Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позов тими обставинами, що 09.03.2007 року між ним та [PERSON] укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька- [PERSON] , [INFO] . З 2015 року з відповідачкою проживають окремо, спільне сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору стосовно поділу майна та місця проживання дитини не має. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Ухвалою від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просив розгляд справи провести за його відсутності Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив в якому вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, так як вважає що збереження шлюбу є неможливим, просила справу розглядати без її участі. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.03.2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №109, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 24.12.2020 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд бере до уваги і позицію відповідача, який позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб має формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, а відповідачка на розірвання шлюбу згодна, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved