Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], Одеської області, кадастровий номер № [NUMBER]. Між позивачем та відповідачем склалась конфліктна ситуація щодо спірної земельної ділянки, що належить позивачу, шляхом встановлення відповідачем меж без узгодження з позивачем. Так, 05.09.2007 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою загальною площею 2500 кв.м., та зобов'язано [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 133 кв.м. для користування [PERSON], змінити межі земельних ділянок згідно схеми меж землекористування [PERSON] На теперішній час відповідач прийняв спадщину та є єдиним власником земельної ділянки. Після цього виконавчий лист щодо виконання рішення суду від 05.09.2007 року був пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби. 04.12.2008 року судом постановлено ухвалу, якою роз'яснено спосіб виконання вищезазначеного рішення суду, а саме, шляхом примусового демонтажу та перенесення (зміщення) існуючої огорожі відповідача та всього, що знаходиться на території позивача та заважає вільному доступу та користуванню позивачем вказаною земельною ділянкою. Позивачем був повторно пред'явлений виконавчий лист до виконання до відділу державної виконавчої служби. Разом з тим, державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції від 15.03.2011 року встановлено, що рішення суду боржником [PERSON] було виконано не в повному обсязі, а саме, перенесено огорожу на 1 метр, але не демонтовано водопровід, кущі, дерева. Позивач також зазначає, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], відповідач будує капітальний паркан, що підтверджується протоколом, складеним головним спеціалістом-інспектором відділу контролю з питань благоустрою Білгород-Дністровської міської ради, від 23.05.2018 року № ВК № 0042. З огляду на викладене, позивач просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER], дата реєстрації: 26.05.2015 року шляхом звільнення земельної ділянки загальною площею 133 кв.м. на відстані 1 метра в напрямку вулиці Кооперативної на проміжку відстані від початку існуючої огорожі відповідача [PERSON] до будівлі гаражу для користування позивачем земельною ділянкою вільно, знести капітальний паркан побудований відповідачем та інші предмети та споруди встановлені на території земель позивача відповідно до схеми меж землекористування. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи шляхом направлення судових повісток та розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відзиву відповідача в порядку статті 280 ЦПК ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, в порядку заочного розгляду справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ч.2 ст. 281 ЦПК України). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS], Одеська область, належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 19.09.2015 року № 44157716, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 729273651103, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2015 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2007 року позовну заяву [PERSON] задоволено, зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 2500 кв.м., яка розташована по [ADDRESS]; зобов'язано [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 113 кв.м. для користування [PERSON] змінити межі земельних ділянок згідно схеми меж землекористування [PERSON]. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2008 року судом був роз'яснений спосіб виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.09.2007 року, а саме, шляхом примусового демонтажу та перенесення (зміщення) існуючої огорожі боржника [PERSON] та всього, що заважає [PERSON] володіти та користуватися земельною ділянкою площею 133 кв.м. на відстані 1 метр в напрямку [ADDRESS], на проміжку відстані від початку існуючої огорожі [PERSON] до будівлі гаражу [PERSON] і перенесення (зміщення) існуючої огорожі боржника, [PERSON] та всього, що заважає [PERSON] володіти і користуватися земельною ділянкою площею 133 кв.м. на відстані 1,25 метри в напрямку [ADDRESS], на проміжку відстані будівлі гаражу [PERSON] до кінця земельної ділянки [PERSON] до кінця земельної ділянки [PERSON] відповідно схеми меж землекористування [PERSON] Крім того, з акту державного виконавця від 15.03.2011 року вбачається, що рішення суду боржником [PERSON] було виконано не в повному обсязі, а саме, огорожа боржником перенесена (зміщена) на відстані від 1 м в напрямку вулиці Кооперативної на проміжку відстані від початку існуючої огорожі до будівлі гаражу і перенесена на 1,25 м в напрямку [ADDRESS] на проміжку від будівлі гаражу до кінця земельної ділянки, боржником не здійснено демонтаж водопроводу, кущів винограду, дерев, труб арки, які лишилися на території стягувача після демонтажу огорожі та боржник відмовляється їх демонтувати, мотивуючи тим, що вони йому не потрібні, тобто не виконує рішення суду. Стягувач також відмовляється самостійно демонтувати зазначене майно, яке йому заважає в подальшому користуватися земельною ділянкою. Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 03.01.2014 року земельна ділянка № [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], Одеська область, площею 0,1000 га надана землекористувачу [PERSON] у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Межові знаки не встановлюються, оскільки межі земельної ділянки в натурі збігаються з штучними спорудами і рубежами, а саме, парканами, огорожами та фасадами будівель. В протоколі серії ВК № 0042 від 23.05.2018 року, складеним головним спеціалістом-інспектором відділу контролю з питань благоустрою Білгород-Дністровської міської ради [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] самовільно встановлена огорожа (а саме, не дотримані межі), чим порушені п.13.5 Кодексу чистоти, затвердженого рішенням міської ради від 08.10.2009 року № 820-V. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319, 325 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. г, є ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: approved