Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди посилаючись на те, що відповідач працює на посаді інженера охорони праці та безпеки руху МКП «Чернівціспецкомунтранс» з 28.09.2006 р. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2012р. Проведеною згідно з наказом від 31.12.2016р. №101 ревізією (інвентаризацією) підзвітних відповідачеві товарно-матеріальних цінностей виявлено нестачу 20(двадцяти) біотуалетів станом на 01 лютого 2017р., що підтверджується інвентаризаційним описом основних засобів від 15.02.2017р. Нестача виникла в результаті халатного відношення до своїх обов'язків [PERSON] про що був складений протокол засідання інвентаризаційної комісії від.15.02.2017р. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач не погоджується. Згідно з довідкою бухгалтерії підприємства залишкова вартість 20 біотуалетів складає 43715 грн. 15 коп. А тому просили стягнути ці кошти з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, позов не визнає з підстав, зазначених в запереченні на позов. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює на посаді інженера охорони праці та безпеки руху МКП «Чернівціспецкомунтранс» з 28.09.2006р. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 06.06.2012р. Проведеною згідно з наказом від 31.12.2016р. №101 ревізією (інвентаризацією) підзвітних відповідачеві товарно-матеріальних цінностей виявлено нестачу 20(двадцяти) біотуалетів станом на 01 лютого 2017р., що підтверджується інвентаризаційним описом основних засобів від 15.02.2017р. Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України з відповідачем, як завідуючим гаражем, взагалі не міг укладатися договір про повну матеріальну відповідальність, оскільки посада завідуючого гаражем не входить до переліку посад, які безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих цінностей. Крім того, відповідно до Переліку посад і робіт, по заміщенню або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть бути укладені письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, продажу (відпуску), перевозки чи переміщення в процесі виробництва. Робота завідуючого гаражем, яку виконував відповідач, не пов'язана з прийняттям на зберігання матеріальних цінностей. Крім того в матеріалах справи відсутні докази тому, що відповідачу передавалися під звіт товарно - матеріальні цінності. Відповідно до п.8. постанови Пленуму Верховного суду України від 29.12.1992р. №14 зі змінами внесеними постановами від 28.03.1997р. №3 та від 03.12.1997р. №12 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди заподіяної підприємствам, установам організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей (недостач, зіпсуття переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений договір та чи був він укладений. Враховуючи вищенаведене суд не бере до уваги договір про повну матеріальну відповідальність, оскільки посада яку обіймав відповідач, не відноситься до категорії працівників, з якими згідно ст. 135-1 КЗпП України повинен укладатися такий договір. Отже в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed