Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 травня 2008 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок № 28, який розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Толбухіна (згідно рішення сесії Орлівської сільської ради № 52-У11 від 19 лютого 2016 року вулиця Толбухіна перейменована на вулицю Бессарабська), який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 75,20 кв. м, житловою площею 63,90 кв. м, підсобної площею 11,30 кв. м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б; підвалу літ. б-1, гаражу літ. В, сараїв літ. Г,Д,Е, вбиральні літ. Ж, огорожі 1,2,6,9-11, споруда 7,8. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 17 грудня 2001 року, зареєстроване в реєстрі за № 132 від, відповідно до якого усе своє майно заповідав позивачу [PERSON] Тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 вересня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката [PERSON], в якій вона просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 18 травня 2008 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок № 28, який розташований за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Орлівка, вул. Толбухіна (згідно рішення сесії Орлівської сільської ради № 52-У11 від 19 лютого 2016 року вулиця Толбухіна перейменована на вулицю Бессарабська), який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 75,20 кв. м, житловою площею 63,90 кв. м, підсобної площею 11,30 кв. м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б; підвалу літ. б-1, гаражу літ. В, сараїв літ. Г,Д,Е, вбиральні літ. Ж, огорожі 1,2,6,9-11, споруда 7,8. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 17 грудня 2001 року, зареєстроване в реєстрі за № 132 від, відповідно до якого усе своє майно заповідав позивачу [PERSON] Тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 вересня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved