Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивував тим, що 17.02.2015 року придбав у відповідача квартиру [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу вищевказаної квартири від 17.02.2015 року за реєстровим №24. Відповідач [PERSON] відповідно до умов договору зобов`язався звільнити квартиру, сплатити заборгованість по комунальним платежам та виписатись з квартири протягом одного місяця з дня підписання договору, однак цього обов`язку по даний час не виконав, оскільки не знявся з реєстрації із проданої ним квартири. Позивач вказує, що [PERSON] своєю бездіяльністю не виконав умови договору купівлі-продажу, що в свою чергу створює йому перешкоди у здійсненні його законного права володіти та розпоряджатись належною йому квартирою. За вказаних обставин, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні 28.02.2016 року позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. 19.04.2016 року позивач подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 35-38). Свідок [PERSON] подала до суду заяву, якою повідомила, що [PERSON] продав квартиру [PERSON] у 2015 році. З часу продажу у квартирі не проживає та на даний час не виписаний(а.с. 34). Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування та розпорядження майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2015 року за реєстровим номером 24 [PERSON] (продавець) продав, а [PERSON] (покупець) купив належну [PERSON] квартиру під №28 (двадцять вісім), що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Вовчинецька, будинок № 208(двісті вісім) (п.1). Продаж вчинено за 171 859 (сто сімдесят одну тисячу вісімсот пятдесят девять) гривень 52 копійки, які покупець сплатив, а продавець одержав повністю по безготівковому порядку відповідно до платіжного доручення №1 від 17.02.2015 року АТ Артем-Банк до підписання цього договору(п.4) (а.с.4). На підставі вказаного договору право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 17.02.2015 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5). Згідно п. 8 договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2015 року продавець зобов`язався звільнити продану квартиру, а також сплатити заборгованість по комунальним платежам яка склалась по квартирі та виписатись з квартири в термін до 17.03.2015 року (а.с.4). Як вбачається з копії будинкової книги на вищезгадану квартиру в ній на даний час зареєстрований [PERSON] (а.с.9-12). Позивач звертався до відповідача у телефонному режимі щодо добровільного зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], однак, жодних дій зі сторони відповідача по виконанню своїх зобовязань, передбачених договором купівлі-продажу здійснено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка на даний час належить [PERSON] створює перешкоди у здійсненні ним права власності та вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №28 в будинку №208 по вул.Вовчинецькій в м.Івано-Франківську. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 391, ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 88 ЦПК України,

Outcome: approved