Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 24.10.2019 між ним та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14305 Євро, за які [PERSON] зобов`язувався доставити йому автомобіль із ЄС (Німеччина). На підтвердження даних намірів позивач надав на ім`я відповідача 04.11.2019 року нотаріально посвідчене доручення. 30.07.2020, не дочекавшись автомобіля він змушений був звернутись до правоохоронних органів з заявою щодо неправомірних дій відповідача. Після звернення до правоохоронних органів відповідач частково повернув йому кошти в сумі 13\~370 доларів США, що еквівалентно 9055 Євро. Залишок неповернутих коштів становить 5\~250 Євро. Правоохоронними органами було проведено ряд заходів. На даний час розслідується кримінальне провадження за фактом шахрайства з боку відповідача. Просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 5250 Євро. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2021 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження.Відповідачу надано термін для подачі відзиі на позовну заяву позивача. Відзив у встановлений судом термін до суду не надійшов. В судовому\~засіданні представник\~ позивача адвокат Мельниченко А.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14305 Євро, за які [PERSON] зобов`язувався доставити автомобіль із ЄС (Німеччина). На підтвердження даних намірів позивач надав на ім`я відповідача 04.11.2019 року нотаріально посвідчене доручення. Таким чином, між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме копією розписки. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 30.07.2020, не дочекавшись автомобіля позивач змушений був звернутись до правоохоронних органів з заявою щодо неправомірних дій відповідача. Після звернення до правоохоронних органів відповідач, як зазначає позивач, частково повернув кошти в сумі 13\~370 доларів США, що еквівалентно 9055 Євро. Залишок неповернутих коштів становить 5\~250 Євро. На даний час залишок коштів відповідач не повернув, чим порушив умови договору. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 5250 Євро. Доводи позивача ніким не спростовані, відзиву на позовну заяву не подано, тому суд приймає рішення по наявних матеріалах відповідно принципу диспозитивності, що відповідає вимогам ст. 13 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1798 грн. на користь держави.

Outcome: approved