overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 31 січня 2009 року, від якого мають малолітнього сина. Сторони припинили сімейні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу між сторонами наполягає. Від відповідача до суду надійшла нотаріально посвідчена заява про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 січня 2009 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №46, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, позивач наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачем, а відповідач, в свою чергу, позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 14 лютого 2003 року, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки і більше їх не поновлювали. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Сторони проживають окремо. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, просив позовні вимоги задовольнити (а. с. 10). Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а. с. 11). Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2003 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №48, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а. с. 5). Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у шлюбі з відповідачем вони перебувають з 29 липня 1990 року. Сторони припинили сімейні стосунки і більше їх не поновлювали. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки щодо ведення спільного господарства. Проживають окремо. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.07.1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається, конфлікт між ними поглиблюється, що визнано сторонами справи. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 14.10.2006 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, вони різні по характеру люди, з різними поглядами на життя та сімейні відносини. Шлюб між сторонами розпався остаточно, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач в судовому засіданні участі не приймав, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була сповіщена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань щодо розгляду справи у її відсутності або про відкладення судового засідання не подала. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи згоду позивача та відсутність відповідача, суд постановляє заочне рішення. У судовому засіданні встановлено, що 14.10.2006 року між сторонами укладено шлюб, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції в м. Одесі зроблено актовий запис за №541 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]). В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки, сім'я повністю розпалася, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, взаємовідносини між сторонами погіршилися, втратили почуття любові й поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони перебувають з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому 1 липня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені в червні 2013 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, в результаті чого втрачено почуття кохання та поваги один до одного. В судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених в ньому підстав та просив суд його задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 1 липня 2005 року Микулинецькою селищною радою, Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №10. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в червні 2013 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, психологічної несумісності. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 01 липня 2006 року він у Малослобідській сільській раді, Кодимського району, Одеської області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №02. Від шлюбу дітей не мають. З часу укладення шлюбу однією сім»єю не проживали. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не бачить. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через розбіжності поглядів на життя. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та заяву відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі досліджених матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Спільних дітей не мають. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з 08 лютого 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020р. сторони разом не живуть, фактично сімейні стосунки припинені, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, з вказаного часу сторони не ведуть спільного господарства . З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачкою зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дітей та розподіл майна не виникає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позовних вимог, позов просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила залишити їй шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 лютого 2003 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 17, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане 08.02.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-10). Сімейні стосунки припинені, сторони спільного господарства не ведуть. Спорів про місце проживання дітей та поділ майна не виникає. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дітей,і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно,в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що 02.08.2003 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що в останній період спільного життя у них з відповідачкою не склались нормальні стосунки, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, на даний час між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства і припинили шлюбні відносини влітку 2015 року. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить залишити їй шлюбне прізвище «Красько». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 02.08.2003 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 574. \\а.с.8\\ Від шлюбу у них народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження.\\а.с.7,30\\ Сторони припинили подружні відносини влітку 2015 року. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними відсутнє повне взаєморозуміння, повага один до одного, вони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбні відносини влітку 2015 року. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити, розірвати шлюб, укладений 02.08.2003 року між позивачем та відповідачкою, відповідачці після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Красько». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved