Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути матеріальні збитки, завдані простроченим виконанням зобов'язання в сумі 16141,88 гривень та моральну шкоду в розмірі 10061,59 гривень. Позов мотивує тим, що 23.03.2011 року Франківським районним судом м. Львова було задоволено позов про стягнення з відповідача та Львівської філії ТзДВ СК «Альфа - Гарант» на його користь страхового відшкодування в розмірі 196 481,81 гривень. Разом з тим, 14.09.2012 року Рішенням Галицького районного суду м. Львова стягнуто матеріальні збитки, завдані простроченим виконанням зобов'язання в сумі 25962,82 гривень. Вважає, що має право на виплату трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 391,88 гривень, витрати, понесені за простій автомобіля у розмірі 4750,00 гривень та упущену вигоду в розмірі 11000,00 гривень, а всього 16 141,88 гривень. Просить позов задовольнити, стягнути зазначені суми та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, своє відношення щодо позовних вимог не направив. Тому суд вважає, що слід згідно ст.ст.169, 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23.03.2011 року позов [PERSON] до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» задоволено повністю та стягнуто 196 481,81гривень страхового відшкодування та судові витрати, а рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2012 року стягнуто пеню в розмірі 8 896,92 гривень, інфляційні втрати в сумі 9 782,62 гривень та 3% річних в сумі 7 283,28 гривень, а всього 25962,82 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач як страховик своє зобов'язання про виплату страхового відшкодування не виконав у встановлений у договорі строк, він несе майнову відповідальність шляхом сплати 3% річних від простроченої суми, яка становить, згідно розрахунку 391,88 гривень. Крім того, у відповідності до п.4 ч.1 ст.988 ЦК України та п.1.5.5 умов страхування №06-VR/5 страховик зобов'язаний відшкодувати розумні та доцільні витрати, (в межах 5% від страхової суми - 14500 гривень), понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків. Так, позивач просить стягнути матеріальні збитки, заподіяні простроченим виконанням зобов'язання, зокрема 4750,00 гривень витрат, понесених за простій автомобіля з метою збереження транспортного засобу та запобігання/зменшення збитків, що стверджується видатковою накладною ТзОВ «Захід Моторс» №ЗМ006800 від 11.01.2011 року. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди в сумі 11000,00 гривень не підлягають до задоволення, оскільки відсутній причиново-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідком, констатованим позивачем. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, у випадку посилання позивача на обставини, що протиправними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, обов'язок по їх доведенню, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, покладений на позивача, однак останній не представив суду докази, які б ствердили факт заподіяння йому моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є обгрунтованими та підставними, а тому позов слід задовольнити частково та стягнути матеріальні збитки в сумі 5141,88 гривень. З наведених міркувань та

Outcome: partial