Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в подальшому збільшив та уточнив вимоги, остаточно просить розірвати договір оренди земельної ділянки №3990 від 07.11.2012 року, зобовязати відповідача виконати вимоги ч.3 ст.7, абз.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» та припинити дію договору оренди, починаючи з 25.12.2012 року, а також стягнути понесені судові витрати (а.с.2-4, 36-37, 49-50). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.11.2012 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки №3990. Згідно умов договору [PERSON] прийняв в довгострокове платне користування вказану земельну ділянку для експлуатації приміщення ангару та приміщення складу. Строк дії договору оренди встановлено до 28.02.2019 року. Вказує, що 25.12.2012 року ангар та склад, що розміщені на земельній ділянці по вул. Музичній, буд.1 корп.9, 18, він продав [PERSON] Внаслідок чого 26.12.2012 року позивач звернувся до Чернігівської міської ради про розірвання договору оренди через продаж обєктів нерухомості. Однак, відповідач до цього часу не виконав вимоги щодо розірвання договору. Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки від 07.11.2012 року підлягає припиненню в силу закону з 25.12.2012 року на підставі вимоги ч.3 ст.7 абз.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі». У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та додаткових поясненнях по справі (а.с.29-30). Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні вимоги про розірвання договору оренди покладався на розсуд суд, а при вирішенні вимоги про зобовязання виконати вимоги ч.3 ст.7 абз.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» та припинити дію договору оренди, починаючи з 25.12.2012 року просить відмовити, оскільки дана вимога не породжує правових наслідків і не є тим способом захисту, який застосовується судом для припинення договірних зобовязань (а.с.34). Представник третьої особи ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС в Чернігівській області, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Судом встановлено, що 07.11.2012 року між [PERSON] та Чернігівською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки №3990, розташованої по вул. Музичній, буд.1 в м. Чернігові, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Чернігові 11.12.2012 року за №741010004001132 (а.с.7-9). Відповідно до умов п. 3, 6 зазначеного Договору на земельній ділянці знаходиться приміщення ангару та складу. Договір укладено до 28.02.2019 року. Згідно акту прийому передачі від 11.12.2012 року [PERSON] прийняв від Чернігівської міської ради земельну ділянку в довгострокову оренду площею 0,1725 га (а.с.10). 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровані в реєстрі за №2004, №1997 відповідно до яких право власності на нерухоме майно, а саме: склад «Б-1, б» загальною площею 50,7 кв.м та ангар «А-1», загальною площею 315,2 кв.м, розташованих у м. Чернігові по вул. Музичній, буд.1 корп.18, 9 - перейшло до [PERSON] (а.с.12-13, 15-16). Наступного дня 26.12.2012 року позивачем було повідомлено Чернігівську міську раду про перехід права власності на нерухоме майно, що розташоване на наданих в оренду земельних ділянках. При цьому позивач також просив відповідача розірвати договір оренди землі (а.с.11). Однак, листом від 24.01.2013 року Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради було повідомлено позивача про те, що питання про вилучення вищезазначеної земельної ділянки буде включено до проекту рішення чергової сесії міської ради, при умові подання новим власником нерухомості документації із землеустрою щодо оформлення права оренди на дану земельну ділянку (а.с.51). Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зазначеною правовою нормою не встановлено припинення договірних зобовязань, шляхом покладання обовязку на сторону договору припинити його дію, якщо згода сторін про це не досягнута. Підстави припинення договору передбачені п.29 договору оренди земельної ділянки від 04 листопада 2012 року. Зокрема, закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; примусовий викуп (вилучення) земельної ділянки у разі суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від Орендаря, або Орендодавця (у разі зміни господарювання, внаслідок змін у чинному законодавстві України); в інших випадках передбачених законодавством України. Пунктом 30 договору оренди земельної ділянки від 04 листопада 2012 року передбачені підстави розірвання договору, а саме: взаємна згода сторін; вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором; добровільна відмова Орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності Орендаря. Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Пунктами «а», «е» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини1,3 ст.31 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. З огляду на те, що новий власник здійснює фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею, умовами договору та законодавством передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, а тому позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки №3990 від 07.11.2012 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Втім, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобовязання виконати вимоги ч.3 ст.7, абз.8 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» та припинити дію договору оренди, починаючи з 25.12.2012 року з тих підстав, що згоди сторін по припиненню [PERSON] права користування земельною ділянкою не досягнуто. Приписами ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», так і Договором оренди земельної ділянки від 07 листопада 2012 року не передбачено обовязку міської ради, як орендодавця, припинити дію договору оренди земельної ділянки у разі переходу права власності на будівлю розташованій на орендованій земельній ділянці до іншої особи. Крім того, у ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи - не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди, якщо інше не передбачено договором оренди земельної ділянки. Отже, вимога позивача щодо обовязку відповідача припинити дію договору оренди земельної ділянки починаючи з 25 грудня 2012 року не породжує правових наслідків і не є тим способом захисту, який застосовується судом для припинення договірних зобовязань. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн (а.с.1) за вимоги щодо зобовязання відповідача припинити дію договору оренди земельної ділянки. Однак, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог в цій частині, сплачені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. Водночас, у звязку із задоволенням позову в частині розірвання договору, судовий збір в сумі 551,20 грн, сплату якого було відстрочено до ухвалення рішення (а.с.35), підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial