Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останньої борг у розмірі 10 700,00 доларів США та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 серпня 2016 року він з відповідачем уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою написаною власноруч в присутності двох свідків. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 10 700,00 доларів США, які зобов'язувалась повернути до 25 серпня 2016 року. Позивач неодноразово звертався з вимогами повернути йому кошти, але відповідач не реагує і кошти не віддає. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючинаявність в справідостатніхматеріалів про права та обов'язкисторін та те, щопозивачпроти заочного розглядусправи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочнийрозглядсправи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого останньою було складено розписку. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 10 700 доларів США які зобов'язувалася повернути до 25 серпня 2016 року (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разі вперевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом було встановлено, що станом на день звернення до суду відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконала та борг за договором позики не повернула. Таким чином, з неї підлягає стягненню сума боргу 10 700 доларів США. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 211,70 грн, які підтверджуються долученими до справи квитанціями про його оплату (а.с.4, 12). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved