Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Сторони з 28.02.2004 року по 20.02.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина- [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з 05.08.2015 року [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із їх сином, використовуючи безпорадний стан в силу його малолітнього віку, задовольнив з ним статеву пристрасть неприродним шляхом. На підставі вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років. Згідно Ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 року, вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2016 року відносно [PERSON], залишено без змін. Позивач вказав, що особа, яка вчинила такого роду злочин, не може бути носієм батьківських прав та обов'язків, захищати права дитини і представляти його інтереси. Позивач зазначив, що відповідач участі в сфері життя дитини не приймав і не приймає. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у дідповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд спраи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2004 року по 20.02.2007 рік. Від вказаного шлюбу сторони мають сина- [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Згідно вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2017 року, вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2016 року відносно [PERSON], залишено без змін. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач- Галашков А.С., батько дитини, визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України по відношенню саме до свого сина - неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 26.06.2017 року № 01-3886/47, орган опіки та піклування ВК Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач, який вчинив такого роду злочин, не може бути носієм батьківських прав та обов'язків, захищати права дитини і представляти його інтереси. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved