Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.1.1. укладеного між сторонами Договору Позивач передає у власність Відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язується використати за цільовим призначенням та повернути фінансову допомогу в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.2.1. Договору розмір фінансової допомоги складає 98 000,00 грн. Сторони погодили строк повернення фінансової допомоги в п.3.1. Договору та встановили його наступним чином: 12 календарних місяців, починаючи з листопада 2013 року. Проте, в порушення умов Договору та чинного законодавства України Відповідач позику не погасив. Таким чином, станом на 28.11.2016 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 98000,00 грн. основного боргу За період з 30.10.2014 р. по 28.11.2016 р. боржнику нараховані 3% річних у розмірі 6 122,37 грн., інфляційні збитки у розмірі 63 250,63 грн, а разом 69 373,00 грн. Оскільки, Відповідач в добровільному порядку не бажає виконувати умови договору та повернути грошові кошти, ТОВ «Комплекс Агромарс» просить стягнути з Відповідача на користь Позивача: суму основного боргу за договором поворотної фінансової допомоги в розмірі 98 000,00 грн.; суму 3% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 6 122,37 грн.; суму інфляційних нарахувань за прострочення повернення грошових коштів в розмірі 63\~250,63 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання з`явився представник позивача, позов підтримав, просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При розгляді справи судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Відповідно до п.1.1. укладеного між сторонами Договору Позивач передає у власність Відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язується використати за цільовим призначенням та повернути фінансову допомогу в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.2.1. Договору розмір фінансової допомоги складає 98 000,00 грн. Сторони погодили строк повернення фінансової допомоги в п.3.1. Договору та встановили його наступним чином: 12 календарних місяців, починаючи з листопада 2013 року. Проте, в порушення умов Договору та чинного законодавства України Відповідач позику не погасив. Таким чином, станом на 28.11.2016 заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 98000,00 грн. основного боргу За період з 30.10.2014 р. по 28.11.2016 р. боржнику нараховані 3% річних у розмірі 6 122,37 грн., інфляційні збитки у розмірі 63 250,63 грн, а разом 69 373,00 грн. Суду не було надано доказів, що відповідач, отримавши грошові кошти (позику) від позикодавця, у встановлений Договором позики строк, повернув грошові кошти (позику). Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 14 ЦК України\~визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зі змісту\~ст. 612 ЦК України\~вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до висновків про порушення відповідачем умов договору щодо повернення грошових коштів та необхідності стягнути з відповідача, як з боржника (позичальника), на користь позивача, як кредитора (позичальника), 167\~373,00 грн. зазначеної заборгованості. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Задовольняючи вимоги позивача, суд відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2510,60 грн., який позивач сплатив і це підтверджується наявною у справі квитанцією. Враховуючи наведені обставини,

Outcome: approved