Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 лютого 2016 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав у нього в позику грошові кошти в розмірі 1 530,00 доларів США. Відповідно до розписки від 15.02.2016 р., грошові кошти Відповідач повинен був повернути в повному обсязі Позивачу не пізніше 01.06.2016, проте взяті на себе зобов`язання Відповідач не виконав. 01 лютого 2017 року Відповідач додатково отримав у нього в позику грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США. В свою чергу, відповідно до розписки від 01.02.2017 р., грошові кошти Відповідач повинен був повернути в повному обсязі Позивачу не пізніше 01.06.2017, проте взяті на себе зобов`язання Відповідач не виконав. Передача грошових коштів підтверджується розписками про отримання грошових коштів власноруч написаними Відповідачем, що відповідає вимогам ст.207 та ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. Вказує, що на час укладання договору позики, Позивач з Відповідачем перебували у ділових стосунках. Проте, всупереч домовленості, позика, навіть частково, не була повернута. Зазначає, що оскільки відповідач порушив умови взятого зобов`язання, то він повинен повернути йому борг з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Таким чином, відповідно до розрахунків розмір процентів (облікової ставки НБУ) від суми позики за договором від 15.02.2016 р. з дня порушення грошових (02.06.2016 р. - 25,08) зобов`язань за Договором позики до 29.03.2019 складає 13 786,09 гривень. Відповідно до розрахунків розмір процентів (облікової ставки НБУ) від суми позики за договором від 01.02.2017 р. з дня порушення грошових (02.06.2017 р. - 26,27) зобов`язань за Договором позики до 29.03.2019, складає 28 814,23 гривень. Відповідно до розрахунків розмір 3% річних з дня порушення грошових зобов`язань за Договором позики від 15.02.2016 р. до 29.03.2019, складає 2 749,42 гривень. Відповідно до розрахунків розмір 3% річних з дня порушення грошових зобов`язань за Договором позики від 01.02.2017 р. до 29.03.2019, складає 5 646,25 гривень. У зв`язку з вищевикладеним просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15.02.2016 р. в сумі 42 870,60 грн., проценти від суми позики в сумі 13 786,09 грн. та 3% річних в сумі 2 749,42 грн., що в цілому дорівнює 59 406,11 грн. Стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 01.02.2017 р. в сумі 140 100,00 грн., проценти від суми позики в сумі 28 814,23 грн. та 3% річних в сумі 5 646,25 грн., що в цілому дорівнює 174 560,80 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на розгляд справи розміщеним на сайті «Судової влади України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. 15 лютого 2016 року [PERSON] отримав у [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі 1 530,00 доларів США. Відповідно до розписки від 15.02.2016 р., грошові кошти Відповідач повинен був повернути в повному обсязі Позивачу не пізніше 01.06.2016, проте взяті на себе зобов`язання Відповідач не виконав. 01 лютого 2017 року Відповідач додатково отримав у [PERSON] в позику грошові кошти в розмірі 5 000,00 доларів США. В свою чергу, відповідно до розписки від 01.02.2017 р., грошові кошти Відповідач повинен був повернути в повному обсязі Позивачу не пізніше 01.06.2017, проте взяті на себе зобов`язання Відповідач не виконав. Передача грошових коштів підтверджується розписками про отримання грошових коштів власноруч написаними Відповідачем, що відповідає вимогам ст.207 та ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України. Також судом встановлено, що [PERSON] звертався до Відповідача з листом за змістом якого просив протягом десяти днів з дня отримання листа повернути грошові кошти. Однак, до цього часу заборгованість Відповідачем не погашена. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-багатосторонніми (договорами). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований а одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Оскільки позивач виконав в повному обсязі всі зобов`язання перед відповідачем, а саме: надав йому грошові кошти в розмірі 1 530,00 доларів США за розпискою від 15.02.2016 р. та в розмірі 5 000,00 доларів США за розпискою від 01.02.2017 р., а відповідач, в свою чергу, зобов`язання з приводу повернення у строк грошових коштів не виконав, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем, то суд приходь до висновку про наявність підстав для задоволення позову. За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання можуть настати такі правові наслідки, як відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.2 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу збитки полягають у доходах, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобовязання, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості наданий Позивачем з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Таким чином, розмір процентів (облікової ставки НБУ) від суми позики за договором від 15.02.2016 р. з дня порушення грошових (02.06.2016 р. - 25,08) зобов`язань за Договором позики до 29.03.2019 складає 13 786,09 гривень. Відповідно до розрахунків розмір процентів (облікової ставки НБУ) від суми позики за договором від 01.02.2017 р. з дня порушення грошових (02.06.2017 р. - 26,27) зобов`язань за Договором позики до 29.03.2019, складає 28 814,23 гривень. Розмір 3% річних з дня порушення грошових зобов`язань за Договором позики від 15.02.2016 р. до 29.03.2019, складає 2 749,42 гривень. Відповідно до розрахунків розмір 3% річних з дня порушення грошових зобов`язань за Договором позики від 01.02.2017 р. до 29.03.2019, складає 5 646,25 гривень. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. ст. 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 247, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved