Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку, мотивуючи свій позов тим, що [PERSON] згідно наказу командира військової частини [NUMBER] №33 від 27.02.2017 року був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахований до списків особового складу, призначений на посаду курсанта. Відповідач на період проходження військової служби був забезпечений державою всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим майном. Вказане майно видається військовослужбовцю в особисте користування, до якого належить військова форма одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України [PERSON] неодноразово порушував вимоги Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарного Статуту ЗСУ. В зв`язку з цим, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-20 КУпАП. Також відповідача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі п.п. «е» п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та притягнуто до матеріальної відповідальності у сумі 4453,63 грн. При цьому, з [PERSON] було стягнуто 299,44 грн., тому станом на 26.06.2017 року сума для відшкодування збитків на користь держави становить 4154,18 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача суму не відшкодової шкоди в розмірі 4154,18 грн. та кошти за сплату судового збору на користь військової частини [NUMBER] . В судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~але подав\~до суду\~клопотання про\~проведення судового\~засідання за\~наявними матеріалами\~справи без\~участі позивача.\~Також зазначив,\~що позов\~підтримує у\~повному обсязі\~та наполягає\~на його\~задоволенні, не\~заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, проте він не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що наказом командира військової частини [NUMBER] №33 від 27.02.2017 року [PERSON] з 26.02.2017 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта (а.с. 4). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] № 240-ОД від 19.06.2017 року, за виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані 05.06.2017 року, порушення вимог ст. 172-20 КУпАП, ст.ст. 11, 12, 14, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, систематичні грубі порушення військової дисципліни, порушення п. 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 26.02.2017 року Міністерством оборони України з громадянином [PERSON] , курсантом 2 навчальної механізованої роти 1 навчального механізованого батальйону, солдата [PERSON] , враховуючи, що наказом командира військової частини від 06.06.2017 року №213-ОД йому оголошено «попередження про неповну службову відповідність», притягнуто до дисциплінарної відповідальності накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» на підставі п.п. «е» п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 6-9). З вказаним наказом відповідач був ознайомлений. Крім того, вказаним вище наказом [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності, зокрема за шкоду заподіяну державі з отримання вартості виданих предметів речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу та взаєморозрахунків в сумі 4453,63 грн. (а.с. 10). Наказом командира військової частини [NUMBER] № 123 від 19.09.2017 року [PERSON] було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення відповідно до наказу командира 355 НМП від 19.06.2017 року №59-РС про його звільнення у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність), та на підставі якого він вважається таким, що 19.06.2017 року вибув до Вінницького МВК м. Вінниця для зарахування на військовий облік. Також наказом№ 123 від 19.09.2017 року зобов`язано провести відрахування вартості обмундирування в сумі 4453,62 грн. обчислену пропорційно часу що залишився до кінця строку носіння (а.с. 5). З довідки, виданої командиром військової частини [NUMBER] , про суму заборгованості, що підлягає стягнення, вбачається, що відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди з утриманням вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, з урахуванням зносу та взаєморозрахунків в сумі 4154,18 грн. (а.с. 11). Оскільки, у відповідності до п. 31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06 2008 року №260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, року [PERSON] було позбавлено премії, тому відрахування було здійснено лише в сумі 299,44 грн. Сума заборгованості становить 4154,18 грн., що підтверджується витягом з книги грошових стягнень та нарахувань №346/3211 (а.с. 13). Слід відзначити, що з відповідача було стягнуто 299,44 грн. відповідно до роздавальної відомості №38, платіжного доручення №661. Відповідно до ч. 1\~ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Так, наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 року затверджено Інструкцію з організації речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція). Згідно із п. 4 розділу І вказаної Інструкції, речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно, непорушних запасів, а за використанням на майно особистого користування та інвентарне майно. Майно особистого користування це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців. Відповідно до\~абз.\~7\~ст.\~4\~Розділу ІІІ вказаної Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Як зазначив позивач, відповідачу відповідно до вимог чинного законодавства, було видано речове майно із різними строками носіння та експлуатації. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належить, зокрема, речове майно. Оскільки відповідач, перебуваючи на речовому забезпеченні військової частини [NUMBER] , був звільнений із військової служби за службовою невідповідністю, тому він повинен відшкодувати державі в особі військової частини вартість виданого йому речового майна з урахуванням зносу, строки носіння якого не закінчилися. Станом на час розгляду справи судом не встановлено доказів про погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку. За змістом ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Згідно із\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~Збитками є\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За нормами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому,\~суд,\~оцінивши допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~в їх\~сукупності за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги позивача Військової частини [NUMBER] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачем не було сплачено судовий збір, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved