Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 15.2/АА-164.07.2 від 23.04.2007 року в сумі 36885,95 доларів США та 1612932,60 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 30473,92 доларів США; сума простроченої заборгованості за процентами - 6412,03 доларів США; загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості -1474681,23 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 138251,37 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно - транспортний засіб VOLKSVAGEN модель TOUAREG, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, що переданий у заставу AT «РОДОВІД БАНК», згідно договору застави транспортного засобу №15.2/АА.164.07.2 від 23.04.2007 року, який посвідчений 23.04.2007 року Лакустою С.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що належить на праві власності громадянину України [PERSON], шляхом проведення торгів та продажу предметі застави з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] 23.04.2007 року було укладено кредитний договір № 15.2/АА- 164.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 68600,00 доларів США терміном по 23.04.2010 року включно, з процентною ставкою 11,5 % річних. З 17.10.2008 року у відповідності до додаткової угоди до кредитного договору, розмір процентної ставки становить 16,0 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 15.2/АА- 164.07.2 від 23.04.2007 року, між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 15.2/АА.164.07.2 від 23.04.2007 року, відповідно до умов якого заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором №15.2/АА-164.07.2 від 23.04.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передав в заставу банку належне йому на праві власності майно: автомобіль марки VOLKSVAGEN модель TOUAREG, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER]. Факт отримання кредитних коштів в сумі 68600,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 426_28 від 23.04.2007 року. Таким чином банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору. В свою чергу, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором яка станом на 10.07.2015 року становить 36885,95 доларів США та 1612932,60 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 30473,92 доларів США; сума простроченої заборгованості за процентами - 6412,03 доларів США; загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 1474681,23 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 138251,37 грн. Відповідно п. 2.1.4 договору застави заставодержатель у випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем основного зобов'язання, має право звернути стягнення на предмет застави, та задовольнити свої вимоги, визначені на момент фактичного задоволення, за рахунок предмета застави в повному обсязі, враховуючи суму заборгованості за кредитом, плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет застави, тощо. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.04.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15.2/АА- 164.07.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 68600,00 доларів США терміном по 23.04.2010 року включно, з процентною ставкою 11,5 % річних. З 17.10.2008 року у відповідності до додаткової угоди до кредитного договору, розмір процентної ставки становить 16,0 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов'язався повністю повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У разі несвоєчасного повернення кредитних коштів та процентів - сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої п. 1.5 договору, від суми простроченої заборгованості (п. 3.9 кредитного договору). З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 15.2/АА- 164.07.2 від 23.04.2007 року, між банком та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 15.2/АА.164.07.2 від 23.04.2007 року, відповідно до умов якого заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором №15.2/АА-164.07.2 від 23.04.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передав в заставу банку належне йому на праві власності майно: автомобіль марки VOLKSVAGEN модель TOUAREG, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER]. Факт отримання кредитних коштів в сумі 68600,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 426_28 від 23.04.2007 року. В свою чергу, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, в результаті чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10.07.2015 року становить 36885,95 доларів США та 1612932,60 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 30473,92 доларів США; сума простроченої заборгованості за процентами - 6412,03 доларів США; загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 1474681,23 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 138251,37 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 15.2/АА-164.07.2 від 23.04.2007 року в сумі 36885,95 доларів США та 1612932,60 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості за кредитом - 30473,92 доларів США; сума простроченої заборгованості за процентами - 6412,03 доларів США; загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості -1474681,23 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 138251,37 грн. шляхом звернення стягнення на заставне майно - транспортний засіб VOLKSVAGEN модель TOUAREG, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, що переданий у заставу AT «РОДОВІД БАНК», згідно договору застави транспортного засобу №15.2/АА.164.07.2 від 23.04.2007 року, який посвідчений 23.04.2007 року Лакустою С.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що належить на праві власності громадянину України [PERSON], шляхом проведення торгів та продажу предметі застави з початковою ціною визначеною на підставі оцінки. суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, на що слід зазначити наступне. Відповідно п. 2.1.4 договору застави від 23.04.2007 року заставодержатель у випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем основного зобов'язання, має право звернути стягнення на предмет застави, та задовольнити свої вимоги, визначені на момент фактичного задоволення, за рахунок предмета застави в повному обсязі, враховуючи суму заборгованості за кредитом, плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет застави, тощо. Згідно з приписами статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 ЦК України). За умовами ч. 1 ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає, зокрема, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу.

Outcome: approved