Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач вказав, що між сторонами у справі 30 січня 2008 року було укладено кредитний договір № 1309, відповідно до якого, відповідач отримала 19 800,00 грн., зі сплатою 12,0% річних із кінцевим терміном повернення 29 січня 2018 року. Відповідач зобов'язалася за умовами кредитного договору повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та інші платежі на умовах договору, при цьому, позичальник [PERSON] свої кредитні зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 17 лютого 2017 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 42 342,53 доларів США, що за курсом НБУ складає 1142769,16 грн., що включає: заборгованість за основним боргом - 18 248,55 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками - 1 980, 75 доларів США, інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 14 661,22 доларів США, три проценти річних прострочених сум заборгованості - 2062,70 доларів США, пені - 5389,31 доларів США. Приймаючи до уваги викладене, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також відшкодувати витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 17 141 грн. 54 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 51, 58, 65, 69). Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за відсутності, в якій просили застосувати позовну давність до заборгованості за кредитним договором, інфляційних втрат, а також 3% річних, а також застосувати суд до штрафних санкцій у вигляді пені норми ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с. 52). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1309 відповідно до якого банк зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 19800,00 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. (п.п. 1.1 договору) (а.с. 3-8). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 січня 2018 року на споживчі потреби. Надання кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № [NUMBER] у філії - Костянтинівське відділення № 2866 ВАТ «Ощадбанк» готівкою протягом 1 (одного) робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що п. 1.4 цього договору. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку № 1-3 до цього Договору, що є невід*ємною його частиною (п.п. 1.2-1.3 договору, а.с.3) Згідно з п. 1.4. кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року, сторони погоджуються з тим, що зобов*язання банку надати кредит виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов: - сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 499,95 грн. протягом 1 (одного) робочого дня з моменту підписання цього договору; - укладення в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором таких договорів забезпечення: договору поруки № 2190 від 30 січня 2008 р., та іпотечний договір № 48 від 30 січня 2008 р. нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (п.п.1.4.1-1.4.2, а.с.3). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року позичальник зобов'язується щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 366,80 доларів США та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк», починаючи з лютого 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Костянтинівське відділення № 2866 ВАТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 29 січня 2018 року (а.с.4). В силу п. 1.6.1.4 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником в валюті кредиту та в порядку, передбаченому цим договором. Згідно п. 4.3 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року позичальник зобов*язується повернути кредит в сумі 19800,00 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов*язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов*язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). За пунктом 7.7 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов*язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. На підтвердження виконання своїх обов'язків за кредитним договором, одержанняпозичальником кредитних коштів та користування ними позивач надав суду копію заяви позичальника від 30 січня 2008 року на видачу готівки в сумі 19800,00 доларів США (а.с. 11). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник забов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Як вбачається з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором, не виконала, у зв'язку з чим станом на 17 лютого 2017 року утворилася заборгованість в сумі 42 342,53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 лютого 2017 року складає 1142769,16 грн., яка включає: заборгованість за основним боргом - 18 248,55 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками - 1 980, 75 доларів США, інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 14 661,22 доларів США, три проценти річних прострочених сум заборгованості - 2062,70 доларів США, пені - 5389,31 доларів США., що підтверджується розрахунком (а.с. 12), звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 13-14). Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов'язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] При цьому, за приписами діючого цивільного законодавства порушене право підлягає судовому захисту протягом встановленого законом строку. Так, відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки,а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони у справі за пунктом 7.7 кредитного договору № 1309 від 30 січня 2008 року домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов*язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору. Стороною відповідача у ході судового розгляду справи подано заяву про застосування позовної давності (а.с. 52), згідно наданого за клопотанням представника відповідача позивачем до суду розрахунку сума заборгованості позичальника у межах позовної давності за період з 24 квітня 2014 року по 27 квітня 2017 року становить: - заборгованість за основним боргом - 18 248,55 доларів США, заборгованість за нарахованими відсотками - 1980,75 доларів США, інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості - 12523,02 доларів США, три проценти річних прострочених сум заборгованості - 1233,68 доларів США, пені - 5389,31 доларів США., а всього 39 375,31 доларів США (а.с. 77-79). При цьому, матеріали позову не містять розрахунку пені у сумі 5389,31 доларів США із зазначенням періоду її нарахування, також, такого розрахунку суду не надано на відповідний запит (а.с. 55). Нарахування пені за даним кредитним договором у період з 14 квітня 2014 року відповідачці, яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35), тобто у населеному пункті, визначеному у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку як територія проведення антитерористичної операції, з огляду на положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII суд вважає неправомірним. Крім того, договором кредиту (п. 3.4, а.с. 5-6) передбачено право вимоги банку від позичальника дострокового повернення коштів, у т.ч. у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів, комісійних винагород та інших платежів за кредитним договором, на один календарний місяць. Сторонами узгоджено, що виконання позичальником такої вимоги повинно бути проведено протягом тридцяти календарних днів з дати її одержання. Тобто, сторони погодили порядок зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Таким чином, звернувшись до суду із даним позовом та пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та складових позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання за вказаним вище кредитним договором та такий висновок узгоджується з Правовою позицією ВСУ у справі № 6- 53цс 14 від 17 вересня 2014 року, у справі № 6-1077цс15 від 02 вересня 2015 року. Суд вважає, що позивач звернувся до суду 27 квітня 2017 року із пропуском строку позовної давності, питання про його поновлення не порушувалося. Так, за ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція щодо початку перебігу позовної давності викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов*язання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За умовами укладеного сторонами кредитного договору (п. 1.5, а. с. 3-4) позичальник зобов*язався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) до 30 числа місяця, наступного за звітним. З наданої позивачем довідки про рух коштів по поточному рахунку позичальника [PERSON], виписки по рахунку позичальника (а.с. 19-23, 71, 79), вбачається, що з травня 2011 року внесень коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості відповідач не здійснювала. Як вбачається з повідомлення позивача (а.с. 88) у грудні 2014 року відповідач не здійснювала погашення кредитної заборгованості у сумі 1732,17 грн. За змістом ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідача у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі з наведених вище підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed