Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 23 травня 2012 року сторони у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 6100,00 грн. 01 березня 2013 року сторони у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 65000,00 грн. 15 квітня 2013 року сторони у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 5700,00 грн. 25 квітня 2013 року сторони у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 5500,00 грн. 07 травня 2013 року сторони у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно з умовами якого відповідач взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 5500,00 грн. Оскільки строк виконання зобовязань за даними договорами сторони не обговорювали, згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивачем на адресу місця реєстрації відповідача була надіслана вимога щодо повернення грошових коштів, яка отримана останньою 22 серпня 2015 року. Однак, відповідач свій обовязок повернути грошові кошти у загальному розмірі 87800,00 грн. не виконала. До теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання зобовязання. У звязку з цим, позивач вважає необхідним повернути грошові кошти у судовому порядку та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 23, 24), про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надала. У звязку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. \~ Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Зі змісту ч. 2 ст. 1047 ЦК України вбачається, що на підтвердження укладення усного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 6). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 6100,00 грн. 01 березня 2013 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 7). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 65000,00 грн. 15 квітня 2013 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 8). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 5700,00 грн. 25 квітня 2013 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 9). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі5500,00 грн. 07 травня 2013 року між [PERSON], як позикодавцем, і [PERSON], як позичальником, у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики шляхом написання боргової розписки (а.с. 10). Згідно з вимогами вказаного договору [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі5500,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 31 липня 2015 року позивачем на адресу місця реєстрації відповідача була надіслана вимога щодо повернення грошових коштів за вищевказаними договорами позики від 23 травня 2012 року, 01 березня 2013 року, 15 квітня 2013 року, 25 квітня 2013 року та 07 травня 2013 року у загальній сумі 87800,00 грн. (а.с. 11). Вказана вимога отримана особисто відповідачем 22 серпня 2015 року (а.с. 12). Однак, у строк, встановлений ч. 2 ст. 530 ЦК України, [PERSON] свої зобовязання не виконала, суму позики не повернула. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. При вищезазначених обставинах, враховуючи, що відповідач порушила вимоги ст. 526 ЦК України та ст. 525 ЦК України, якою встановлено, що одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договорами позики від 23 травня 2012 року, 01 березня 2013 року, 15 квітня 2013 року, 25 квітня 2013 року та 07 травня 2013 року на загальну суму 87800,00 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 878,00 коп. (квитанція а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved