Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що на балансі КП «СЕЗ» перебуває гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Ордер на кімнату [ADDRESS] у вказаному гуртожитку 15.01.2002 року було надано відповідачу [PERSON] З грудня 2011 року відповідач у вказаній кімнаті гуртожитку не проживає, не несе витрати на її утримання, через що псується державне майно, кімната приходить у запустіння. За словами сусідів [PERSON] постійно проживає в Російській Федерації. Таким чином відповідач виїхав з наданої йому у користування кімнати в гуртожитку, нею не користується, добровільно відмовився від права користування жилим приміщенням та вибув на інше постійне місце проживання. Вважає, що за таких обставин відповідач втратив право користування жилим приміщенням, тож просив суд задовольнити його позовні вимоги до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивача за довіреністю Шахкулянц А.А. в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце слухання справи була судом повідомлена належним чином, надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки до суду не повідомляв. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач у справі не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи при цьому повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, суд ухвалив: розглядати справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні обставини. Судом встановлено, що кімнату [ADDRESS] у гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], було надано у користування відповідачу [PERSON] (сім'ї, що складається з 1 людини) 15 січня 2002 року на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку серії НВ № 134 від 15.01.2002р. (а.с.5). Згідно з даними довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради від 02.11.2012р. у кімнаті [ADDRESS], зареєстрований лише відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до актів, складених паспортистами Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради 16.07.2012р., 14.09.2012р., 15.10.2012р. відповідач [PERSON] у кімнаті [ADDRESS], не проживає з грудня 2011 року, що підтверджується й поясненнями сусідів (а.с.7-9). Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до наведеної вище норми цивільного законодавства України, а також згідно з Положенням про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів України № 208 від 03.06.1996р., у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або балансоутримувач має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Згідно з ч.1 ст.72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом, відповідач не проживає в гуртожитку без повідомлення причин вибуття з грудня 2011 року, тобто понад 6 місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Порушень чиїх-небудь законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Проаналізувавши зібрані в справі докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS], у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір у розмірі 229,40 гривні. Враховуючи викладене та

Outcome: approved