Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 17.03.2011 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №BLаЖГА00019560 про отримання кредиту в сумі 15500 гривень строком до 17.03.2014 року. Відповідач порушував договірні зобовязання та станом на 26.08.2015 року має заборгованість в сумі 82087,41 грн.. Просить стягнути вказану заборгованість. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що дійсно уклав кредитний договір, однак кредитних коштів особисто не отримав, а за його згодою вони були отримані іншою особою, яка обіцяла сплачувати кредит. Заявив клопотання про застосування строку позовної давності та зменшення розміру пені, оскільки він є пенсіонером, отримує невелику пенсію. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . 17.03.2011 року сторонами було укладено кредитний договір №BLаЖГА00019560 про отримання кредиту в сумі 15500 гривень строком до 17.03.2014 року. Відповідач належним чином прийняті на себе зобовязання не виконує, заборгованість по договору згідно розрахунку позивача станом на 26.08.2015 року становить 82087,41 грн., яка складається з суми кредиту - 9448,50 грн., процентів за користування кредитом 3297,51 грн., комісії за управління кредитом 4882,50 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 64459,28 грн.. Відповідач не заперечив факт укладення договору. Сума заборгованості відповідачем не оспорена, однак ним заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення пені. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (правова позиція Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. у справі № 6-31цс15). Останній платіж за вказаним договором було здійснено 22.10.2013 року, строк виконання договору визначений сторонами 17.03.2014 року. За таких обставин строк позовної давності за вимогами про стягнення тіла кредиту, процентів за користування ним та комісії за його обслуговування, який становить три роки, позивачем, який звернувся до суду 31.08.2015 року, дотриманий. Спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій неустойки (штрафу,пені) (ст.258,ч.2 ЦК України) встановлено в один рік. Визначений законом строк позовної давності сторонами не збільшувався, тому з вимогою про стягнення штрафний санкцій за невиконання умов договору позивач мав право звернутись до 17.03.2015 року. Звернувшись з такою вимогою до суду 31.08.2015 року він пропустив строк позовної давності, тому вимога в цій частині відповідно до ст.267 ЦК України задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконував прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, істотно порушував його умови, що є підставою для стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, комісії за управління кредитом. Вимога про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту задоволенню не підлягає в звязку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial