Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 6138,60 грн. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 22.02.2007 року укладено договір банківського рахунку [NUMBER], в подальшу 12.12.2007 року укладено додатковий договір до договору банківського рахунку [NUMBER]. Відповідно до умов договору встановлено кредитний ліміт в розмірі 1900 гривень на весь строк дії платіжної картки, але не довше строку перебування клієнта в трудових (цивільно-правових) відносинах. На виконання кредитного договору позивачем було видано кредит на вищевказану суму. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.04.2014 року становить заборгованість в розмірі 4106,88 грн., з яких: 1881,24 грн.- неповернута сума кредиту, 2225,64 грн.- прострочених відсотків, 2031,72 грн.- пені, а також судовий збір в сумі 243,60 гривень, які просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснення надав аналогічні вище наведеним, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 22.02.2007 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір банківського рахунку [NUMBER] із кредитним лімітом в розмірі 1900 гривень на весь строк дії платіжної картки, але не довше строку перебування клієнта в трудових (цивільно-правових) відносинах. Згідно умов договору банківського рахунку [NUMBER] від 22.02.2007 року та додаткового договору від 12.12.2007 року, ПАТ «Кредобанк» надав відповідачу кредит в сумі 1900 гривень /а.с.4-5/. Між тим, відповідач [PERSON] був повідомлений позивачем про необхідність здійснення погашення заборгованості за кредитним договором, що стверджується копією повідомлення-вимоги від 04.02.2014 року /а.с.6-7/. Відповідно до змісту п.5.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, відповідач сплачує пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної у п.3.1 договору. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору банківського рахунку [NUMBER] від 12.12.2007 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.04.2014 року становить 4106,88 гривень, з яких: неповернута сума кредиту в розмірі 1881,24 грн., прострочених відсотків в розмірі 2225,64 грн. /а.с.8-9/ та пеню в розмірі 2031,72 грн. /а.с.10/, а всього 6138,60 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ч.2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. З вищенаведеного, суд вважає, що оскільки відповідач добровільно не виконує у строк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, заборгованість у сумі 6138,60 гривень слід стягнути з відповідача. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved