Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 квітня 2006 року помер [PERSON], якому належала земельна ділянка (пай), розташована на території [PERSON] селищної ради Кіровоградської області. За життя померлий склав заповіт, відповідно до якого заповідав усе своє майно позивачу. Причиною пропуску строку позивач вказує тривалу хворобу та перебування на момент відкриття спадщини на стаціонарному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ, що перешкодило вчасно подати заяву до нотаріальної контори. Всі викладені обставини просить суд вважати об'єктивними та поважними. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Правовідносини сторін регулюються ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, копією свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ № 028265 від 26 квітня 2006 року засвідчується, що [PERSON] помер 23 квітня 2006 року в с. Журавка Новоархангельського району Кіровоградської області. Довідкою виданою Олександрійським геріатричним пансіонатом з спеціальним відділенням засвідчується, що [PERSON], [INFO] проживав та був зареєстрований в Олександрійському геріатричному пансіонаті з спеціальним відділенням за адресою: м. Олександрія, вул. Героїв Сталінграду, 10 з 08 вересня 2004 року по день смерті 23 квітня 2006 року. Згідно копії заповіту (реєстровий № 1974) від 02 вересня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON]. Згідно інформації, наданої Олександрійською міською державною нотаріальною конторою № 1, після смерті [PERSON], померлого 23 квітня 2006 року, спадкова справа не заводилась, з заявами про прийняття або відмові від спадщини на даний час ніхто не звертався. Згідно ст. ст. 1268, 1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як доказ поважності причин позивачем надано довідку, видану [PERSON] ЦРЛ про те, що позивач з 02.10.2006 року по 01.11.2006 року перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні ЦРЛ з приводу ішемічної хвороби серця, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. із ризиком 4, серцева недостатність №2, хронічний обструктивний бронхіт. Згідно роз'яснень зазначених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для \~спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Крім спадкування за заповітом і за законом, які названі у ст.1217 Цивільного кодексу України, інші норми ЦК України передбачають також спадкування на підставі рішення суду, який застосовується у випадку так званої «відумерлої спадщини», тобто існування спадщини, яка не була успадкована протягом установленого законом строку жодною особою. З аналізу наведених норм вбачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст.1277 ЦК України. При цьому ст.1277 ЦК України передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст.1277 ЦК України). Даних про визнання спадщини\~\~після [PERSON], померлого 23 квітня 2006 року,відумерлою матеріали справи не містять, оскільки відповідач з такою заявою до суду не звертався. [PERSON] селищна рада Кіровоградської області позовні вимоги позивача визнала і не заперечує проти їх задоволення, що підтверджується письмовою заявою відповідача. Тобто, із вказаних заяв убачається, що відповідач фактично позовні вимоги визнав, що відповідно до ч. 2 ст. 31,ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, крім випадків, коли визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні порушень визначенням позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці відсутні. З огляду на викладене суд вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними. До цього зводяться і норми ч. 2 ст. 1272 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про її прийняття нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (тобто, за відсутності рішення суду про встановлення додаткового строку). Як роз'яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст.65-67 Конституції України. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст.64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною. Таким чином, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, а позивач в інший спосіб захистити своє право не може, інші спадкоємці відсутні, а спадщина не визнана відумерлою і відповідач визнає позов, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved