Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісно набутого майна подружжя, посилаючись на наступні обставини. З 08.08.2003 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. На підставі рішення Будьоннівського районного суду міста Донецька від 18.04.2010 року №2-2281/10 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, вони примирились та вирішили знов мешкати разом та зареєструвати їх відносини. З відповідачкою він перебуває в шлюбі з 11 лютого 2012 року, який зареєстрований відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ в м. Донецьку, актовий запис №22. Спільних дітей у нього з відповідачкою немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у них почали виникати сварки та скандали, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З літа 2013 року вони не підтримують шлюбні відносини, не мешкають разом, не мають загального бюджету. В період сумісного спільного життя вони з відповідачкою придбали наступне майно: - автомобіль ЗАЗ - Деу Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 36 000 гривень. - холодильник - 700 гривень; - нагревательний бак - 1300 грн; - шкаф - купе - 1200 грн; - шкаф - купе - 1300 грн; - комплект меблів - 6800 грн; - письмовий стіл - 450 грн; - комод - 900 грн- - комод -1100 грн; - люстра - 4- 700 грн; - пральна машина - 2200 грн; - декоративне дзеркало - 270 грн; - диван - 2100 грн; - мікрохвильова піч - 560 грн; - електрична плита - 2800 грн. Крім цього, за період їхнього спільного життя позивач повністю поновив домоволодіння за адресою [ADDRESS], яке було отримано в дар відповідачкою в період їхнього шлюбу. Так, на капітальний ремонт будинку були придбані наступні будівельні матеріали: - крівля (матеріал, установка) - 5700 грн; - паркан - 5000 грн; - утеплення фасаду - 600 грн; - підвесні стелі - 3200 грн; - пластикові вікна - 6500 грн - металеві двері - (2 шт) - 3700 гривень; - матеріал для отоплення, котел - 6800 грн; - шлакоблок для ремонту кухні - 900 грн; - дерев'яні балки (перекриття) - 280 грн; - шлакоблок (коридор) - 750 грн; - дерев'яні балки - 280 грн матеріали для стін в кімнатах: - зал - 2300 грн; - спальня - 750 грн; - санвузол, душова кабіна - 2100 грн; - кухня - 1400 грн; - прихожа - 1500 грн; - комп'ютер - 3600грн; - ксерокс - 600 грн; - монітор - 1300 грн; - блок - 350 грн Також, позивачем були здійснені роботи по встановленню басейна у дворі та сауни, на які також були витрачені будівельні матеріали: - басейн (природний камінь, гідроізоляція, будівельні матеріали - 3200грн) - сауна (утеплення, гідроізоляція, дошка) -4200 грн. Кошти, на поновлення вказаного домоволодіння були вкладені з боку позивача оскільки він працював приватним підприємцем та мав особисті збереження. На теперішній час виникла необхідність в розподілі майна через суд, оскільки відповідачка категорично відмовляється вирішувати вказане питання в добровільному порядку. Згідно довідки Управління державної автоінспекції №3 м. Донецька, автомобіль ЗАЗ - ДЕУ Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідачки станом на вересень 2013 року зареєстрований на ім'я її дочки [PERSON], 1995 року народження. Просить суд розподілити майно, що є їх спільною власністю та виділити позивачу: - автомобіль ЗАЗ - Деу Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 36 000 гривень. - нагревательний бак - 1300 грн; - комплект меблів - 6800 грн; - мікрохвильова піч - 560 грн; - комп'ютер -3600 грн; - ксерокс - 600 грн; - монітор -1300 грн; - блок - 350 грн, а всього майна на суму 50510гривень, інше майно залишити в користуванні відповідачки. Позивач та його представник - [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.12.2013 року в судовому засіданні підтримали вимоги викладені в позовні заяві, просили їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з огляду на його безпідставність та необґрунтованість, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши думку позивача, представника позивача, відповідачки, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 18.04.2010 року, яке набрало чинності, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.08.2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі та на підставі вказаного рішення суду від 18 квітня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, тобто після 18.04.2010 року, вони з відповідачкою примирились та почали мешкати разом та вести спільне господарство, після чого знов уклали шлюб. На підтвердження своїх доводів, позивачем надана копія свідоцтва про шлюб, виданого Відділом РАЦС Будьоннівського РУЮ в м. Донецьку, актовий запис № 22, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] 11 лютого 2012 року знов уклали шлюб. У відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані ним обставини, зокрема сумісне проживання однією сім'єю з відповідачкою, після розірвання шлюбу та ведення ними спільного господарства. Разом з тим, як вбачається з наданих суду заперечень відповідачки та пояснень наданих нею в судовому засіданні, вона із позивачем після розірвання шлюбу 18.04.2010 року разом не мешкала та сумісного господарства не вела. Також, відповідачка зазначила, що навіть після укладення з відповідачем шлюбу 11 лютого 2012 року, вони мешкали як співмешканці та не вели спільного сумісного життя. Як вбачається з рішення Будьоннівського районного суду міста Донецька від 09.12.2013 року, яке набрало чинності, шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, що відповідає положенням ч.1 ст. 69 СК України. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з вимог статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Також, згідно з п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає розподілу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 статті 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Так, доводи позивача стосовно того, що за час сумісного життя з відповідачкою ними було придбано автомобіль ЗАЗ - Деу Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], є необґрунтованими, недоведеними, та такими, що спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного. Так, як вбачається з листа №9/3 від 23.01.2014 року Управління ДАЇ центр №3 при УДАЇ ГУМВС в Дон. обл., спірний автомобіль ЗАЗ - Деу Ланос, реєстраційний номер [NUMBER], 18 вересня 2010 року був зареєстрований на [PERSON], після чого 27.08.2013 року зазначений транспортний засіб було зареєстровано на [PERSON]. За наведених обставин, на підставі статті 60 СК України, враховуючи, що вказаний спірний автомобіль був зареєстрований відповідачкою 18.09.2010 року, тобто в період, коли відповідачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рівно як і не доведений суду факт їх сумісного проживання з позивачем у зазначений період, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому розподілу між сторонами не підлягає. Що стосується доводів позивача стосовно того, за час сумісного життя ними були придбані холодильник - 700 гривень; нагревательний бак - 1300 грн; шкаф - купе - 1200 грн; шкаф - купе - 1300 грн; комплект меблів - 6800 грн; письмовий стіл - 450 грн; комод - 900 грн, комод -1100 грн; люстра - 4- 700 грн; пральна машина - 2200 грн; декоративне дзеркало - 270 грн; диван - 2100 грн;мікрохвильова піч - 560 грн; електрична плита - 2800 грн, а також будівельні матеріали для капітального ремонту будинку: крівля (матеріал, установка) - 5700 грн; паркан - 5000 грн; утеплення фасаду - 600 грн; підвесні стелі - 3200 грн; пластикові вікна - 6500 грн, металеві двері - (2 шт) - 3700 гривень; матеріал для отоплення, котел - 6800 грн; шлакоблок для ремонту кухні - 900 грн; дерев'яні балки (перекриття) - 280 грн; шлакоблок (коридор) - 750 грн; дерев'яні балки - 280 грн, матеріали для ремонту кімнат будинку: зал - 2300 грн; спальня - 750 грн; санвузол, душова кабіна - 2100 грн; кухня - 1400 грн; прихожа - 1500 грн; комп'ютер - 3600грн; ксерокс - 600 грн; монітор - 1300 грн; блок - 350 грн, які також підлягають розподілу є недоведеними, безпідставними, з огляду на те, що позивачем не надано суду жодних доказів стосовно факту їх придбання як в період шлюбу між сторонами так і взагалі, жодних даних стосовно визначення вартості вказаних будівельних матеріалів та побутової техніки. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вказані будівельні матеріали та побутова техніка не є предметом спільної сумісною власністю подружжя, а тому розподілу між сторонами не підлягає. Разом з тим, доводи позивача про те, що витрати на будівельні матеріали для капітального ремонту будинку були понесені саме ним, оскільки він працював приватним підприємцем, та на підтвердження вказаних доводів надані суду копії виписки з ЄДР юридичних осіб та ФОП, де зазначено, що [PERSON] є- підприємцем, а також торговий патент на ім'я [PERSON] про право здійснення торговельної діяльності, договір оренди об'єкту нерухомості, жодним чином не можуть свідчити про те, що вказані будівельні матеріали та побутова техніка взагалі були придбані, про те, що вони були придбані в період шлюбу з відповідачкою та є об'єктом спільної сумісної власності, в зв'язку з чим не можуть бути прийняті до уваги судом. Разом з тим, не можуть бути прийняті до уваги судом пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з огляду на те, що вони спростовуються матеріалами справи, є не послідовними та протиречними. У відповідності зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін або інших особі, які приймають участь у справі. За наведених обставин, у визнанні заявленого позивачем майна таким, що придбане сторонами в період шлюбу слід відмовити і таке майно розподілу між сторонами не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно набутого майна подружжя - необхідно відмовити. На підставі Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, статей 60, 69, 71 СК України, та

Outcome: dismissed