Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]. На підставі договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 11.06.2012 АКІБ «УкрСиббанк» відступив позивачу свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по вищевказаним кредитному договорі та договорі іпотеки. У зв'язку із грубим порушенням відповідачем умов кредитного договору позивач 15.04.2015, у порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», набув право власності на предмет іпотеки. У листопаді 2016 року представником ТОВ «Кей-Колект» були здійснені спроби потрапити у власне житло, під час яких було виявлено, що в квартирі проживає відповідач, який відмовився надати доступ до квартири. Посилаючись на наведене, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до цього майна та визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. 04.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 58230, відповідно до якого забезпечено належне виконання відповідачем усіх його грошових зобов'язань за кредитним договором № 11178484000 від 04.07.2007. В іпотеку банку передана двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 5-7). Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. (п.4.2 Договору іпотеки). Відповідно до п.2, ч.1, ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку») За змістом положень частини 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). 11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №4 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за якими право вимоги за договором іпотеки № 58230 від 04.07.2007, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем, перейшло до ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.04.2015 державним реєстратором Канівець Л.М. було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки від 04.07.2007. (а.с. 19-21). Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Актами перевірки/огляду майна від 14.11.2016 та 21.11.2016 встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживає відповідач, який відмовив представникам ТОВ «Кей-Колект» в доступі до приміщення (а.с. 23-24). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні приміщенням, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з чим суд вбачає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання позивачу безперешкодного доступу до вказаного приміщення. Разом з тим, суд вирішує відмовити у задоволенні позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, з огляду на наступне. Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в м. Києві від 26.01.2017 відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] та з 22.01.2016 знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідно до п. 3.1. Наказу № 1077 МВС України від 22.11.2012 (а.с. 39). Відтак, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не зареєстрований, відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог (а. с. 2). З викладеного,

Outcome: partial