Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про захист цивільних прав та інтересів судом, про витребування майна ? будинковолодіння, із чужого незаконного володіння, посилаючись на наступне. Власниками будинковолодіння по [ADDRESS], були батьки позивача, з якими [PERSON] та [PERSON] жили постійно з самого дитинства і після їх смерті фактично прийняли спадщину, а [PERSON], без відома [PERSON] нотаріально оформив спадщину за законом на все будинковолодіння. Позивачу при розгляді цивільної справи за 723/1070/14 ц стало відомим, що на [PERSON] відкрита спадщина за законом на все спадкове майно батьків, а позивач, рівноправний спадкоємець по закону [PERSON] залишився поза увагою Сторожинецької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса [PERSON], яка відкрила спадкову справу і видала свідоцтво про право на спадщину за законом на [PERSON] на все спадкове майно батьків. [PERSON] захистив своє право в судовому порядку. Так, рішенням Сторожинецького районного суду від 22 серпня 2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області. Судом визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на [PERSON] Суд визнав, що право [PERSON] на спадкове майно за законом було порушено нотаріусом, яка оформила право на спадщину за законом на все будинковолодіння за [PERSON], який був на тих самих правах, як і позивач. [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку з дитинства, доглядали за пристарілими батьками, тому в рівних умовах одночасно прийняли спадщину. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини, а саме вказали, що будинок був проданий поза волею позивача, так як йому нічого не було відомо про продажу спірного будинку, просили вимоги позову задовольнити та витребувати 1/2 будинковолодіння, за адресою [ADDRESS], з чужого незаконного володіння [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позовних вимогах відмовити та пояснив, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Вказав, що позивач в суді не довів, що спірне майно було вилучене поза його волею. З аудіо запису видно, що майно вибуло з володіння [PERSON] за його згодою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, так як його брат [PERSON] не знав про продажу будинку , та 1/2 будинку належить його братові [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що після смерті батьків у 2006 році відкрилася спадщина. Йому було відомо , що до брата [PERSON] підходили якісь хлопці щоб продати будинок. Але йому з братом не було відомо про продажу їхнього будинку, вони дізналися про продажу даного будинку в 2014 році . Свідок пояснив, що не знає як брат [PERSON] оформив на себе спадщину. [PERSON] вказав, що згоду на оформлення спадщини на [PERSON] не давав, заяву ніяку не підписував та не був у нотаріуса і не писав заяву. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що коли брат [PERSON] розлучився то вони проживали разом. Батьки залишили їм будинок разом . Коли надійшли документи про виклик в суд він дізнався про продажу будинку, це було в 2014 році. Все відбувалося без його відома. Свідок вказав , що раніше батьки говорили, що [PERSON] молодший і все майно лишиться йому, а пізніше коли [PERSON] розлучився батьки сказали , що будинок залишиться на них двох. Суд визнав частку на спадщину за [PERSON] Заповіту на них не було. Продавати будинок свідок вказав що вони не хотіли, так як іншого житлового будинку для проживання в них не було. Розглянувши справу, заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків, та дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що 28.03.2006 року, було складено відповідний актовий запис № 39 (а.с.15). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно в т.ч. на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], і який належав померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності від 18.01.1989 року (а.с.11). Із представлених доказів встановлено, що спадкоємцями майна померлого являлися його діти: позивач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] та [PERSON], що підтверджується також свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Згідно положень ст.1260 ЦК України, в редакції чинній на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із рішення Сторожинецького районного суду від 22.08.2014 року, яке набрало чинності відомо, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки як і його брат [PERSON] проживали в будинку з дитинства, доглядали за пристарілими батьками, тому в рівних частинах прийняли спадщину. Разом з тим із вказаного рішення відомо також і те, що [PERSON] неправомірно оформив частку спадщини, яка належала позивачу, на себе, внаслідок чого свідоцтво про право на спадщину в цій частині було скасовано. Однак через укладення [PERSON] договору купівлі продажу, спадкового будинковолодіння по [ADDRESS], і відчуження його [PERSON], належна позивачу ? частка залишається у власності [PERSON] Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Суд не може погодитися з твердженням представника відповідача відносно аудіо запису пояснень [PERSON] , що майно вибуло з володіння [PERSON] за його згодою , так як воно спростовується свідченнями в судовому засіданні самого [PERSON] та [PERSON] Таким чином судом встановлено, що ? частка майна, яка належить [PERSON] вибула із його володіння, не з його волі, а тому має бути повернена власнику тобто, суд знаходить що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319, 387, 388, 268-1270, ЦК України,

Outcome: approved