Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-10049-280711 від 28 липня 2011 року в сумі 21688 грн. 78 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач до суду не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку в розумінні положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-10049-280711 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з п.1.3 якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3600 грн. Відповідно до п. 1.2 договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок №26251904901797 у національній валюті України - гривні, оформив та надав у користування картку платіжної системи Visa International, ПІН-код до картки та став здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Кредитна картка №1 (Visa класичний неіменна), що є додатком №1 до договору (Тарифи). Договір набув чинності з дати його укладення та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Відповідно до умов договору, кредитні кошти та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які ним придбані у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем та вчинення інших операцій, передбачених договором. Відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідно до п.3.4, відповідач доручає позивачу здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. Держатель погодився з тим, що реальна процентна ставка за кредитною лінією та/або Овердрафтом, за умови здійснення видаткових операцій згідно пункту 2.3. та повного погашення ним заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом до розрахункового дня, орієнтовно буде складати від 0,0001% річних. Станом на 22 червня 2015 року відповідач не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість, сума якої складає 21688 грн. 78 коп., з яких: тіло кредиту 11224 грн. 45 коп.; прострочене тіло кредиту 3365 грн. 08 коп.; заборгованість за відсотками 7099 грн. 25 коп., заборгованість за комісіями 0 грн. 00 коп. Зазначене підтверджується відповідним розрахунком ціни позову, доданим до матеріалів справи. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, дане зобовязання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязання. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в сумі 21688 грн. 78 коп., яка доведена в судовому засіданні та підлягає стягненню з неї в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved