Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою був укладений договір кредиту №014/0018/82/88947, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 149 940, 00 дол. США, зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 06 березня 2018 року. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 06 березня 2008 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] іпотечний договір, згідно з яким остання передала в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 вересня 1999 року. В подальшому, відповідачкою було змінено функціональне призначення вищевказаної квартири, та переведено її у нежитлове приміщення офісу -магазину-салону [ADDRESS]. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 07 листопада 2014 року складає 1 211 676, 09 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 163 527, 15 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 113 086, 99 дол. США, пені у розмірі 935 061, 95 дол. США. Таким чином, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов'язання стосовно умов повернення кредитних коштів, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить суд стягнути заборгованість за вищевказаним договором кредиту у сумі 1 211 676, 09 дол. США за рахунок предмету іпотеки. Заочним рішенням суду від 10 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були задоволені. В подальшому, ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року за заявою [PERSON] вищевказане рішення суду було скасовано у зв'язку з неналежним сповіщенням відповідачки про дату судового засідання. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір кредиту №014/0018/82/88947, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 149 940, 00 дол. США, зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 06 березня 2018 року. Банк виконав належним чином покладені на нього зобов'язання, надавши [PERSON] суму кредиту у розмірі 149 940, 00 дол. США. Згідно п. 6.5 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 06 березня 2008 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з [PERSON] іпотечний договір, згідно з яким остання передала в іпотеку позивачу у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 вересня 1999 року. Згідно п. 6.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні усі завдані у зв'язку з цим збитки. Відповідно до п. 4.3 іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 07 листопада 2014 року складає 1 211 676, 09 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 163 527, 15 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 113 086, 99 дол. США, пені у розмірі 935 061, 95 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також судом встановлено, що за зверненням відповідачки було змінено функціональне призначення вищевказаної квартири, та переведено її у нежитлове приміщення офісу - магазину-салону [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності серії САС №186371 від 03 жовтня 2008 року, виданим на підставі розпорядження ПРА ОМР №1548 від 03 жовтня 2008 року. Однак, жодних змін до іпотечного договору в частині предмета іпотеки у зв'язку зі зміною його функціонального призначення, Банком внесено не було, а також додаткових угод до договору іпотеки з [PERSON] не укладалось. Вищевикладені обставини також унеможливили виконання Другим Суворовським ВДВС ОМУЮ виконавчого листа про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 862, 564, 53 грн., що вбачається з листа виконавчої служби від 24 жовтня 2014 року. Таким чином, вимоги Банку про звернення стягнення на нежитлове приміщення офісу - магазину-салону [ADDRESS] в рахунок погашення кредитної заборгованості є безпідставними. В той же час, це не позбавляє можливості ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернутись до суду з відповідними вимогами після внесення змін до іпотечного договору від 06 березня 2008 року в частині зазначення дійсного об'єкта нерухомості, що знаходиться на праві приватної власності у [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed