Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 14.06.2014 року відповідач під розписку позичив у нього гроші у розмірі 12000 гривень та при цьому зобов'язався вказані грошові кошти повернути до 12.07.2014 р., тобто через 1 місяць. 14.07.2014 року, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути гроші, але вимога була проігнорована. Крім того, позивач зазначив, що своїми діями відповідач завдав йому моральну шкоду, яка полягає в глибоких душевних стражданнях і відсутності спокою. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача: суму боргу у розмірі 12000 гривень, 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 264,24 гривні, інфляцію від простроченої суми заборгованості у розмірі 2581,07 грн., завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 975 грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн. сплачений при подачі позову до суду. Позивач подав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, ухвалити заочне рішення та розглянути справу за його відсутності. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 14.06.2014 року, відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] гроші в сумі 12000 гривень, строк повернення до 12 липня 2014 року (а.с. 29). Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, позов в частині стягнення суми боргу за розпискою у розмірі 12000 підлягає задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Інфляційні витрати за вказаний період складають 4155,82 грн., які розраховані за наступною формулою (сума боргу)* ( індекс інфляції/100% - сума боргу) (а.с. 30-31). 3 відсотки річних від простроченої суми за період з 14.07.2014 по 07.04.2015 року складають 264,33 грн. (а.с. 32). Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження спричинення моральної шкоди та причинного звязку між неповерненням коштів та глибокими душевними стражданнями, розміру моральної шкоди, позивачем не надано суду належних доказів, в звязку з чим в цій частині позов задоволенню не підлягає. Перевіряючи правильність розрахунку, наведену позивачем у позовній заяві, судом встановлено, що позивачем розраховано інфляційні витрати та 3 відсотка річних у меншому розмірі через помилки у розрахунках. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, тому задовольняє позов у його межах та стягує з відповідача на користь позивача інфляційне збільшення суми боргу за період з 14.07.2014 року по 07.04.2015 року у розмірі 2581,07 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 14.07.2014 року по 07.04.2015 року у розмірі 264,24 грн., суму основного боргу 12000 грн., а всього суму у розмірі 14845,31 грн. Судові витрати суд розподіляє відповідно ст. 88 ЦПК України наступним чином. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем не надано суду доказів понесення витрат на правову допомогу у розмірі 975 грн., тому вказані витрати стягненню не підлягають. Судовий збір суд стягує пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного суд задовольняє позов частково - в частині стягнення боргу у сумі 12000 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 264,24 гривні, інфляції від простроченої суми заборгованості у розмірі 2581,07 грн., судового збору у розмірі 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог - позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial