Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1 514 гривень 71 копійка. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 березня 2020 року за участю автомобілів «Nissan Juke», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «ГАЗ», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська винуватим у скоєнні ДТП визнаний відповідач. На дату скоєння пригоди транспортний засіб ««ГАЗ», номерний знак [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а заподіяна відповідачем шкода була відшкодована потерпілій особі позивачем в розмірі 10 551 гривня 39 копійок. 03 червня 2020 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодувало на користь позивача частину виплаченого страхового відшкодування на суму 9 036 гривень 68 копійок, а тому залишок в розмірі 1 514 гривень 71 копійка просять стягнути з відповідача. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 42). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав до початку розгляду справи по суті та пояснив, що йому не відомо причини по яким ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не відшкодувало в повному обсязі заподіяні ним під час ДТП збитки. Не зважаючи на те, що у нього є укладений страховий поліс з нульовою франшизою та страховою сумою за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 000 гривень, він не заперечує проти сплати 1 514 гривні 71 копійки в якості шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року [PERSON] був визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що 31 березня 2020 року о 18 годині 30 хвилин в м. Дніпро по вул. Запорізьке шосе, буд. 30а перед початком руху не переконався в безпечності, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Juke», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальні збитки (а.с.22). Таким чином, постановою суду, яка не була оскаржена в апеляційному порядку відповідачем та набрала законної сили 26 травня 2020 року, було встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП 31 березня 2020 року. Під час розгляду справи було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ГАЗ», номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно поліса № АО/2986237 (а.с.23) строком з 30 березня 2020 року по 30 березня 2021 року включно. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 130 000 гривень. В той же час цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan Juke», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] на дату ДТП була застрахована згідно Договору страхування серії АП № 0011221 в ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта» (а.с.18). Згідно страхового акту від 15 квітня 2020 року та розрахунку страхового відшкодування (а.с.10) сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Nissan Juke», номерний знак [NUMBER] становить 10 551 гривня 39 копійок. 01 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про страхове відшкодування (а.с.18), а 16 квітня 2020 року позивач виплатив останній 10 551 гривню 39 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 19391 від 16 квітня 2020 року (а.с.16). У свою чергу позивач 12 травня 2020 року звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.17), а 03 червня 2020 року отримав 9 036 гривень 68 копійок страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 2791 (а.с.15). Таким чином, розмір не виплаченого страхового відшкодування становить 1 514 гривень 71 копійка. Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 1166, 1187,1188, 1194 ЦК України відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із системного аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що обов`язок такого відшкодування покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вказані положення ЦК України кореспондуються з п.11 постанови ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. В той же час, згідно положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні ДТП, тому саме він повинен відповідати за завдану шкоду у разі недостатності страхової виплати. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У судовому засіданні було встановлено, що на даний час позивач недоотримав 1 514 гривень 71 копійку виплаченого страхового відшкодування. Тому, у зв`язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна до позивача, який здійснив ці виплати, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування. Оскільки винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою суду визнано саме відповідача, то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в розмірі 1 514 гривень 71 копійка. Тому, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними і підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах невиплаченого розміру страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з нього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 135 гривень 00 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 1 135 гривень 00 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved