Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором PLXRRX12060035 від 30.05.2007 року у розмірі 96933 грн. 08 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 30 травня 2007 року [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 3324 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Через неналежне виконання взятих на себе зобовязань, станом на 06.12.2017 року заборгованість становить 96351 грн. 06 коп., яка складається з: 3324 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 59566 грн. 61 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 33460 грн. 45 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4510 грн. 03 коп., яка була стягнута за судовим наказом Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.08.2008 року, різниця становить 91841 грн. 03 коп. А також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4592 грн. 05 коп. штраф (процентна складова). Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення. Таким чином, суд у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року [PERSON] подав до банку заяву щодо отримання строкового кредиту у сумі 3324 грн. на строк 6 місяців, з 30.05.2007 року по 30.11.2007 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 81 грн. 44 коп. та одноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 554 грн. 00 коп., в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Своїм підписом у заяві підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.4.1, 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначені в тарифах та заяві. Згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту передбачених заявою та пп.3.2.2, 3.3.3 даних умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному в тарифах та заяві. Відповідно до п.5.1 при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Банк виконав взяті на себе зобовязання за договором, а саме 30 травня 2007 року перерахував кошти в сумі 2770 грн. ПП [PERSON] за придбання [PERSON] мобільних телефонів Nokia№70 та Sony Er. K 750, а решту в сумі 554 грн. спрямував на сплату [PERSON] одноразової комісії банку в сумі 554 грн. 00 коп. Всьго сума становить 3324 грн. 00 коп., як визначено договором. Через невиконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором, відносно [PERSON] Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено судовий наказ від 07 серпня 2008 року про стягнення заборгованості в сумі 4510 грн. 03 коп., який звернуто до примусового виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 06 грудня 2017 року заборгованість становить 96351 грн. 06 коп., яка складається з: -3324 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, -59566 грн. 61 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, -28950 грн. 42 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. -500 грн. штраф (фіксована частина), -4592 грн. 05 коп. штраф (процентна складова). Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість у [PERSON] за кредитним договором від 30.05.2007 року виникла через неналежне виконання взятих на себе зобовязань за кредитом, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам та пені є повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1, 5.2 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 5.3 Умов надання споживчого кредиту передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та відсоток від суми заборгованості в розмірі 4592 грн. 05 коп.) немає, і в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з [PERSON]: -3324 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, -59566 грн. 61 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, -28950 грн. 42 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Всього на суму: 91841 грн. 03 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір, пропорційний до задоволеної частини вимог, в сумі 1669 грн. 44 коп.

Outcome: partial