Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення та зобов'язання вчинити дії. Просив суд ухвалити рішення, яким вселити його [PERSON] у квартиру [ADDRESS], а також заборонити відповідачу чинити йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Мотивував свої вимоги тим, що 16 грудня 2014 року між ним та його сестрою - відповідачем по справі і її чоловіком відбувся конфлікт, у зв'язку з чим він був змушений покинути вказану квартиру, де йому на праві власності належить 1/8 частина. Починаючи з грудня 2014 року відповідачка по справі почала чинити йому перешкоди у вільному доступі та користуванні квартирою [ADDRESS]. Зокрема були змінені замки у вхідних дверях квартири внаслідок чого він не може до неї потрапити. Також, як зазначає позивач він в присутності працівників житлово-експлуатаційної організації намагався здійснити вхід у квартиру, однак відповідач йому ткого зробити не дозволила і категорично заперечувала проти його входу в помешкання, про що було складено відповідний акт. Як зазначає позивач його права, як співвласника порушені, оскільки йому як власнику 1/8 частини квартири перешкоджають у вільному доступі до такої, а також вчиняються дії які унеможливлюють його входження до квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви та наполягав на її задоволенні у спосіб визначений ним. Просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання про судові витрати. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Зокрема [PERSON] зазначила, що дійсно після конфлікту який відбувся між нею та позивачем у квартирі були змінені замки на вхідних дверях. Також пояснила, що ключі від дверей позивачу не надавалися. Крім того, відповідач зазначила, що позивач веде антисоціальний спосіб життя, що унеможливлює його проживання з іншими мешканцями кварти. Третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, які з'явилися в судове засідання пояснили, що дійсно позивач здійснює дії які унеможливлюють його проживання в квартирі з іншими мешканцями такої. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. З матеріалів свідоцтва про право власності на житло від 02 червня 1998 року виданого управлінням справами Національної Академії Наук України вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З пояснень сторін встановлено, що позивач внаслідок конфлікту не проживає у квартирі з грудня 2014 року. Також сторонами спору не заперечувалося, що замки на вхідних дверях квартири були змінені і комплекту ключів позивачу не надавалося. З акту комісії працівників ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД від 20 травня 2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] перешкоджає доступу у квартиру позивачу і останній потратпити самостійно до приміщення такої не має можливості. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майновим правом на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Звертаючись до суду позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. В конкретному випадку, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у запропонований ним спосіб. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в межах заявлених ним вимог. Суд виходячи з пояснень сторін спору та третіх осіб у сукупності з доказами наданими ним, вважає достовірно встановленим, що незважаючи на наявність у позивача права власності на частку у квартирі, відповідачка не надає останньому добровільної згоди на користування такою, тим самим перешкоджаючи здійсненню ним свого права власності на вказану частку квартири на рівні з іншими співвласниками, і таке право в даному випадку підлягає захисту судом у запропонований спосіб в межах заявлених позовних вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, її порушене право підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved