Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за додатковою угодою № 1 від 01.12.1999 року до Договору від 01.11.1999 року в загальному розмірі 23947, 30 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01 грудня 1999 року між сторонами по справі укладена додаткова угода № 1 до Договору № 872/99-1/14 від 01.11.1999 року, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу додаткову позику в загальній сумі 27394,33 грн. на безпроцентній основі з терміном повернення до жовтня 2024 року. Заочним рішенням від 10.12.2013 року № 641/10234/13-ц за позовом ДП « Завод імені [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з відповідача на користь ДП « Завод імені [PERSON]» була стягнута заборгованість за період з 01.10.2009 року по 01ю08.2013 року за Договором № 872/99-1/14 від 01.11. 1999 року та додаткової угоди № 1 до Договору від 01.12.1999 року, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, в загальному розмірі 8006 грн. 26 коп. До теперішнього часу вказане рішення суду відповідачем не виконане, також відповідачем не виконуються умови додаткової угоди , щодо погашення суми боргу відповідно до графіку погашення, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем, яка виникла за період з серпня 2013 року по березень 2017 року в сумі 6659,40 коп. Крім того, у звязку з невиконанням відповідачем умов додаткової угоди, згідно графіком погашення, позивач також просить стягнути з відповідача достроково, суму боргу за період з квітня 2017 року по жовтень 2024 року в розмірі 13772,85 грн., інфляційні витрати в сумі 3144,44 грн. та 3% річних в сумі 370,61 грн. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.12.1999 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 1 до Договору 872/99-1/14 від 01.11.1999року , за умовами якої відповідачу додатково надана позика на загальну суму 27394,33 грн. строком на 25 років, тобто до 01.12.2024 рок, з відстрочкою погашення суми боргу строком на 10 років з моменту підписання сторонами вказаної угоди. Відповідно до розрахунку погашення суми боргу , який був підписаний відповідачем по справі, останній зобовязався щомісяця в період часу з жовтня 2009 року по жовтень 2024 року включно, здійснювати оплату суми боргу в розмірі 151,35 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за Додатковою угодою у нього перед позивачем виникла заборгованість за період з серпня 2013 року по березень 2017 року в сумі 6659, 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Таким чином, як вже було встановлено вище відповідач прострочив зобовязання за додатковою угодою, щодо повернення чергових частин суми боргу в період часу з 01.08.2013 року по 31.03.2017 року, у звязку з чим з відповідача підлягає стягненню розмір інфляційних витрат в сумі 3144,44 грн. , а також 3% річних в сумі 370, 61 грн. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, оскільки відповідач свої зобовязання за вказаною додатковою угодою та графіком погашення суми боргу не виконує, суд вважає можливим стягнути з відповідача суму боргу за Додатковою угодою № 1 до Договору 872/99-1/14 від 01.11.1999 року за період з квітня 2017 року по жовтень 2024 року включно в розмірі 13772,85 грн. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань в строки передбачені додатковою угодою належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved