Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], який був чоловіком [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, тому його батько є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема ? частина житлового будинку та земельна ділянка. Після відкриття спадкової справи нотаріус повідомив про існування заповіту від 27.09.2011 року, яким [PERSON] все своє майно заповіла племінниці [PERSON] Померла ніколи не говорила про намір заповісти вказане майно [PERSON], а заповіт підписала в час найбільшого загострення хвороби, безпорадного її стану, в якому не могла усвідомлювати значення своїх дій, оскільки була хвора на рак вульви, а з 17.08.2011 року їй було призначено препарат «Трамадол», тому [PERSON] була постійно під впливом наркотичних засобів. Таким чином вказаний заповіт не може бути волевиявленням спадкодавця, оскільки в момент укладення остання не розуміла значення своїх дій та не могла ними розумно керувати. [INFO] його батько помер, після його смерті спадкоємцями є він та його брат [PERSON] Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, в тому числі і після смерті його дружини [PERSON], яку батько не встиг прийняти. Тому просить визнати недійсним заповіт [PERSON] від 27 вересня 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на користь [PERSON], покласти на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що [PERSON] розпоряджалась своїм майном, подарувала квартиру її сину. Хотіла подарувати й будинок в с. Дорогинка, але не була приватизована земля, тому вона зробила на свою частину заповіт. [PERSON] дійсно вживала «Трамадол», але це знеболюючий препарат, тому він не впливає на здатність розуміти свої дії. Відповідач також вказала, що після смерті сина [PERSON] вона почала їй регулярно допомагати, в середені вересня 2011 року забрала її з села до себе. Для складання заповіту [PERSON] сама ходила до нотаріуса. Тому просять у позові відмовити. Головне управління юстиції у м. Києві та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїми письмовими заявами просили розглядати справу без їх участі та прийняти рішення відповідно до закону. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, покази свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1285 га, що знаходяться в [ADDRESS]. Батько позивача [PERSON] вважався спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як її чоловік. Проте при зверненні до нотаріальної контори з'ясувалось, що [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27.09.2011 року, яким заповіла належне їй майно своїй племінниці [PERSON] [INFO] [PERSON] помер та спадкоємцями після його смерті є позивач та його брат [PERSON] Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивач заперечує той факт, що складений заповіт був волевиявленням [PERSON], оскільки вона ніколи не говорила про намір заповісти своє майно [PERSON], заповіт був складений під час загострення її хвороби, оскільки вона хворіла на рак вульви ІІІ ступеня. Окрім цього, з 17.08.2011 року для полегшення її стану їй було призначено препарат «Трамадол», тому вона постійно була під впливом наркотичних засобів. Дійсно, згідно наданої медичної документації [PERSON] хворіла на рак вульви ІІІ ступеня. Як свідчить довідка КП «Фармація» в 2011 році [PERSON], 1938 р.н., була забезпечена через аптеку № 8 лікарським засобом Трамадол-М р-н д/ін. 50 мг/мл амп. 2 № 5 згідно наданих рецептів, виписаних лікарями поліклініки № 2 Шевченківського району м. Києва за повну вартість та безкоштовно. (а.с. 98). В зв'язку з клопотанням позивача про призначення судово-психіатричної експертизи суд своєю ухвалою призначив посмертну судово-психіатричну експертизу для визначення можливості керування [PERSON] своїми діями та усвідомлення їх значення під час підписання заповіту 27 вересня 2011 року. Згідно акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 19ц від 27.02.2014 року експертна комісія дійшла висновку про неможливість надання відповіді на поставлене запитання через недостатність та суперечність відомостей. Свій висновок експерти мотивують тим, що з наданих їм на дослідження матеріалів дійсно вбачається, що [PERSON] хворіла на рак вульви та їй проводилось лікування, але оглядів вдома не зафіксовано, тому ймовірно, що вона приходила на прийом в поліклініку; при оглядах описуються диференційовані скарги, які відповідають діагнозу та свідчать про досить продуктивний контакт з підекспертною; лікарями не описується ніяких психічних розладів чи неадекватної поведінки. В матеріалах є підтвердження, що [PERSON] була забезпечена Трамадолом, проте відомості про введення Трамадолу в медичній документації відсутні, свідки також не надали відомості про те, хто саме і як колов їй Трамадол. На думку експертної комісії покази свідків щодо останнього періоду життя підекспертної є суперечливими. Отже медичні дані свідчать про наявність больового синдрому та астенічної симптоматики у підекспертної в період, який цікавить суд, проте визначити їх вираженість та вплив на здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними в цей період неможливо через недостатність та суперечність даних. (а.с. 144-146). В судовому засіданні були допитані свідки, які показали наступне. Свідок [PERSON] суду показала, що наприкінці грудня 2010 року приходила [PERSON] для приватизації землі, для того, щоб подарувати землю. Заключала договір з організацією, неодноразово приходила, поводила себе нормально. Свідок [PERSON], син відповідачки, суду показав, що в 2010 році помер його дядько [PERSON], після чого бабушка [PERSON] вирішила подарувати майно йому та його матері. Спілкувалися з нею часто, возив її та її чоловіка на дачу, квартиру подарувала йому, а дачу хотіла подарувати його матері. В жовтні бабушка ще приїжджала до нього в гості сама. Останніх два тижні жовтня вона не вставала, але розмовляла, була адекватна. Він бачив один раз, що їй якісь уколи робив чоловік, але що саме кололи, він не бачив. Заповіт вона оформила через те, що думала, що не встигне оформити землю для дарування. Протягом останніх двох днів в характері змін не було. Свідок [PERSON]. суду показала, що вона спілкувалась з [PERSON] ще в дитинстві, а потім спілкувались вже дорослими, приїздила в гості. Спілкувались і коли вона захворіла, останній раз приїздила на Пасху, а потім бачились у [PERSON], по телефону часто спілкувались, в жовтні спілкувались напередодні дня народження. Перед смертю [PERSON] втомлювалась. З вересня вона жалілась на те, що не може пройти через хату, крутилась голова, але спілкувалась нормально, яка була раніше, така і залишалась до дня смерті. Про спадщину знає, що після смерті сина [PERSON] була розмова, що вона думала, що все залишиться сину, а тепер квартира буде [PERSON], а дача племінниці, бо вона їй допомогає. [PERSON] дуже переживала за заповіт, щоб встигнути оформити на племінницю майно в Дорогинці, спочатку хотіла подарувати, але потім вирішила скласти заповіт, бо затримувалось оформлення. Ст. 1233 ЦК України встановлює, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законом надано право заповідачу призначати своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, позбавляти права спадкування будь-яку особу, охоплювати заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту та які можуть належати у майбутньому. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Також ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачає, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як передбачено в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Аналіз вищевказаних норм призводить до висновку, що підставою для визнання заповіту недійсним є наявність тієї обставини, що особа (заповідач) на момент його складання не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними, а отже заповіт не відповідав її волі. Позивач стверджує, що на момент складання заповіту [PERSON] не могла керувати своїми діями через тяжку хворобу та вживання препарату, що є наркотичним засобом, а отже не могла розпорядитись майном відповідно до своєї волі. Окрім того вказує, що в той період, коли був складений та посвідчений заповіт, [PERSON] взагалі не вставала з ліжка. Проте досліджені в судовому засіданні докази спростовують вказані твердження позивача. Так, суду були надані заповіти [PERSON] від 20.02.1999 року та від 27.09.2011 року, договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки від [INFO], що свідчить про те, що [PERSON] за життя мала намір розпорядитись належним їй майном. Покази свідків свідчать про те, що [PERSON] до останнього дня життя перебувала в адекватному стані, жодних свідчень про порушення її психічного стану свідки не дали. Більше того свідок [PERSON]. показала, що [PERSON] в розмові з нею згадувала про свій намір скласти заповіт на користь відповідачки. Також експертна комісія, яка здійснювала посмертну судово-психіатричну експертизу, звернула увагу на те, що в медичній документації відсутні відомості про те, що [PERSON] викликала лікаря додому, а отже припустили, що вона відвідувала лікарню сама; окрім цього відсутні відомості про те, що виписаний їй препарат Трамадол їй вводився, цього не могли підтвердити і свідки. А отже стверджувати, що на час складання заповіту [PERSON] перебувала під впливом ліків, немає підстав. Таким чином, обставини, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а отже підстави для задоволення позову відповідно відсутні.

Outcome: dismissed