Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, нанесених державі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що згідно із наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) № 138 від 23.04.2016 року солдат [PERSON] був зарахований до списків особового складу частини з 23.04.2016 року та призначений на посаду навідника танкового взводу 2 танкової роти 1 танкового батальйону. Згідно із наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) №152 від 05.05.2017 року Відповідача було звільнено у запас відповідно до підп. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~(у зв`язку\~із\~систематичним\~невиконанням умов контракту військовослужбовцем).\~ Згідно із рапортом начальника речової служби військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] за вих.№5631 від 09.08.2019 року стало відомо, що необхідно направити матеріали про відшкодування за рахунок винних осіб, в тому числі Відповідачем, завданих державі матеріальних збитків до відповідних судів для списання встановленим порядком. Відповідно до картки №1050 обліку майна особистого користування від 23.04.2016 року солдата [PERSON] на день звільнення\~становить:\~шапка феска, куртка зимова флісова, куртка утеплена польова, фуфайка з кор. рукавами, труси, білизна тепла тр., шкарпетки літні, шкарпетки зимові, черевики з в/берцями «А» та бронежилет. Згідно із довідкою\~№43 про вартість речового майна, за неповне використання якого утримується кошти при звільненні солдата [PERSON] \~на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.05.2017 року від 19.07.2019 року Відповідачем було отримано: куртку ВВЗ (1 шт.) із встановленим терміном носіння 24 м. на суму 864 гривні\~51\~копійка; бронежилет (1 шт.) на суму 22375 гривень 00 копійок, - на загальну суму 23239 гривень 51 копійка. Проте відповідно до довідки\~№43 про вартість речового майна, за неповне використання якого утримується кошти при звільненні солдата [PERSON] на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 05.05.2017 року від 19.07.2019 року Відповідачу було відшкодовано: костюм бавов. камуф. (2 к.-т.) із встановленим терміном носіння 6 м. на суму 1119 гривень 96 копійок; кашкет бавов. камуф. (1\~шт.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 37 гривень 86 копійок;\~шкарпетки літні трекінгові (5 пар) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 174 гривні\~90 копійок; шкарпетки зимові трекінгові (2 пар.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 97 гривень 92 копійки;\~футболка з кор. рукавом (2 шт.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 119 гривень\~80 копійок; труси (3 шт.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 104 гривні\~97 копійок;\~білизна натільна (1 пар.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 95 гривень\~03 копійки;\~білизна тепла із встановленим терміном носіння 24 на суму 289 гривень\~95 копійок; шапка - феска (1 шт.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 34 гривні\~98 копійок; шапка зимова (1 шт.) із встановленим терміном носіння 24 м. на суму 24 гривні 99 копійок;\~куртка костюму утеплювача (1 шт.) із встановленим терміном носіння 24 м. на суму 314 гривень 82 копійки; сорочка бойова (1 шт.) із встановленим терміном носіння 12 м. на суму 160 гривень\~32 копійки; штани ВВЗ (1 шт.) із встановленим терміном носіння 24 м. на суму 412 гривень 00 копійок;\~черев. з вис. берц. «Б» (1 пар.) із встановленим терміном носіння 24 м. на суму 682 гривні\~50 копійок, - на загальну суму 3670 гривень\~00 копійок. Отже, загальна сума необхідного утримання складає 19569\~гривень\~51 копійка, що також підтверджується реєстром начальника речової служби військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] . На підставі викладеного просили позов задовольнити. У судове засідання представник позивача військової частини [NUMBER] не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) №138 від 23.04.2016\~року\~солдат [PERSON] з 23.04.2016 року був зарахований до списків особового складу частини та прийняв справи та посаду «навідник танкового взводу 2 танкової роти 1 танкового батальйону» (а.с.5) Згідно із наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) №152 від 05.05.2017 року Відповідача було звільнено у запас відповідно до підп. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»\~(у зв`язку\~із\~систематичним\~невиконанням умов контракту військовослужбовцем).\~(а.с.6) Згідно із рапортом начальника речової служби військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] за вих.№5631 від 09.08.2019 року стало відомо, що необхідно направити матеріали про відшкодування за рахунок винних осіб, в тому числі Відповідачем, завданих державі матеріальних збитків до відповідних судів для списання встановленим порядком (а.с.7-10) Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Відповідно до п. 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності. Відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року, несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм для використання чи для іншої мети. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №29-РС від 05.05.2017 року відповідач був виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з 05.04.2017 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати у розмірі 2007,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved