Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та призначення батькові способів участі у вихованні дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.2003 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 01.12.2011 року шлюб між ним було розірвано. Від цього шлюбу народилася донька [PERSON] - [INFO]. До розірвання шлюбу сторони проживали за адресою: [INFO]. За декілька місяців до розірвання шлюбу відповідачка забрала доньку та переїхала проживати до своїх батьків за адресою: Тернопільська область, Гусятинський район, с.Старий Нижбірок, вул.Івана Франка, 18. З часу зміни місця проживання відповідача, у нього почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки, її відвідування, а також почали створюватися штучні перешкоди зі сторони матері дитини та осіб, які проживають разом з його донькою, стосовно неможливості його нормального спілкування із дитиною. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не можу нормально зустрічатися з донькою. Він намагався налагодити нормальний зв'язок із дитиною, брати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Однак після марних спроб вирішити мирним шляхом з відповідачкою питання його участі у вихованні дитини, він змушений був звертатись із заявами до органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про призначення йому способів участі у вихованні дитини. Розпорядженням голови Гусятинської районної державної адміністрації від 27.07.2012 року за №440-од йомубуло призначено способи участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме: перша і третя субота та неділя місяця, а також в один із святкових днів місяця з 9.00 до 18.00 зустрічатися та спілкуватися з дитиною поза межами постійного місця проживання з урахуванням інтересів та стану здоров'я дитини та розпорядженням голови Гусятинської районної державної адміністрації від 27.06.2013 року за №221-од йому призначено додаткові способи участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а саме: по 3 дні щомісяця протягом літнього періоду, по 3 дні під час осінніх, зимових та весняних канікул протягом навчального року. Проте відповідач відмовляється виконувати вказані розпорядження та забороняє йому в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи повторно не зявилася, та про причини неявки суд не повідомила. В письмових запереченнях проти позову заперечила такий позов, просила у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в запереченні, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив позивач. Представник третьої особи орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав заяву 23.06.2015 року з якої видно, що він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить взяти до уваги висновок органу опіки та піклування Густинської районної державної адміністрації Тернопільської області №01-860/02-15 від 28.07.2014 року, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив позивач. Представники третьої особи орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.06.2003 року в міському відділ реєстр рації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції за актовим записом №1066, був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Від проживання в шлюбі у [PERSON] 1.3. та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львів від 01 грудня 2011 року шлюб між сторонами був розірваний. Зазначеним рішенням судом вирішено, що дочка сторін [PERSON], [INFO] буде проживати разом із матірю відповідачкою по справі. Судом також встановлено, що зі сторони відповідачки допускається перешкода у спілкуванні батька з дитиною, що не йде на користь дитини. Розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 05.04.2012 року № 190-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки» визначено способи участі [PERSON] як батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON], а саме протягом 6 місяців з дня прийняття даного рішення два рази в місяць( 1 будній та 1 святковий день) відвідувати дочку та спілкуватися з нею на території Гусятинського району з метою психологічної адаптації дитини, попередньо узгодивши дні та час з матір»ю дитини. Після завершення даного терміну звернутись в орган опіки та піклування для визначення способів участі у вихованні малолітньої дочки надалі. Розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.07.2012 року № 440-од «Про участь [PERSON] у вихованні дочки » визнано таким, що втратило чинність вищевказане розпорядження голови райдержадміністрації від 05.04.2012 року « Про участь [PERSON]Б, у вихованні дочки» та визначено нові способи участі [PERSON]Б, як батька у вихованні малолітньої дочки [PERSON], а саме в першу та третю суботу та неділю місяця, а також в один із святкових днів місяця з 9.00 год. до 18.00 год. зустрічатися та спілкуватися з дитиною поза межами постійного місця проживання з урахуванням інтересів та стану здоров»я дитини Згідно розпорядженням голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.06.2013 року №221-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки » до розпорядження голови Гусятинської райдержадміністрації від 27.07.2012 року № 440-од « Про участь [PERSON] у вихованні дочки» внесено зміни, зокрема після слів «а також в один із святкових днів місяця» додано «по 3 дні щомісяця протягом літнього періоду, по 3 дні під час осінніх, зимових та весняних канікул протягом навчального року». Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає: діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Частина 2 ст. 155 СК України зазаначає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а відповідач - [PERSON] не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення батьківських прав..., обов'язковою є участь органу опіки і піклування. Орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі документів, які стосуються справи. Висновком органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розвязання спору між [PERSON] та [PERSON] стосовно способів участі батька у вихованні малолітньої доньки [PERSON],[INFO] від 26.06.2014 року №35-вих -1787 підтверджується за доцільне: - матері дитини - [PERSON], не перешкоджати батькові [PERSON], брати участь у вихованні доньки - [PERSON],[INFO], піклуватись про здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також бачити та спілкуватися з дитиною; - батькові дитини - [PERSON], брати участь у вихованні дитини шляхом зустрічей: у першу пятницю місяця з 15 год. 00 хв. до неділі 19 год. 00 хв.; по 2 тижні у літні місяці, а саме: з 01 до 15 червня, з 01 до 15 липня, з 01 до15 серпня; у перший тиждень зимових канікул. Висновком органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про участь громадянина [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON],[INFO] від 28.07.2014 року №01-860/02-15 підтверджується, що позовні вимоги [PERSON] не суперечать інтересам дитини [PERSON], і можуть бути підтриманні у повному обсязі та зміненні з взаємною згодою обох батьків. Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що позивач, як батько дитини[PERSON],[INFO], надає матеріальну допомогу дитині, тому, відповідно до чинного законодавства, підстав у відмові у спілкуванні з дитиною немає. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та у вихованні його з донькою, позивач обґрунтував свої позовні вимоги та надав суду жодних тому доказів, які свідчать про перешкоди з боку відповідача йому у спілкуванні з дитиною та її вихованні, окрім цього такі дані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні під час розгляду справи. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір'ю дитини, право на спілкування зі своєїм сином та\~\~ право на його виховання, а відповідач не вправі перешкоджати йому в цьому. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також на положення ч. 8 ст. 7 СК України: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини…». Саме ці норми права судом враховувались при вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, та щодо участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з дитиною батька. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За такими обставинами суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення сторін, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та те, що усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та призначення батькові способів участі у вихованні дитини є можливим способом захисту порушених прав позивача, а тому суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved