Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просить суд стягнути на його користь з відповідача [PERSON]: матеріальний збиток 33 244 грн. 52 коп.; моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. В подальшому позовні вимоги уточнив. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.12.2015 року, приблизно в 16 год. 45 хв., на нерегульованому перехресті вул. Салютна - вул. Наукова в Інгулецькому районі м. Кривий Ріг, сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який здійснив наїзд на велосипед «Україна», під керуванням [PERSON], [INFO]. В результаті наїзду - [PERSON] отримала ВЧМТ, забиття головного мозку, забиття кісток носу, обширну рану волосяної частини голови, ЖТЗ, мозкову кому 2-го ступеню і була госпіталізована в реанімаційне відділення 17-ї міської лікарні. 22.12.2015 р., [PERSON]І, яка є дружиною позивача, померла у стаціонарному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2», від травм, отриманих в наслідок ДТП. Пасажирка велосипеда - [PERSON] [INFO], учениця 9-го класу, школи №5, донька загиблої та позивача, що знаходилась на задньому сидінні велосипеду (багажнику), в наслідок ДТП отримала ЗЧМТ, ЗГН, забиття потиличної області голови, забиття кісток носу та правої гомілки, була доставлена в 17 міську лікарню, потім госпіталізована в 8-му міську лікарню м. Кривого Рогу. По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди в слідчому відділі Криворізького відділення ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, було відкрите кримінальне провадження № 12015040230000703 від 16.12.2015 р., за ознаками ч.2 ст. 286 КК України. Згідно постанови слідчого, позивач [PERSON] був визнаний потерпілим по справі. Постановою досудового слідства від 17.03.2016 р., кримінальне провадження було закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Згідно постанови, в діях [PERSON], яка рухалася на велосипеді, вбачається порушення п. 10.1, 16.13 ПДР України, що знаходилось в причинному звязку з наслідками ДТП. Автомобіль «ЗАЗ-110380», peєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію АЕС № 166773 від 28.12.2007р., виданому в Криворіжському ВРЕР ДАІ, належить [PERSON]. Вказаним автомобілем на момент ДТП, на підставі водійського посвідчення категорії «В», серії ВАЕ № 419068, виданого Апостолівським ВРЕВ УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській обл., отриманого 14.11.2011 р. керував водій [PERSON]. За лікарські препарати на період знаходження загиблої в лікарняних установах, позивач [PERSON] згідно товарних чеків ФОП [PERSON] та фіскальних чеків КП «Фармація», «Гален», «Аптеки медичної академії» сплачено 2 842 грн. 87 коп. На поховання загиблої дружини, позивач [PERSON] склав договір - замовлення з ПП «Граніт Сервіс». Вартість надгробного памятника, тумби, квітника, вази, згідно рахунку № 965 від 24.04.2016 р. ФОП [PERSON], складає 12 500 грн. Вартість ритуальних предметів на поховання, згідно накладної №15 та квитанції до прибуткового касового ордеру, від 15.03.2016 р. в ТОВ «Олемакс» (труна, хрест, покривало, хустинки, вінки, корзина, катафалк, ікона) становила 6 621 грн. Згідно рахунку денного забірного листа № 0073 від 26.12. 2015р. в їдальні №9 Торгового дому «Піріт» вартість поминального обіду після поховання становила 4 550 грн. 50 коп. Вартість поминального обіду після 9 днів, згідно товарного чеку № б/н ФОП [PERSON] від 30.12.2015р. складає 3 120 грн. Вартість поминального обіду на 40 днів, після смерті, згідно товарного чеку № б/н від 30.01.2016р. становить 3 010 грн. Квитанція до прибуткового касового ордера від 23.12.2015р. посвідчує витрати на копання могили в сумі 830 грн. За підготовку тіла померлої в морзі, до поховання, в Тов. ГРП АСМУ позивачем сплачено 770 грн. 15 коп. Таким чином, всього витрачено позивачем 34 244 грн. 52 коп. Відразу після події ДТП, мати водія [PERSON] сплатила в рахунок коштів на лікування 1000 грн. Таким чином, матеріальна шкода заподіяна ДТП , позивачу [PERSON] становить 33 244 грн. 52 коп. Під моральною шкодою, позивач [PERSON] розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних діями водія автомобіля «ЗАЗ-110380», peєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], та значних, душевних, і моральних стражданнях, переживань після події ДТП, душевної болі та фізичних страждань від загибелі близького родича. Коштів на лікування, та погребіння загиблої, водій [PERSON], не надав, навіть не цікавився цим питанням. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди потерпілий виходять із обставин, при яких була заподіяна шкода, характеру і тривалості переживань, істотності змушених змін життєвих відносин. Згідно протоколу огляду місця ДТП і схеми до нього, наїзд на [PERSON] - стався на початку сліду гальмування керованого відповідачем легкового автомобіля, що означає, те що водій [PERSON] запізнився з прийняттям гальмування, своєчасно не знизив швидкість, чим міг зменшити важкість наслідків ДТП що наступили. Моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 гри. Витрати повязані з отриманням юридичних послуг, передбачених ст. 84 ЦПК України, що склали 2 500 грн., також просить стягнути з [PERSON] В судовому засідання позивач та його представник викладені в позові обставини підтвердили. При цьому зазначили, що моральні страждання позивача продовжується до цього часу, останній втратив близьку людину, з якою мав намір прожити все життя. Звістка про загибель дружини призвела до того, що він постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про смерть дружини не покидають його до теперішнього часу, що негативно позначається на його психічному стані. Зважаючи на втрату дружини, смерть якої настала у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, глибину та тривалість моральних, суттєвих, незворотних, негативних змін, які відбулись у особистому житті, страждає через те, що його донька залишилась без матері. Тому розмір завданої моральної шкоди, який визначив позивач становить 50 000,00 грн. Представник позивача зазначив, що така сума, хоч трохи компенсує важку втрату, яку зазначив позивач. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання 29.03.2017 року не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без їх участі. /а.с. 134/. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у письмових запереченнях представника відповідача. Також пояснив, що керував зазначеним автомобілем на підставі переданого йому власником автомобіля свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. До того ж зазначив, що не має можливості сплачувати матеріальну та моральну шкоду, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, з нього стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) на користь [PERSON], а також аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Представник відповідача [PERSON] надав письмові заперечення на позов та пояснював, що 16.12.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача та дружини позивача. Внаслідок ДТП дружина позивача загинула та донька позивача отримала тілесні ушкодження. Представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Так, відповідно до постанови слідчого від 17.03.2016 про закриття кримінального провадження №12015040230000703, було встановлено, що під час руху [PERSON], керуючи велосипедом «Україна», рухаючись в темний час доби без світло відбиваючих засобів чи ліхтаря на самому велосипеді чи на водієві, перевозила одного пасажира на багажному відділенні, чим грубо порушила вимоги п. 6.6 д) Правил дорожнього руху України. Водій велосипеда [PERSON], рухаючись по дорозі заїзду виїзду з прилеглої території дитячого санаторію на проїзну частину дороги вул. Салютна, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не зупиняючи керований нею велосипед змінила напрямок свого руху, та виїхала на проїжджу частину дороги вул. Салютна, пересікаючи смугу руху, по якій в цей час з лівої сторони рухався автомобіль «ЗАЗ 110380», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], при цьому вчасно не зупинила керований нею велосипед, щоб надати дорогу автомобілю, який наближався з лівої сторони, чим грубо порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5; 2.3 (б); 2.3 (д); 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України. Згідно висновку авто-технічної експертизи 19/10.1-32 від 12.03.2016 року в діях водія [PERSON], по керуванню велосипедом «Україна», вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій зазначеного водія вимогам п.п.10.1 та 16.13 правил безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору перебувало у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України. В діях водія [PERSON] щодо керування автомобілем «ЗАЗ 110380», реєстраційний номер [NUMBER] невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається. Жодних порушень правил дорожнього руху з боку відповідача досудовим розслідуванням не встановлено. На думку представника позивача задоволення позовних вимог в повному обсязі та їх відшкодування у повному розмірі [PERSON] неможливе і поставить відповідача в тяжке матеріальне становище. Так, відповідно до довідки про заробітну плату середньомісячний заробіток відповідача становить 3057 гривень 32 копійки. 