Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначає, що 04.05.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір №ZPВNAK19090052, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 9375,85 доларів США зі строком погашення до 04.05.2012р. включно із сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість за кредитом, відсотками та пені. Сума заборгованості відповідача перед банком станом на 27.07.2015р. склала: заборгованість за кредитом 1810,16 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 660,18 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 277,56 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1427,43 доларів США, а всього 4175,33 доларів США, що за офіційним курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2015р. складає 92149,53 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати на суму 1382,24 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що судовим рішенням від 01.04.2015р. з нього вже стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, вказане судове рішення знаходиться на виконання у ВДВС Бердянського МРУЮ, за ним він сплачує свій борг частками. Тому просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що 04.05.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір №ZPВNAK19090052, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 9375,85 доларів США зі строком погашення до 04.05.2012р. включно із сплатою відсотків за користування кредитом. Вказаний факт визнаний всіма учасниками судового розгляду, тому додатковому доказуванню не підлягає. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 01.04.2013р. за позовом ПАТ КБ «ПриваьБанк» до [PERSON], з відповідача вже стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, в тому числі заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Вказане рішення набрало законної сили та знаходиться на виконанні у ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області. Вказані факти також визнані всіма учасниками судового розгляду. З ухваленням вказаного судового рішення мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, тому строк дії кредитного договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини, нарахування відсотків та пені поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз.1,2 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. В даному випадку вимоги згідно ст.625 ЦК України позивачем не заявлялись, повторне стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким заборгованість вже була стягнута судовим рішенням, яке набрало законної сили, та знаходиться на виконанні у виконавчій службі, суперечить діючому законодавству, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed