Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачі та стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-28689-020914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Відповідно до умов договору відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США та перерахував грошові кошти у розмірі 6 008 доларів США 63 центів з депозитного доларового рахунку позивача. У відповідь на звернення позивача щодо отримання всієї суми коштів з поточного рахунку, відповідач зазначив, що відповідно до постанови № 540 від 29 серпня 2014 року Національний банк України зобов'язав банки обмежити видачу грошових коштів до 15 000 гривень на добу на одного клієнта та запропонував позивачу звернутися щодо отримання коштів до будь-якого відділення ПАТ «Дельта Банк». Однак, при зверненні до Київського відділення ПАТ «Дельта Банк» № 40 і № 27, з вимогою видати через касу 1 000 доларів США або 1 100 доларів США, позивачу було запропоновано видати кошти в розмірі 100 доларів США. 29 вересня 2014 року направив відповідачу письмове звернення з вимогою видати йому грошові кошти, які знаходяться на його поточному рахунку, на протязі 7-10 днів по 1 000 - 1 100 доларів США, відповідно до встановлених постановою № 540 НБУ України від 29 серпня 2014 року вимог, але відповідач не повернув грошові кошти. Позивач зазначає, що неодноразово звертався з заявами та скаргами, проте станом на 01 березня 2015 року відповідач не повернув грошові кошти в розмірі 5 100 доларів США з його поточного рахунку № [NUMBER], які разом з пенею у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожен день прострочення за період з 07 жовтня 2014 року по 01 березня 2015 року у розмірі 510 доларів США просить стягнути на свою користь. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому зазначив, що спір між позивачем та відповідачем має бути вирішений та врегульований в Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України». Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 02 вересня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 002-28689-020914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до умов якого відповідач відкрив поточний рахунок № [NUMBER] у доларах США (а.с. 4). Згідно з виписки по рахунку та меморіального ордеру № 73200604 від 02 вересня 2014 року відповідач перевів грошові кошти позивача в розмірі 6 008 доларів США 63 центи на поточний рахунок № [NUMBER] з депозитного доларового рахунку позивача ( а.с 5-6). У вересні 2014 року позивач звернувся до банку з проханням повернути кошти, які знаходяться на його поточному рахунку № [NUMBER]. У відповідь на звернення, листом від 29 вересня 2014 року № 05-2388161, відповідач повідомив, що згідно з постанови Правління Національного банку України № 540 від 29 серпня 2014 року зобов'язала банки обмежити видачу грошових коштів до 15 000 гривень на добу на одного клієнта та запропонував позивачу звернутися щодо отримання коштів до будь-якого відділення ПАТ «Дельта Банк». При зверненні позивача до Київського відділення ПАТ «Дельта Банк» № 40 і № 27 позивачу було запропоновано видати кошти в розмірі 100 доларів США в день, при наявності коштів у касі. 29 вересня 2014 року позивач направив відповідачу письмову заяву з вимогою видати йому через касу всю суму коштів, яка знаходиться на його поточному рахунку, на протязі 7-10 днів, починаючи з дати отримання заяви, по 1 000 - 1 100 доларів США в день, з урахуванням вимог встановлених постановою № 540 Правління Національного банку України «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 року, проте у відповідь позивач отримав відмову у видачі грошових коштів. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із заявами про видачу грошових коштів від 07 жовтня 2014 року, від 08 жовтня 2014 року, від 09 жовтня 2014 року, від 10 жовтня 2014 року, від 20 жовтня 2014 року, від 21 жовтня 2014 року, від 28 жовтня 2014 року ( а.с. 13-19). Крім того, позивач періодично звертався з письмовими скаргами щодо незаконних дій відповідача від 07 жовтня 2014 року, від 08 жовтня 2014 року, від 09 жовтня 2014 року, від 10 жовтня 2014 року, від 20 жовтня 2014 року, від 21 жовтня 2014 року, від 28 жовтня 2014 року, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання згідно договору від 02 вересня 2014 року та не повернув кошти. Станом на 01 березня 2015 року відповідач не повернув позивачу кошти в розмірі 5 100 доларів США, які знаходяться на поточному рахунку № [NUMBER]. У відповідності до ст.ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Також, статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» передбачено, що у разі порушення банком , що обслуговує платника, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів» банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, о обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що обмеження прав позивача щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, з посиланням відповідача на постанову Правління НБУ № 540 від 29 серпня 2014 року, суперечать положенням діючого законодавства та умовам укладеного договору, укладеним між позивачем та відповідачем. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі та стягненню суму у розмірі 5 100 (п'ять тисяч сто) доларів США та пеню у розмірі 0,1 % сум прострочених платежів за кожен день прострочення у розмірі 510 (п'ятсот десять) доларів США, а всього 5 610 (п'ять тисяч шістсот десять доларів) доларів США.

Outcome: approved