05.07.2016 року [PERSON] звернулась до Широківського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх спільної доньки та на її утримання у загальному розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу відповідача. Після стягнення аліментних платежів на утримання дитини відповідача, які є першочерговими - розмір середньомісячного заробітку відповідача [PERSON] становитиме близько 1500 гривень. Задоволення позовних вимог [PERSON] по даному позову в повному обсязі на суму 83244 гривні 52 копійки та покладення на нього відшкодування судових витрат на суму 2500 гривень поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Крім того, слід зазначити, що відповідачем [PERSON] також понесено витрати на суму 2955 гривень на ремонт власного автомобіля від ушкоджень, які отримані внаслідок ДТП за участі [PERSON] і сума позовних вимог повинна бути зменшена на вказану суму. Відповідач та його представник [PERSON] в подальшому у судове засідання 29.03.2017 року не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, свої заперечення підтримали у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без їх участі. /а.с. 133/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює слідчим СВ Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та він проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015040750003653 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме за фактом смерті [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, від яких померла, що мало місце в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. Яке було 05.04.2016 року обєднано з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015040230000703 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Своєю постановою про закриття кримінального провадження від 17.03.2016 року, він як слідчий СВ КВП закрив кримінальне провадження № 12015040230000703, у звязку з відсутністю в діях водія [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення та у звязку зі смертю винної особи [PERSON] Зазначена постанова оскаржена не була. Свідок вважає, що слідство проводилось з дотриманням норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 17.03.2016 року (а.с. 8-10), слідує, що 16.12.2015 року, приблизно в 16 год. 45 хв., на нерегульованому перехресті вул. Салютна - вул. Наукова в Інгулецькому районі м. Кривий Ріг, сталася ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ - 110380», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який здійснив наїзд на велосипед «Україна», під керуванням [PERSON], [INFO]. В результаті наїзду - водій велосипеда [PERSON] отримала тілесні ушкодження та знаходячись на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська лікарня № 2» - 22 грудня 2015 року [PERSON] померла. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2329 від 12.01.2016 року, встановлено, що всі тілесні ушкодження прижиттєві, що підтверджується крововиливами в ушкоджених тканинах, виникли незадовго до настання смерті у проміжок часу який становить від 5-ти діб. Смерть [PERSON] наступила від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломами кісток основи та склепіння черепу, крововиливами під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, що підтверджується морфологічними змінами з боку внутрішніх органів, а саме крововилив у мякі покривні тканини голови в лобно-тімяної-скронево-потиличній ділянках голови та скронево-потиличній ділянці ліворуч; повні лінійні переломи правої скроневої кістки з переходом на передню поверхню камянистої підвищеності, далі іде до «турецького сідла», та переходить на передню поверхню камянистості лівої скроневої кістки, де сліпо затухає, інша лінія переломи відходить до тімяної кістки з переходом до потиличної кістки де сліпо затухає, третя лінія перелому відходить лусці скроневої кістки та сліпо затухає у лусці потиличної кістки утворюючи уламок; крововиливи під мякими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та стовбуру зливні на базальній та конвекситальній поверхнях; крововиливи у товщі сірої та білої мозкової речовини обох півкуль головного мозку та мозочка; крововиливи у шлуночки головного мозку; на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині частково відшарований підшкірно-жировий шар на ділянці розмірами 10x8 см; крововиливи у мякі тканини правої гомілки; три синці на передній поверхні грудної клітки в проекції 4 міжреберя праворуч по середньо-ключичній лінії, 8 міжреберя праворуч по середньо-ключичній лінії, два синці на передньовнутрішній та задній поверхнях правого плеча у верхній та нижній третинах; три синці на задній поверхні лівого плеча та на передньовнутрішній поверхні лівого передпліччя у середній третині; садна на тильній поверхні лівого передпліччя; садна в правій виличній ділянці з переходом на перед вушну; два синці обох навколо очних ділянок; три синці на передньозовнішній та внутрішньо-задній поверхнях правої гомілки у верхній, середній та нижній третинах, на фоні синця на правій гомілці садно, рідкий стан крові, повнокровя внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень, що і стало безпосередньою причиною смерті. Слідчий прийшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок грубого порушення водієм велосипеда [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному звязку з її загибеллю. Своїми необережними діями [PERSON], вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, спричинивши смерть останнього. Слідством зроблений висновок, про те що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм велосипеда [PERSON], вимог глави п.п.10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, які знаходились в причинному звязку з її смертельним травмуванням, однак не вбачається ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, так як в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була смертельно травмована сама в наслідок порушення саме нею Правил дорожнього руху України. Постановою від 17.03.2016 року кримінальне провадження було закрито, у звязку з відсутністю в діях водія [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення та у звязку зі смертю винної особи [PERSON] Зазначена постанова оскаржена не була. /8-10/. Згідно свідоцтва про смерть, встановлено, що [PERSON] померла 22.12.2015 року /а.с. 49/. Позивачем було витрачено на лікарські препарати на період знаходження загиблої в лікарській установі (267,40+74,40+13,15+361,33+148,50+130,00+592,61+1255,48) = 2 842 грн. 87 коп., що підтверджується товарними чеками ФОП [PERSON], КП «Фармація», «Гален», «Аптеки медичної академії», магазин «Медтехніка», Аптека № 1 ФОП [PERSON]И /а.с. 11, 12, 12а, 13, 14, 17/. Чеки, які знаходяться на а.с. 15,16 є нечитабельними. На підтвердження документів, які є нечитабельними, надано суду накладну від 21.12.2015 р., копію чеку від 21.12.2015 р., що підтверджують витрати на придбання лікарських препаратів, які становлять 592 грн. 61 коп. та згідно накладної від 18.12.2015 р., копії чеку зазначені витрати становлять 1255 грн. 48 коп. /а.с. 93,94). На поховання загиблої дружини, позивач [PERSON] витратив наступні кошти: вартість надгробного памятника, тумби гранітної, квітника, вази, лампади гранітної, згідно рахунку № 965 від 24.04.2016 р. ФОП [PERSON], складає 12 500 грн. /а.с. 37/. Вартість ритуальних предметів на поховання, згідно накладної №15 та квитанції до прибуткового касового ордеру, від 15.03.2016 р. в ООО «Олемакс» (гроб, хрест, покривало, хустки, вінки, корзина, катафалк, ікона) становила 6 621 грн. /а.с. 33/. Згідно рахунку денного забірного листа № 0073 від 25.12.2015р. в їдальні №9 Торгового дому «Піріт» вартість поминального обіду після поховання становила 4 550 грн. 50 коп. /а.с. 24/. Вартість поминального обіду після 9 днів, згідно товарного чеку № б/н ФОП [PERSON] від 30.12.2015р. складає 3 120 грн. /а.с. 29/. Вартість поминального обіду на 40 днів, після смерті, згідно товарного чеку № б/н від 30.01.2016р. становить 3 010 грн. /а.с. 30/ Квитанція до прибуткового касового ордера від 23.12.2015р. посвідчує витрати на копання могили в сумі 830 грн. /а.с. 19/. За підготовку тіла померлої в морзі до поховання, позивачем сплачено 770 грн. 15 коп. /а.с. 40/. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого дитячого травматологічного відділення «Криворізької міської клінічної лікарні №8» ДОР» № 11900 [PERSON], яка є донькою позивача - було встановлено діагноз забійна рана потиличної області, забій н/3 правої гомілки /а.с. 48/. Відповідно до довідки до форми № 106/0 № 2329 основна причина смерті [PERSON] перелом основи черепа /а.с. 50/. Відповідно до довідки про заробітну плату, середньомісячний заробіток відповідача становить 3812 гривень 69 копійок. /а.с. 84/. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23.08.2016 р. було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. /а.с. 83/. Відповідачем було витрачено на ремонт автомобіля, який було пошкоджено внаслідок зазначеного ДТП, - 2955 грн. /а.с. 85/. Встановлено, що в момент скоєння ДТП відповідач [PERSON] керував автомобілем марки «ЗАЗ 110 380», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8-10). Також судом встановлено. що останній керував зазначеним автомобілем на підставі переданого йому власником автомобіля свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та сторонами, представниками сторін зазначений факт не оспорювався. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~ - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з відповідними змінами та доповненнями, розяснено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(зі змінами), шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки\~незалежно від наявності вини. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в результаті ДТП з участю відповідача - [PERSON], дружина позивача, отримала травми, внаслідок яких померла (а.с. 49; 51). Матеріалами справи підтверджені понесені позивачем витрати на лікування померлої дружини після ДТП, що сталася 16 грудня 2015 року, на суму 2842 грн. 87 коп., що підтверджується квитанціями, чеками, накладними. А також понесені позивачем витрати на поховання дружини в розмірі 31401 грн. 65 коп., що також підтверджено квитанціями. Всього позивачем витрачено на лікування, поховання дружини та витрати після поховання поминальні обіди - 34244 грн. 52 коп. Але, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 33244 грн. 52 коп., оскільки, як зазначив позивач у позові - відповідачем надавались позивачу кошти на лікування в розмірі 1000 грн. Цей факт в судовому засіданні сторонами та їх представниками не оспорювався. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 2\~Закону України «Про поховання та похоронну справу» - \~поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій,\~ які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. До того ж в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України\~ від 29.09.2010 року по справі № 6-35316св10\~зазначено, що\~понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовивши позивачу в задоволенні відшкодування витрат, повязаних з організацію поминальних обідів в день поховання, на 9 днів та на 40 днів в загальній сумі 10680 грн. 50 коп. (4550,50+3120+3010), задовольнивши понесені позивачем витрати на лікування та витрати повязані з похованням померлої дружини в розмірі 22564 грн. 02 коп. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. \~\~\~\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 5, 9\~постанови від 31березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. \~\~\~\~ Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, незворотність втрати дружини, те, що ці страждання у позивача довічні, факт того, що вина позивача у скоєнні ДТП 16 грудня 2015 року відсутня, суттєві негативні зміни, які відбулися в особистому житті позивача, наявність доньки, яка залишилася без матері, а також матеріальний стан відповідача, середньомісячний заробіток якого складає 3812 грн. 69 коп. та те, що останній має аліментні зобовязання (сплачує аліменти на дитину та на дружину). При цьому, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Суд вважає, що сума 50000 грн., є такою, що відповідатиме обставинам вказаним позивачем, для обґрунтування моральної шкоди, та є виваженою, з урахуванням всіх обставин справи, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, факт того, що вина позивача у скоєнні ДТП 16 грудня 2015 року відсутня, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди є співмірною тим стражданням, які зазнав позивач, а тому в цій частині зазначеної вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги\~ адвоката\~ або іншого фахівця в галузі права, несуть\~ сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до розрахунку погодинної роботи, пов'язаної з наданням правової допомоги, складеного представником позивача [PERSON], що ним було витрачено всього 6 годин, , в тому числі на: надання попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів кримінальної та цивільної справ, підготовка процесуальних документів, складення позовної заяви, участь у розгляді справи - взято лише дві години, за що позивачем відповідно до розрахунку сплачено 2500 грн. /а.с. 23/. Позивачем надано також договір про надання юридичних послуг від 08.04.2016 р. та копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 1213 [PERSON] (а.с. 21-22). Для визначення критеріїв розумності понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд враховує: обсяг роботи, виконаної особою, яка надавала правову допомогу, результати роботи, досягнуті ним; складність справи, що розглядається. Таким чином, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому при винесенні рішення судовий збір підлягає стягненню з відповідача за дві вимоги немайнового та майнового характеру на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. та 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial