Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 1348000 гривень 00 копійок, пеню в розмірі 123821 гривень 69 копійок, три відсотки річних в розмірі 26369 гривень 10 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 04 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» - Постачальником, та Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Кепітал Інвест» - Покупцем було укладено Договір поставки № 04/1-02/13. Згідно п. 1.1. предметом Договору поставки є передача Постачальником на умовах «РСА, склад Продавця» у власність Покупцеві продукції - 500 000,00 кг цукру білого відповідно до Специфікації (далі -Специфікація) загальною вартістю разом з ПДВ, що дорівнює 2 480 000,00 грн. у строк до 18 лютого 2013 року, та зустрічна оплата Покупцем продукції Постачальникові на протязі 10-ти банківських днів з дня поставки. Станом на 21 лютого 2013 року Постачальником було поставлено продукцію на загальну суму 2 351 040,00 грн. З них оплачено відповідачем 958 040,00 грн. Оскільки, Постачальник виконав своє зобов'язання з поставки продукції, в силу п. 4.2. Договору поставки Відповідач повинен був виконати зобов'язання з розрахунку за фактичну кількість поставленої продукції, протягом 10-ти банківських днів після набуття Відповідачем права власності на продукцію. При звірці розрахунків, встановленій у Акті звірки розрахунків № 489 від 29 серпня 2013 року, визнана Покупцем заборгованість становила 1 393 000,00 грн. Після останньої звірки розрахунків Відповідач частково здійснював платежі по Договору поставки, чим зменшив заборгованість перед Постачальником, в силу цього, заборгованість Відповідача перед Постачальником становила 1 348 000,00 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 08 жовтня 2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор», уклало Договір про віступлення права вимоги , за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» передало Позивачеві - громадянину [PERSON], всі свої права за Договором поставки № 04/1-02/13 від 04 лютого 2013 р. Відповідно до укладеного Договору про відступлення права вимоги Позивач [PERSON] набув усіх прав Первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор», а саме набув право (замість Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор») вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Кепітал Інвест» (боржника) належного виконання всіх зобов'язань, включаючи сплату основного боргу, пені, 3 % річних, компенсації завданої шкоди та інших збитків. Внаслідок укладеного Договору про відступлення права вимоги, оскільки, до теперішнього часу зазначена заборгованність не була погашена - Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення боргу за Договором поставки. Внаслідок даних обставин Відповідач зобов'язаний здійснювати на користь Позивача всі подальші виплати в рахунок погашення боргу, Відповідач зобов'язаний виконати на користь Позивача основне зобов'язання на суму 1 348 000,00 (Один мільйон триста сорок вісім тисяч) грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЩІК України суди розглядають у порядку цивільного судочинстващодо захисту порушених прав із цивільних відносин. У відповідності до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, господарське зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Як передбачено ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Більш того, ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Також, як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач порушив зобов'язання з оплати за поставку продукції, тим самим, Відповідач допустив істотне порушення умов Договору поставки. Відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі передбаченому п. п. 4.2. Договору поставки від 04 лютого 2013 року за поставлену продукцію, внаслідок чого не сплатив за нього остаточну грошову суму коштів у розмірі 1 348 000,00 грн., у зв'язку з чим за Договором поставки виникла вказана заборгованість по оплаті за поставлену продукцію. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ч. 2 ст. 550 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Крім того, у відповідності до п. 9.7. Договору поставки, за прострочення платежу Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Облікова ставка НБУ у відповідні проміжки часу становила: з з 23.03.2012 року -7,5%; з 10.06.2013 року 7 % з 13.08.2013 року 6,5 % Згідно п. 9.7. Договору поставки за прострочення платежу відповідно до кількості днів у нижченаведеній таблиці, нарахована пеня, розмір якої зафіксовано у нижченаведеній таблиці відповідно до формули: « Пеня = Заборгованість (1 348 000,00 грн.) х Облікова ставка НБУ у подвійному розмірі / 365 х Кількість днів прострочення ». Таким чином, сума пені в період часу починаючи з 07 березня 2013 року по дату пред'явлення позову ( 238 днів) складає 123821,69 грн. Також, як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, Позивач має право стягнути 3 проценти річних за весь час користування Відповідачем грошовими коштами, належними Позивачеві в розмірі 26369 грн. 10 коп. Нарахування 3 процентів річних здійснюється відповідно до формули « 3 % = Заборгованість (1 348 000,00 грн.) х 3 % річних / 365 х Кількість днів прострочення(238) = 26369 грн. 10 коп. ». Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов з викладених в ньому підстав. Представник відповідача позов не визнав та зазначив, що відповідно до Договору поставки № 04/1-02/13 від 04.02.2013р. (надалі - Договір) на умовах даного Договору ТОВ «Старокостянтинівцукор» зобов'язується передати у власність Відповідачу продукцію, сировину для харчової промисловості (надалі - товар), а Відповідач зобов'язується прийняти та оплатити продукцію. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на товар, що поставлений за видатковими накладними № 220 від 08.02.2013р., № 218 від 08.02.2013р., № 242 від 12.02.2013р., № 231 від 11.02.2013р., 251 від 14.02.2013р., 250 від 14.02.2013р., 260 від 15.02.2013р., 253 від 14.02.2013р., 262 від 15.02.2013р., 291 від 21.02.2013р., 292 від 21.02.2013р., 261 від 15.02.2013р., 294 від 21.02.2013р., 293 від 21.02.2013р. Однак, видаткові накладні № 220 від 08.02.2013р., № 218 від 08.02.2013р., № 242 від 12.02.2013р., № 231 від 11.02.2013р., 251 від 14.02.2013р., 250 від 14.02.2013р., 260 від 15.02.2013р., 253 від 14.02.2013р., 262 від 15.02.2013р., 291 від 21.02.2013р., 292 від 21.02.2013р., 261 від 15.02.2013р., 294 від 21.02.2013р., 293 від 21.02.2013р. не містять жодних посилань на Договір поставки № 04/1-02/13 від 04.02.2013р., а отже поставка товару за вказаними накладними здійснена не на умовах Договору поставки № 04/1-02/13 від 04.02.2013р. З наведеного можна зробити висновок, що господарські відносини між та ТОВ «Старокостянтинівцукор» та Відповідачем засновані на підставі норм ст. 641 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), відповідно до якої, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Однак, Відповідачем не визначено в оферті, а ТОВ «Старокостянтинівцукор» в акцепті таких істотних умов як строк поставки товару та строк оплати товару за видатковими накладними № 220 від 08.02.2013р., № 218 від 08.02.2013р., № 242 від 12.02.2013р., № 231 від 11.02.2013р., 251 від 14.02.2013р., 250 від 14.02.2013р., 260 від 15.02.2013р., 253 від 14.02.2013р., 262 від 15.02.2013р., 291 від 21.02.2013р., 292 від 21.02.2013р., 261 від 15.02.2013р., 294 від 21.02.2013р., 293 від 21.02.2013р. не містять жодних посилань на Договір поставки № 04/1-02/13 від 04.02.2013р., тому оферта Відповідача не містить істотних умов договору та не виражає намір Відповідача вважати себе зобов'язаним щодо негайної оплати поставленого товару, а акцепт ТОВ «Старокостянтинівцукор» не є повним та безумовним, оскільки не визначає умов щодо строків поставки та оплати товару. Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, станом на час розгляду справи строк виконання зобов'язання щодо оплати товару не настав, оскільки ТОВ «Старокостянтинівцукор» не пред'явлено вимоги до Відповідача щодо оплати товару, тому у Відповідача взагалі відсутній обов'язок щодо оплати товару, поставленого за видатковими накладними № 220 від 08.02.2013р., № 218 від 08.02.2013р., № 242 від 12.02.2013р., № 231 від 11.02.2013р., 251 від 14.02.2013р.,250 від 14.02.2013р., 260 від 15.02.2013р.,253 від 14.02.2013р., 262 ві д 15.02.2013р., 291 від 21.02.2013р., 292 від 21.02.2013р., 261 від 15.02.2013р., 294 від 21.02.2013р., 293 від 21.02.2013р. не містять жодних посилань на Договір поставки № 04/1-02/13 від 04.02.2013р. Позивачем нараховано Відповідачу пеню за порушення умов оплати товару за договором та 3 % річних від простроченої суми основного боргу за договором. Проте, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, Відповідач не може нести відповідальність за порушення зобов'язання за відсутності вини, за відсутності самого факту порушення зобов'язання та за відсутності самого зобов'язання щодо оплати товару. Таким чином, ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест» не порушено ні строків для оплати поставленого товару, ні умов Договору поставки 04/1-02/13 від 04.02.2013р. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» - Постачальником, та Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Кепітал Інвест» - Покупцем було укладено Договір поставки № 04/1-02/13. Згідно п. 1.1. предметом Договору поставки є передача Постачальником на умовах «РСА, склад Продавця» у власність Покупцеві продукції - 500 000,00 кг цукру білого відповідно до Специфікації (далі -Специфікація) загальною вартістю разом з ПДВ, що дорівнює 2 480 000,00 грн. у строк до 18 лютого 2013 року, та зустрічна оплата Покупцем продукції Постачальникові на протязі 10-ти банківських днів з дня поставки. Станом на 21 лютого 2013 року Постачальником було поставлено продукцію на загальну суму 2 351 040,00 грн. З них оплачено відповідачем 958 040,00 грн. Оскільки, Постачальник виконав своє зобов'язання з поставки продукції, в силу п. 4.2. Договору поставки Відповідач повинен був виконати зобов'язання з розрахунку за фактичну кількість поставленої продукції, протягом 10-ти банківських днів після набуття Відповідачем права власності на продукцію. При звірці розрахунків, встановленій у Акті звірки розрахунків № 489 від 29 серпня 2013 року, визнана Покупцем заборгованість становила 1 393 000,00 грн. Після останньої звірки розрахунків Відповідач частково здійснював платежі по Договору поставки, чим зменшив заборгованість перед Постачальником, в силу цього, заборгованість Відповідача перед Постачальником становила 1 348 000,00 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 08 жовтня 2013 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор», уклало Договір про віступлення права вимоги , за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» передало Позивачеві - громадянину [PERSON], всі свої права за Договором поставки № 04/1-02/13 від 04 лютого 2013 р. Відповідно до укладеного Договору про відступлення права вимоги Позивач [PERSON] набув усіх прав Первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор», а саме набув право (замість Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор») вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Кепітал Інвест» (боржника) належного виконання всіх зобов'язань, включаючи сплату основного боргу, пені, 3 % річних, компенсації завданої шкоди та інших збитків. Внаслідок укладеного Договору про відступлення права вимоги, оскільки, до теперішнього часу зазначена заборгованність не була погашена - Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення боргу за Договором поставки. Внаслідок даних обставин Відповідач зобов'язаний здійснювати на користь Позивача всі подальші виплати в рахунок погашення боргу, Відповідач зобов'язаний виконати на користь Позивача основне зобов'язання на суму 1 348 000,00 (Один мільйон триста сорок вісім тисяч) грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЩІК України суди розглядають у порядку цивільного судочинстващодо захисту порушених прав із цивільних відносин. У відповідності до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, господарське зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Як передбачено ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Більш того, ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Також, як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач порушив зобов'язання з оплати за поставку продукції, тим самим, Відповідач допустив істотне порушення умов Договору поставки. Відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі передбаченому п. п. 4.2. Договору поставки від 04 лютого 2013 року за поставлену продукцію, внаслідок чого не сплатив за нього остаточну грошову суму коштів у розмірі 1 348 000,00 грн., у зв'язку з чим за Договором поставки виникла вказана заборгованість по оплаті за поставлену продукцію. Згідно ч. 1 та ч. З ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ч. 2 ст. 550 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Крім того, у відповідності до п. 9.7. Договору поставки, за прострочення платежу Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Облікова ставка НБУ у відповідні проміжки часу становила: з з 23.03.2012 року -7,5%; з 10.06.2013 року 7 % з 13.08.2013 року 6,5 % Згідно п. 9.7. Договору поставки за прострочення платежу відповідно до кількості днів у нижченаведеній таблиці, нарахована пеня, розмір якої зафіксовано у нижченаведеній таблиці відповідно до формули: « Пеня = Заборгованість (1 348 000,00 грн.) х Облікова ставка НБУ у подвійному розмірі / 365 х Кількість днів прострочення ». Таким чином, сума пені в період часу починаючи з 07 березня 2013 року по дату пред'явлення позову ( 238 днів) складає 123821,69 грн. Також, як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, Позивач має право стягнути 3 проценти річних за весь час користування Відповідачем грошовими коштами, належними Позивачеві в розмірі 26369 грн. 10 коп. Нарахування 3 процентів річних здійснюється відповідно до формули « 3 % = Заборгованість (1 348 000,00 грн.) х 3 % річних / 365 х Кількість днів прострочення(238) = 26369 грн. 10 коп. ». Оскільки зазначена заборгованість, пеня та відсотки відповідачем не сплачені, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а тому суд задовольняє позов. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов з відповідача на користь держави підлягають стягненню 3441 гривня у відшкодування судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved