Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що 13.07.2014 року помер його дядя [PERSON], який до смерті мешкав по вул. Зелена, 1 в с.Суботці Знамянського району Кіровоградської області разом. За життя дядько заповів все своє майно позивачеві. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя, отримавши право на забудову та збудувавши будинок, не зареєстрував його, тобто правовстановлюючі документи на будинок відсутні. За вказаних умов змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Знамянського району Кіровоградської області до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглядати справу беї його участі. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень не надала, причини неявки не відомі. За заявою відповідача розгляд справи призначений в режимі відеоконференції за її місцем проживання в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області. Відповідно до листа вказаного суду, [PERSON] у призначений день та час не зявилася до суду, тому суд вважає неповажною причину її неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 13.07.2014 року (а.с.18). За життя останній 24.07.2009 склав заповіт, яким заповів все своє майно, права та обовязки [PERSON] (а.с.51). Дані МКП «Бюро технічної інвентаризації» (а.с.21) свідчать про те, що померлий [PERSON] побудував житловий будинок №1 по вул. Зелена в 1971 році (дозвільні документи відсутні) і на той час не прийняв його в експлуатацію і не получив документ, який підтверджує право власності на майно. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що дозвіл на будівництво вказаного будинку виданий батькові спадкодавця [PERSON] виконавчим комітетом Знамянської районної ради (а.с.8-11). Після смерті [PERSON]Л 06.02.1989 року, спадщину прийняв його син [PERSON] (а.с.71,72). Спеціалістами Знам'янського районного комунального підприємства БТІ проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Зелена, 1 в с.Суботці Знамянського району Кіровоградської області, за наслідками якої виготовлено технічний паспорт (а.с.23-28). Розясненням нотаріуса (а.с.54) позивачу фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок по вул. Зелена, 1 в с.Суботці Знамянського району Кіровоградської області в звязку з тим, що первинна реєстрація права власності на вказаний будинок не була проведена. Згідно відповіді нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва звернулися [PERSON]іззавою про прийняття спадщини за законом та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, інших спадкоємців немає (а.с.47-60). Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Переважне право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. За законом особа приймає спадщину лише в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснення нотаріуса, позивач не зможе прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину, в позасудовому порядку позивач не має змоги оформити право власності, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, ч.1 ст.58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст.5, ч.1 ст.328, ст.331, ст.1216, ст.1218 ЦК України та

Outcome: approved