Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 2 093 гривні 4 копійки, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 6 грудня 2010 року був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу. 7 червня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON], і останній Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2011 року був визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУАП. На виконання своїх зобов'язань позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування шляхом зарахування страхового відшкодування в рахунок сплати наступних страхових платежів у розмірі 1 715 гривень, а також позивачем було витрачено 378,04 гривні за проведення оцінки пошкоджень автомобіля. Представник Позивача в судове засідання не з'явився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що надав суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'являвся, та просив розглядати справу за його відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] 6 грудня 2010 року був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.4-5). 7 червня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON], і останній Постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2011 року був визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУАП, що підтверджується копією постанови суду (а.с. 9). На виконання своїх зобов'язань позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування шляхом зарахування страхового відшкодування в рахунок сплати наступних страхових платежів у розмірі 1 715 гривень, а також позивачем було витрачено 378,04 гривні за проведення оцінки пошкоджень автомобіля, що підтверджується заявою [PERSON], розрахунком страхового відшкодування, страховим актом та актом прийняття-передачі робіт з незалежної оцінки (а.с.6, 18, 19, 17). На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховщика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодується на загальних підставах. На підставі статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодується у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі, ст.ст. 993; 1166; 1188; 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved