Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №394. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сімї вважає неможливим. 22 грудня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено в справі підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не зявився, подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутності та розірвати шлюб. Відповідач також в підготовче засідання не зявилася, подала нотаріально посвідчену заяву відповідно до якої позов визнає, розгляд справи просила провести у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги визнання позову зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні, без участі сторін у справі, виходячи з наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 227344 від 24 квітня 2014 року шлюб між сторонами було зареєстровано 24 квітня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за номером 394. Шлюб було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, письмовими поясненнями учасників справи, визнанням позову з боку відповідача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору.

Outcome: approved