Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Тернівської сільської ради про визнання особи, яка втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS], в якому він зараз проживає разом з сином [PERSON]. Коли він звернувся до відділу соціального захисту населення про оформлення субсидії і виявилось, що в його будинку зареєстрована його колишня невістка [PERSON]. Однак, зараз його колишня невістка не проживає в його будинку, так як з сином вони розірвали шлюб. Його син проживає з іншою жінкою. Відповідачка [PERSON] з жовтня 2014 року не проживає в [ADDRESS], що стверджується довідкою виданою Тернівською сільською радою. На даний час відповідачка проживає у будинку своєї матері в с. Новоселиця. Добровільно відповідачка по справі відмовляється зняти себе з реєстрації в його будинку, що порушує його права. Тому для того, щоб зняти її з реєстраційного обліку, просить суд встановити, що [PERSON], [INFO] втратила право на користування жилим будинком, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Представник відповідача Тернівської сільської ради в судовому засіданні проти заявленого позову не заперечив. Заслухавши пояснення представника відповідача Тернівської сільської ради Кустрьо В.Ю. та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідач [PERSON] з жовтня 2014 року не проживає в [ADDRESS], що стверджується довідкою № 1347 від 21.03.2016 року виданою Тернівською сільською радою.. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved