Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою з 11.12.2003 року по 05.08.2014 року перебував у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] ,яка мешкає з відповідачкою. Під час шлюбу 24.11.2007 року сторонами була придбана трикімнатна квартира № 48 , що розташована по пр. Тракторобудівників,85-А в м.Харкові ,вартістю 58000 доларів США ,яка була зареєстрована за відповідачкою . Вказана квартира була придбана за сумісні кошти , які були надані відповідачкою від продажу квартири [ADDRESS] в розмірі 52000 доларів та за кошти від продажу 51/100 частини житлового будинку № 8 по вул. Тереза, м. Харкові , яка належала батькам позивача [PERSON] та [PERSON] в розмірі 10000 доларів США. На протязі року з моменту придбання квартири позивачем було здійснено ремонт спірної квартири та придбано меблі за його особисті кошти більше 2000 доларів США , які були отримані від батьків позивача. За кошти позивача були вмонтовані решітки на чотири вікна , демонтовано пройом між кухнею та кімнатою та встановлено арку, виконано облицовку арки деревом , покриття імпортним лінолеумом підлоги кухні, поклейка обоями кімнати площею 17,2 кв.м. ,заміна плінтусів, встановлення декоративних решіток на батареї отоплення та придбання меблі за 15000 гривен з накопичень із заробітної плати. Позивач вважає, що спірна квартира являється спільною власністю, так як була придбана для сім'ї та його частка в спірному майні становить 1/3 частини , виходячи з його вкладень на придбання, ремонт квартири та урахуванням інтересів неповнолітньої доньки , та просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності подружжя. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала , просила відмовити в його задоволенні та пояснила , що спірна квартира була придбана за кошти , які були отриманні від продажу квартири , що належала відповідачці , доводи позивача , про те, що його батьками були надані грошові кошти в розмірі 10000 доларів США не відповідають дійсності , відповідачка працювала до 2009 року та мала власні доходи, позивач не надавав кошти на утримання квартири та було здійснено косметичний ремонт для проживання її та дитини. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Суд , вислухав сторони , представників сторін, свідків , вивчив матеріали справи, вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що 07.02.2004 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO], яка мешкає з відповідачкою. 05.08.2014 року рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу 24.11.2007 року сторонами була придбана трикімнатна квартира № 48, що розташована по пр. Тракторобудівників,85-А в м. Харкові , відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вказана квартира зареєстрована на імя [PERSON] ,згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 24.11.2007 року , р. № 1793. Вказана квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу , що було підтверджено в судовому засіданні поясненнями сторін, свідків та матеріалами справи. Суд вважає доведеним, що 4 липня 2007 р. батьки позивача продали частину житлового будинку по вул.Тореза 8 в м.Харкові та передали позивачеві під розписку десять тисяч доларів США на придбання позивачем трикімнатної квартири спільно з відповідачкою. Відповідачка 22 листопада 2007 р. продала приналежну їй двокімнатну квартиру № 43 по пр.50-ти річчя ВЛКСМ 67 в м.Харкові, після чого сторони, в період шлюбних відносин, 24 листопада 2007 року придбали для сім'ї спірну трикімнатну квартиру [ADDRESS] «А» в м.Харкові. Після придбання зазначеної квартири за спільні грошові кошти, що залишилися від продажу житлових приміщень сторони провели ремонт у квартирі. Таким чином, спірна квартира була придбана за спільні кошти сторін, на їх особисті вкладення та в період їх спільного шлюбу. Твердження відповідачки, що спірна квартира була придбана тільки за її особисті кошти, а позивачем були додані незначні гроші від продажу частини будинку його батьків, матеріалами справи не підтверджуються. Позивачка дійсно була власницею квартири квартиру № 43 по пр.50-ти річчя ВЛКСМ 67 в м.Харкові, однак вона не надала докази того, що грошові кошти, отримані від продажу зазначеної квартири, були використані на придбання спірної квартири. Суд також вважає, що незначна заборгованість позивача по аліментах на утримання неповнолітньої дитини за період з листопада 2014 по липень 2015 року, не може бути підставою для збільшення частини майна одного з подружжя при поділі в порядку ч.3 ст.70 Сімейного Кодексу України. Таким чином, судом встановлено, що вказана трикімнатна квартира № 48, що розташована по пр. Тракторобудівників,85-А в м. Харкові придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя, позивач відійшов від рівності часток з урахуванням інтересів та прав неповнолітньої дитини , у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved