Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, в розмірі 2000 грн. Вказав, що є власником зернотоку, розташованого в [ADDRESS]. Навпроти зазначеного току розташований будинок відповідача за адресою: [ADDRESS]. 05.11.2013 року близько 19.20 год. [PERSON] камінням було пошкоджено металопрофільний паркан, яким обнесено належний йому зернотік, чим завдано матеріальної шкоди у розмірі 2000 грн. За вказаним фактом оперуповноваженим СКР Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області за наслідками перевірки його заяви із зазначеного приводу не виявлено ознак кримінального правопорушення в діях відповідача, проте виявлено збитки завдані шляхом пошкодження металопрофільного паркану на загальну суму 2000 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та його представник позов не визнали. Пояснили суду, що навпроти їх будинку розташовано зерноток, належний позивачу, з приводу чого між сторонами нерідко виникають конфлікти внаслідок гучної роботи зерноочисного комплексу, забруднення повітря пилом тощо. До зернотоку під'їжджають вантажні автомобілі і перегороджують виїзд. Так, сталося і 05.11.2013 року, внаслідок чого дійсно виник словесний конфлікт з працівниками зернотоку, але відповідач не кидав камінням по паркану зернотоку. Пошкодження, на які вказує позивач на фотознімках, відносяться до більш пізнього періоду, зроблені з плиномпевного часу після тих подій, утворилися внаслідок перевертання вантажного автотранспорту. Просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оглянувши матеріали за наслідками розгляду звернень [PERSON] і [PERSON] до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області за №№ 3525, 3681, та дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, що складається з будівель зерносховища, зерноскладу №1, зерноскладу № 2, навісу на току, розташованого по [ADDRESS] Комплекс зазначених будівель та споруд (зерновий тік) межує з [ADDRESS]. Зернотік з північної сторони межує з садибною житловою зоною, з боку житлового масиву огороджено суцільним парканом висотою 3 метри. За 35 метрів від зерноочисного комплексу розташовано будинок, в якому проживає відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Зазначені обставини судом встановлено в тому числі на підставі комісійного акту від 16.12.2015 року складеного комісією у складі посадових осіб Знамянської РДА та Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області за дорученням голови Знамянської РДА з метою перевірки інформації за зверненнями мешканців с. Петрове Знам'янського району. У судовому засіданні також з'ясовано, що 07.11.2013 року до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області надійшла заява від фізичної особи-підприємця [PERSON] по факту неправомірних дій з боку [PERSON], яка була зареєстрована до ЖЄОЗ за № 6242. При проведенні перевірки встановлено, що [PERSON] мешканець [ADDRESS], 05.11.2013 року біля 19.20 год. приїхав до свого будинку, який розташований навпроти току ФОП [PERSON] та почав ображати працівників підприємства нецензурними словами та погрожував нанести тілесні ушкодження, кидався камінням по огорожі підприємства, чим пошкодив паркан, вартість якого складає 2000 грн. Під час виїзду [PERSON] від дачі будь-яких пояснень відмовився. В ході перевірки в даних матеріалах не виявлено ознак кримінального правопорушення, так як завдані збитки шляхом пошкодження паркану на загальну суму 2000 грн. згідно п. 2 ст. 11 КПК України є малозначними та не становлять суспільної небезпеки, тобто не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, а погрози мали лише усний характер та не мали реальної загрози. Отже, оперуповноваженим СКР Знам'янського МВ УМВС Цішевським В.О. складено висновок від 08.11.2013 року про закінчення перевірки по даному факту та списання матеріалів до канцелярії Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області. У судовому засіданні оглянуто зазначені матеріали перевірки за № 3681, в яких окрім відповідного висновку та заяви ФОП [PERSON] також містяться пояснення працівників вказаного ФОП, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт пошкодження [PERSON] паркану камінням за наведених вище обставин. Аналогічні пояснення надали свідки допитані у судовому засіданні - [PERSON] та [PERSON] Свідки заявлені відповідачем, а саме [PERSON] та [PERSON] повідомити про події 05.11.2013 року не спромоглися, оскільки присутніми на місці події не були. Разом з цим, повідомили суду, що наприкінці 2014 року біля воріт зернотоку перекинувся причіп, внаслідок чого на них утворились пошкодження. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Диспозиція ч. 2 т. 1166 ЦК України у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року). Враховуючи роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести в суді ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт пошкодження відповідачем камінням паркану зернотоку належного позивачу. При цьому, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження того, чи могли утворитися відповідні пошкодження при тих обставинах, на які він посилається і саме в той час. За зауваженнями відповідача фотознімки, представлені позивачем, зроблено перед зверненням позивача до суду з даним позовом, що в цілому останнім і не заперечувалося. Які пошкодження мав паркан безпосередньо після відповідних подій матеріали перевірки Знам'янського МВ УМВС не містять, не надано таких доказів і позивачем. Отже, встановити причино-наслідковий зв'язок між тими пошкодженнями, які наразі має паркан і діями відповідача 05.11.2013 року близько 2,5 років тому, суд можливості позбавлений. Водночас, суд приймає до уваги й доводи відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON] щодо перевертання біля воріт зернотоку на в'їзді тракторного причепу у вересні 2014 року, що також підтверджено матеріалами перевірки Знам'янського МВ УМВС за зверненням [PERSON], яке було зареєстровано в ЖЄО за № 5256 від 20.09.2014 року. З матеріалів перевірки слідує, що [PERSON] звернувся до правоохоронних органів з заявою з приводу перевертання тракторного причепу із висипанням сої на в'їзді до зернотоку, належного [PERSON], неподалік чого знаходився [PERSON], але не постраждав, відтак претензій ні до кого не має. У зв'язку з цим по даному факту складено висновок про відсутність ознак кримінального або адміністративного правопорушень, грубого порушення громадського спокою та направлено матеріали в архів Знам'янського МВ УМВС. Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] на підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди надав копію накладної за № 87 від 07.06.2013 року, що підтверджує факт придбання ним профлиста оцинкованого висотою 2,70 м у кількості 16 штук по 250 грн. При цьому, позивач відзначає, що відповідачем було пошкоджено 8 профлистів на загальну суму 2000 грн. та надає фотознімки пошкодженого паркану. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14, 15 Постанови від 01.03.2013 року №4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем належних доказів на обґрунтування заявлених вимог надано не було, будь-яких клопотань не заявлялось. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог внаслідок недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями з пошкодження паркану відповідачем та тими реальними пошкодженнями, які наявні на даний час, а також відсутності належних та допустимих доказів розміру завданих збитків. Судові витрати за правилами статті 88 ЦПК України суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed