Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 30.08.2010 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну зі сплатою 30,0 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх обов'язків не виконує, станом на 31.03.2018 року має заборгованість в сумі 15979,93 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1922,21 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 10131,92 грн., пені в сумі 2688,66 грн., штрафів у сумі 1237,14,72 грн.. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 30.08.2012 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну зі сплатою 30,0 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не оспорена, він станом на 31.03.2018 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості має заборгованість в сумі 15979,93 грн.. Розрахунок відповідачем не оспорений. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконував прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного з позивачем договору, істотно порушував його умови, що є підставою для стягнення з винної особи частини заборгованості. В той же час, проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору, проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно нараховувались проценти на весь розмір простроченої заборгованості з урахуванням вже нарахованих відсотків. Так, відповідно до підписаних відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка в 30,0% на рік. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписані відповідачем вищевказані документи не містять. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість виникла 26.09.2012 року, період заборгованості становить 5 років 6 місяців. Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (66 місяців), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами місяць (30,0% :12 місяців = 2,5%), розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача становить 3171,65 грн. (тіло кредиту - 1922,21 грн. : 100% х 2,5% х 66 місяців прострочення сплати). Розмір нарахованої позивачем заборгованості підлягає зменшенню також на суму нарахованих позивачем штрафів, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення договірних зобов'язань є подвійною відповідальністю. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правові висновки ВСУ у справі №6-2003цс15). Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність та правомірність визначення позивачем інших зобов'язань за ним (пені та комісії) судом не оцінюється. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (48,7 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial