Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблений актовий запис №80. В період шлюбу у них народилася спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися. Вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. З цього приводу у них почали виникати сварки та непорозуміння. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, хоча вони проживають разом. Позивач вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та стягнення аліментів відсутній. Дитина буде проживати з відповідачкою. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 09 жовтня 2015 року не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.18), у судове засідання 09 жовтня 2015 року не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила слухати справу за її відсутності (а.с.21). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 липня 2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №80 (а.с.8), в період якого у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а вказані причини призвели до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки вони припинили, хоча і проживають разом. Спір про розподіл майна та утримання дитини відсутній, син буде проживати з відповідачкою. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, не ведуть спільне господарство. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved