Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що відповідач є її онуком та не проживає у вищевказаному будинку більше року, але зареєстрований там і до теперішнього часу. Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку суттєво впливає на її бюджет в частині оплати за комунальні послуги. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві та надали пояснення, аналогічні, викладеним в ній. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право власності від 12.12.1996 року за реєстровим № 3-3636 та витягу про державну реєстрацію прав № 33686100, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 9421 від 11.06.2019 року відповідач за адресою: [ADDRESS] зареєстрований. Судом встановлено, що з 2015 року відповідач не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даному будинку відсутні. Цей факт також підтверджений показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2015 року, тобто більше року в будинку без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] . Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved