відповідача в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, проведений позивачем, відповідає вимогам чинного законодавства щодо нарахування даного виду платежів, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи викладене, оцінюючи надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. .

Outcome: approved