Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 01.08.2007 року, між відповідачем та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено кредитний договір № 425-001/07Ф, про надання банківських послуг. 24.02.2017 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Кредитного договору № 424-001/07Ф на підставі якого загальна сума кредиту яка надавалась відповідачеві в національній валюті станом на 24.02.2015 року складала 562650,00 грн. За умовами договору, позивач зобов'язувався надати [PERSON] кредитні кошти а відповідач в свою чергу зобов'язувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користуванням кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 09.06.2016 року становить 488001,63 грн. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань за умовами кредитного договору. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив витребувати докази і у зв'язку із цим відкласти розгляд справи на іншу дату. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.08.2007 року, між сторонами було укладено договір № 425-001/07Ф, про надання кредиту. Встановлено, що за умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 70000,00 дол. США. ( на а. с. 7-15 ).В майбутньому 24.02.2015 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 425-001/07Ф, згідно якого сторони домовились змінити валюту зобов'язання з іноземної - долар США на національну - грн., змінити відсотки за користуванням кредитом в розмірі 21,00 % річних. Відповідно з вищевикладених змін загальна сума кредиту в національній валюті станом на 24.02.2015 року складає 562650,00 грн. ( на а. с. 23-33 ). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до розрахунків заборгованості ( на а. с. 39-40 ) відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 09.06.2016 року становить 488001,63 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 465602,49 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 10070,48 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату кредиту 12193,62 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 135,04 грн. Таким чином, [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 488001,63 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7320,00 грн., тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved