Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг утримання будинку та прибудинкової території за період з 31.10.2016 року по 31.01.2020 року у розмірі 49480,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на праві власності належить квартира №78 загальною площею 70,6 кв.м. та нежитлове приміщення над цією квартирою загальною площею 66,6 кв.м., які знаходяться у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Позивач вказує, що [PERSON] ухиляється від укладання відповідного договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, хоча такі послуги фактично споживаються. Позивач вважає, що відповідач несвоєчасно виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території. На підтвердження своїх доводів, позивачем надано витяг з особового рахунку за період з 31.10.2016 р. по 31.01.2020 р. щодо сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для квартири №78 загальною площею 70,6 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 66,6 кв.м., яке перебудоване у другий ярус житлової квартири №78, всього загальна площа 137,2 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому [ADDRESS] . Станом на 31.01.2020 року відповідна заборгованість [PERSON] складає 34629,32 грн. На думку позивача, у зв`язку з довготривалим невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач повинен сплатити суми заборгованості за спожиті послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення щодо кожної з наданих послуг. У зв`язку з чим згідно з Результатами розрахунку загальної заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31.10.2016 року до 31.01.2020 року, з урахуванням інфляційних нарахувань на суму боргу нараховане інфляційне збільшення заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31.10.2016 року по 31.01.2020 року, яке складає 11554,77 грн. Крім того, також у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати вищенаведених послуг, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України та згідно з результатами розрахунку відповідач повинен сплатити три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 34629,32 грн. з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 31.10.2016 року по 31.01.2020 року складає 3295,95 грн. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Управдом-І» з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період 31.10.2016 року по 31.01.2020 року складає 49480,04 грн., що складається з: 34629,32 грн. - основна заборгованість; 11554,77 грн. - інфляційне збільшення; 3295.95 грн. - 3 % річних. Ухвалою від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання о 12 годині 00 хвилин «26» березня 2020 року. 12 червня 2020 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав, вказав на їх необґрунтованість. В судовому засідання представник позивача, адвокат Гаспарянц Д.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі доказів, наявних у справі. Представник відповідача, адвокат Кашкентій Д.В. та відповідач [PERSON] , заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини по справі, які перевірені письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №78 загальною площею 70,6 кв.м. та нежитлове приміщення над цією квартирою загальною площею 66,6 кв.м., які знаходяться у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , де розташоване нерухоме майно [PERSON] , перебуває в управлінні товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом-1». Відповідно до актів прийому-передачі від 29.12.2007 року, від 12.2011 року та від 01.11.2017 року відповідно ТОВ «БМУ № 1» передавало, а товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом-1» прийняло на свій баланс зазначений будинок, який і станом на сьогодні утримується на балансі позивача. Відповідно до витягу з особового рахунку за період з 31.10.2016 р. по 31.01.2020 р. щодо сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території для квартири № 78 загальною площею 70,6 кв.м. та нежитлового приміщення загальною площею 66,6 кв.м., яке перебудоване у другий ярус житлової квартири № 78, всього загальна площа 137,2 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] , станом на 31.01.2020 року відповідач несвоєчасно виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За вимогами ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Такий обов`язок власника визначено і ст.360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Ще одним критерієм класифікації житлово-комунальних послуг є порядок затвердження цін/тарифів на них. Залежно від цього згідно із ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є три групи житлово-комунальних послуг: 1) житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Відповідно до ст.162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. За визначенням ч.1 та ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15) та постановах Верховного Суду від 14.12.2017 у справі №910/582/17, від 22.05.2018 у справі №910/12065/17. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Перевіривши розрахунки сторін, суд визнає арифметично вірним розрахунок заборгованості здійснений представником відповідача як контррозрахунок (а.с.90). Також, розрахунок заборгованості позивача суд вважає неналежним розрахунком заборгованості по сумі інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки такий не відповідає зазначеним вище нормам цивільного законодавства з наступних підстав. Згідно розрахунків наданих позивачем загальна сума боргу [PERSON] складає 34629,32грн. Суд не погоджується з наданим розрахунком виходячи з наступних підстав. За розрахунком, який надав позивач, заборгованість рахується з 01.10.2016 по 31.10.2020 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи, що позовну заяву подано 07.02.2020 року, суд вбачає необхідність застосування строків позовної давності, та обчислювати заборгованість лише у період з 01.01.2017. Вимога про стягнення заборгованості за період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року є передчасною, так як відповідно до п.29 Постанови КМУ від 5 вересня 2018 р. № 712 плата за послугу з управління вноситься щомісяця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто на момент подання позову термін сплати ще не настав. Згідно витягу з особового рахунку за період з 31.10.2016 р. по 31.01.2020 р.(а.с. 59) вбачається зміна встановленого тарифу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позивач обґрунтовує законність змін тарифів тим, що вони були збільшені на підставі наказу ТОВ «Управдом-1» №81 від 06.04.2017р. (а.с.54) та наказу ТОВ «Управдом-1» №93 від 30.07.2018 р.(а.с. 51). Згідно «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затвердженому Постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 р. (редакція від 15.11.2017 р.) п. 44. «Втрати виконавців включаються до складу тарифів під час наступного (чергового) перегляду органом місцевого самоврядування тарифів на ці послуги, крім випадку, коли відшкодування таких втрат здійснюється за рахунок відповідного місцевого бюджету», п. 47 «Під час перегляду (у тому числі коригування) тарифів на послуги у період, протягом якого проводиться відшкодування втрат виконавців, орган місцевого самоврядування здійснює їх перерахування на основі наданих виконавцем розрахунків, враховуючи частину втрат, яка відшкодована, та частину втрат, яка підлягає відшкодуванню в подальшому». Виходячи з вищевикладеного, суд робить висновок що законних підстав проводити самостійне коригування тарифів без проходження процедури затвердження цих тарифів органом місцевого самоврядування ТОВ «Управдом -1» не мало. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає обґрунтованою та законною вимогою позивача про стягнення заборгованості в період з 01.01.2017 по 31.12.2019 р. та складає 25757, 10 грн. виходячи з затвердженого органом місцевого самоврядування тарифу 5,46 грн. (а.с. 35). Щодо нарахування інфляційного збільшення та трьох відсотків річних то позивачем наведено розрахунки суми 11554.77 грн. та 3295,95 грн. відповідно. Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком, так як інфляційні витрати у розмірі інфляції за весь період нарахування (133,387%) нараховуються на суму заборгованості, яка складалась на кінець періоду (34629,32), а треба для кожної несплаченої суми за кожен місяць періоду розраховувати свій індекс інфляції та застосувати і отримати окремі інфляційні витрати за кожен місяць періоду. Також позивачем нараховуються на суму заборгованості на кінець періоду три відсотки річних, а повинні розраховуватись для кожної несплаченої суми окремо. Таким чиному суд вважає належним розрахунок відповідача (а.с. 90) щодо інфляційних витрат у розмірі 2634,40 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1093,76 грн. На виконання вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості та доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих послуг. ТОВ «Управдом-1» фактично здійснювало управління житловим будинком відповідача та несло витрати по його утриманню, а відповідач, який є власником нерухомості у цьому будинку, не відмовився від вказаних послуг, отримував їх, проте несвоєчасно та не в повному розмірі оплачував їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості. Ненадання послуг не доведене відповідачем, а надані позивачем позивачем докази не спростовані належними доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Суд вбачає, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102.00 грн., дані кошти належним чином підтверджені, та підлягають стягненню з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу. Згідно з положеннями ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: ?складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ?часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ?наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ?ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак суд вважає, що дослідження та аналіз матеріалів, що мають відношення до надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, дослідження та правовий аналіз законодавства, що регулює правовідносини, які стосуються надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та дослідження додаткових матеріалів, що мають відношення до надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не відноситься до витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Управдом-1». Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи (ухвала Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15.). Отже суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 4900 грн. з урахуванням фактично затраченого часу та характеру роботи адвоката.

Outcome: partial