Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.07.2015 року, він є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок, крім вказаного договору, підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2015 року. В даному будинку зареєстрований відповідач, [PERSON], однак остання з січня 2017 року в даному будинку не проживає. Вона переїхала проживати в [ADDRESS]. В позивача виникли труднощі із розрахунком комунальними послугами, оскільки останній здійснюється згідно кількості зареєстрованих у будинку осіб. Відповідач в добровільному порядку припинити свою реєстрацію не бажає, тому позивач змушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів та просити визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав. Тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області (а.с.21) та листа № 118, виданого 18.06.2018 року Ладижицькою сільською радою Іванківського району Київської області (а.с.20), - [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає. Згідно листа № 03-11/746 від 19.06.2018 року, виданого Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, відомості щодо реєстрації місця проживання та інформації про фактичне місце проживання [PERSON] відсутні (а.с.26). Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 04 липня 2015 року Білан Є.Г., приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 3153 (а.с.5), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2015 року за № 40095281 (а.с.6). Факт не проживання в спірному будинку підтверджується Актами підтвердження факту проживання на території Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області від 12.12.2017 року (а.с.10), 31.05.2018 року (а.с.8), 27.03.2017 року (а.с.12), з яких слідує, що [PERSON], [INFO], не проживає в будинку [ADDRESS]. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Таким чином, пред'явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. В своїх позовних вимогах позивач просить всі судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved