Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлого 05 грудня 2013 року [PERSON], зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 2,06 га на території Новоселицької сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 164861 від 14.04.2005 року. 08 лютого 2011 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] за законом, оскільки являвся чоловіком померлої та протягом шести місяців після її смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] помер 05 грудня 2013 року, не оформивши належним чином вказану земельну ділянку. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори та прийняв спадщину за заповітом. Однак, нотаріус роз'яснив позивачу право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлого [PERSON] в зв'язку з тим, що оригінал Державного акту було втрачено, тому позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку після померлого [PERSON], пояснивши, що він є спадкоємцем майна померлого за заповітом та прийняв спадщину, але не зміг нотаріально оформити вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 227683 від 05.12.2013 року помер [PERSON] (а.с. 4). Після його смерті на території Новоселицької сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] як спадкоємець майна померлої 08 лютого 2011 року [PERSON] за законом прийняв спадщину у виді земельної ділянки, загальною площею 2,06 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125484500:01:001:0329 та кадастровий номер 7125484500:01:002:0675, що знаходиться в межах Новоселицької сільської ради Чигиринського району, яка належала спадкодавцю, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 164861 від 14.04.2005 року, що підтверджується даними приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.25). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі № 29-28-0.3-851/15-16 від 20.07.2016 року, на ім'я [PERSON] зареєстровано та отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 164861 від 14.04.2005 року №010579800041, розміром 2,06 га в адмінмежах Новоселицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, грошова оцінка якої становить 33432,00 грн. (а.с.9). Судом встановлено, що померлий [PERSON] не встиг переоформити спадкове майно на своє імя. Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], за заповітом від 19 грудня 2011 року, посвідченого секретарем Новоселицької сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.26). Як вбачається з листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори Черкаської області № 356/02-16 від 18.03.2016 року гр. [PERSON] було роз'яснено право звернення до суду, з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлого [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка є предметом спадкування (а.с.10). Згідно даних Чорнобаївської державної нотаріальної контори Черкаської області від 25.08.2016 року № 1370/01-16, після смерті 05.12.2013 року [PERSON] подана заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] та видано йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 04 серпня 2016 року (а.с.22). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON], не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved