Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в загальній сумі 10765 грн. 74 коп. посилаючись на те, що 09 червня 2007 року [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір № б/н, відповідно до якого отримав кредит в розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, і зобовязався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконував, в звязку з чим за ним виникла заборгованість за кредитним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості в розмірі 10765 грн. 74 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі 12103 грн. 50 коп., нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 3229 грн. 69 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 150 грн., з яких 4717 грн. 45 коп. внесено на погашення заборгованості. 01 січня 2016 року [PERSON] помер, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1544 грн. Під час розгляду справи позивач вточнив свої позовні вимоги і звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 11000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 01 січня 2016 року [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед кредитором, з урахуванням 4\~717 грн. 45 коп. внесених коштів на погашення заборгованості, становить 10\~765 грн. 74 коп., яка складається із 12\~103 грн. 50 коп. тіла кредиту, 3229 грн. 69 коп. процентів за користування кредитом, 150 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Зазначив, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті позичальника, є [PERSON] та [PERSON], на яких покладається зобовязання задовольнити вимоги кредитора з погашення боргу спадкодавця. Також позивач просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, до вимог щодо стягнення пені просили застосувати строк позовної давності. У запереченнях проти позову, поданих суду, відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що позивачем не надано доказів встановлення позичальнику кредитного ліміту в розмірі 11\~000 грн. замість обумовленого в анкеті-заяві кредитного ліміту - 2\~000 грн.; позивачем не доведено наявності в нього підстав для зміни в односторонньому порядку розміру відсоткової ставки за кредитом з 3% на місяць, встановленої умовами анкети-заяви, на 36 % без ознайомлення з такою зміною позичальника; не знаходять свого підтвердження відповідними доказами обставини ознайомлення [PERSON] з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із анкетою-заявою складають договір про надання банківських послуг. Разом з тим, зауважила, що відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер, в звязку з чим, відсутні підстави для задоволення вимог позивача відповідачами у солідарному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованих листів суду із судовими повістками та поштову листи, які повернулися до суду по закінченню терміну зберігання, причин неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що 09 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт було збільшено ЗАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку до 11000 грн. [PERSON] покладених на нього зобов'язань за договором в частині повернення кредитних коштів належним чином не виконував, в зв'язку з чим, станом на 01 січня 2016 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10765 грн. 74 коп., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 12103 грн. 50 коп. - 4717 грн. 45 коп. (внесених у погашення заборгованості до звернення з позовом до суду) = 7386 грн. 05 коп., , процентах за користування кредитом у сумі 3229 грн. 69 коп. і 150 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Зазначені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: -копією анкети-заяви [PERSON] № б/н від 09 червня 2007 року, згідно до якої він отримав у позивача кредитні кошти в сумі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 24); -виписки про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] за період з 22.06.2007 року до 01.01.2016 року, з якої вбачається, шо відповідач неодноразово використовував платіжну картку № 4149605339606030 для здійснення платежів, зняття готівкових грошових коштів зі свого карткового рахунку, а також через термінали самообслуговування неодноразово погашав заборгованість перед банком, яка виникала внаслідок здійснення цих операцій; -розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 09 червня 2007 року, відповідно до якого станом на 01 січня 2016 року за позичальником виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10 765 грн. 74 коп. При визначенні розміру заборгованості по процентах за користування кредитом та розміру пені за порушення умов договору позичальником, суд виходить з наступного… За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з підписаної [PERSON] анкети-заяви від 09 червня 2007 року, йому було надано кредитний ліміт в розмірі 2000 грн. з базовою процентною ставкою по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості. В уточненому позові позивач посилається, що вимогами п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Разом з тим, зазначені вище пункти Умов та правил надання банківських послуг передбачені в редакції Умов та правил від 2009 року, тобто, станом на 09 червня 2007 року, коли між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладався кредитний договір, ще не діяли. В Умовах та Правилах надання банківських послуг в редакції станом на 09 червня 2007 рік такі положення відсутні. В підтвердження факту ознайомлення [PERSON] з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта та Тарифами банку саме в редакції, яка діяла станом на 09 червня 2007 року, та які разом із анкетою-заявою складають договір про надання банківських послуг, не надано жодного доказу, в звязку з чим посилання позивача на наявність у нього повноважень на односторонню зміну розміру відсоткової ставки за кредитом, не можна вважати доведеним і обґрунтованим. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, Памятка клієнта та Тарифи банку, якими передбачена можливість односторонньої зміни банком Тарифів та інших невідємних частин Договору, а також відповідальність позичальника за порушення його умов, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку не містять підпису позичальника. Судом не встановлена наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а сама ця анкета заява не містить посилання на можливість односторонньої зміни банком умов кредитного договору та встановлення відповідальності за порушення його умов. У звязку з наведеним, доводи позичальника про не ознайомлення його з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта та Тарифами банку не можна визнавати необґрунтованими. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказана позиція перекликається з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-16цс15. Так, Верховний Суд України у вказаному рішенні вказав, що згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися стороні. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розмір заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3229 грн. 69 коп., нарахований позивачем з використанням відсоткової ставки 36%, підлягає перерахунку за відсотковою ставкою 3% на суму залишку заборгованості та становить 3229 грн. 69 коп. : 36% х 3% = 269 грн. 14 коп., а вимоги про стягнення з відповідачів неустойки (пені) за порушення позичальником умов договору, задоволенню не підлягають. 01 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 529477, виданого 27.01.2016 року відділом ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ. Згідно довідки, виданої Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], померлого 01.01.2016 року, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись: [PERSON] мати спадкодавця, і [PERSON] дружина спадкодавця. Дочка померлого - [PERSON] відмовилась від спадщини на користь матері - [PERSON] Разом з тим, [PERSON] при підписанні заяви про прийняття спадщини були надані свідоцтва про народження малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою ХДНК на імя [PERSON], вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON], який помер 01 січня 2016 року, є його мати - [PERSON] на 1/5 частку, дружина - [PERSON] на 2/5 часток, син - [PERSON] на 1/5 частку і син - [PERSON] на 1/5 частку у спадщині. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» 22 травня 2016 року подав до Четвертої ХДНК Претензію кредитора за вих. № SAMDN40000014273270 з проханням повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості перед Банком, тим самим, дотримався строків предявлення вимог до спадкоємців, визначених ч. 2 ст. 1281 ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованою цією особою, саме тому [PERSON] зобовязана задовольнити вимоги кредитора у розмірі, що відповідає 1/5 частці від суми боргу, а [PERSON] у розмірі 4/5 часток боргу, тобто у відповідності до розміру прийнятої нею спадщини, 2/5 часток якої вона прийняла особисто, а 2/5 часток - діючи в інтересах своїх малолітніх дітей. Підсумовуючи викладене вище, суд доходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитом із урахуванням 4\~717 грн. 45 коп. внесених коштів на погашення заборгованості становить: 12103 грн. 50 коп. 4717 грн. 45 коп. = 7386 грн. 05 коп. Виходячи з розміру часток у спадщині, отриманої після смерті спадкодавця [PERSON], з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума в розмірі 7386 грн. 05 коп. х 1/5 = 1477 грн. 21 коп., а з [PERSON], відповідно, 7386 грн. 05 коп. х 4/5 = 5908 грн. 84 коп. В свою чергу, розмір заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 269 грн. 14 коп. підлягає розподілу між відповідачами таким чином: з [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 269 грн. 14 коп. х 1/5 = 53 грн. 83 коп., а з [PERSON] 269 грн. 14 коп. х 4/5 = 215 грн. 31 коп. \~\~\~\~ Суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] надавались кредитні кошти в сумі 2000 грн., а не 11000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, оскільки це ствердження спростовується випискою про рух коштів по картковому рахунку № 4149605339606030, відкритому на ім'я [PERSON] у відповідності до умов зазначеного кредитного договору, з якої вбачається, шо відповідач неодноразово використовував вказану платіжну картку для здійснення платежів, зняття готівкових грошових коштів зі свого карткового рахунку, а також через термінали самообслуговування неодноразово погашав заборгованість перед банком, яка виникала внаслідок здійснення зазначених операцій, і залишок доступних кредитних коштів, після здійснення таких операцій, становив суму, більшу за 2000 грн. Виходячи з наведеного, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню частина заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1477 грн. 21 коп. і частина заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 53 грн. 83 коп., а загалом підлягає стягненню1531 грн. 04 коп. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню 5908 грн. 84 коп. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та 215 грн. 31 коп. в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, а загалом 6896 грн. 15 коп. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1544 грн. по 772 грн. в рівних частках з кожного з відповідачів, і в дохід держави не доплачений позивачем судовий збір у розмірі 56 грн., також в рівних частках з кожного. Відповідно до ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 258, ст. 526, 549, 1048, 1054, 1281, 1282 ЦК України, суд -

Outcome: partial