Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що 13.08.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №349. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені через несхожість характерів та відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, різні погляди на життя, спільне господарство з відповідачем не ведуть. Просить розірвати шлюб, на примирення не згоден. Спору про розподіл майна не мають. 06.07.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області позов залишено без руху. Ухвалою від 15.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актовий запис №349, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.06.2020 р. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Відповідно до ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, 13.08.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через несхожість характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, різні погляди на життя. Відповідачем не було надано письмових доказів, які б свідчили про можливість збереження сім`ї та її бажання про примирення з позивачем. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає його таким, що не підлягає збереженню, суд приходить до висновку, що шлюбні відносини фактично припинені, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved