Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Відповідач значиться зареєстрованими у вказаному будинку. Позивач вказав, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року по кінець 2017 року, на теперішній час з відповідачем ніяких стосунків не має, відповідач на протязі останніх шести місяців створює для неї та її сина нестерпні умови проживання в її будинку, у зв`язку з чим, вона та її син вимушені йти на ночівлю до знайомих та рідних. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали судові пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа- [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позиивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.04.2018 року за реєстроваим № 2-223, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до даних будинкової книги для реєстрації громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] , у вказаному будинку зареєстроване місце проживання відповідача по справі - [PERSON] , який був зареєстрований 12.12.1997 року за згодою минулої власниці [PERSON] . З`ясовано, що в період часу з 1997 року по кінець 2017 року, позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з січня 2017 року позивач та відповідач проживають в будинку, як чужі люди, спільне господарство не ведеться. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, провокує скандали, сварки, погрожує фізичною розправою позивачу та її сину. Встановлено, що відповідач не працює, кошти на утримання будинку, оплату житлово- комунальних послуг не надає, бере кредити в банках та витрачає їх на спиртні напої, а також привласнює речі позивача, продукти харчування, які вони з сином купують. Відповідно до постанов Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.10.2019 року та від 03.12.2019 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ході судового розгляду встановлено, що жодних домовленостей про порядок користування житловим майном між позивачем та відповідачем не встановлено. Вищевказані факти також були підтверджені показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача такими, що втратив право користування будинком, належним [PERSON] на праві приватної власності. Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved