Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір, укладений між ним та відповідачем 29.11.2007 року, недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2007 року між [PERSON] та відповідачем укладено кредитний договір № 7-ЖК про надання кредиту в розмірі 68276,25 доларів США для придбання житла. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та відповідачем укладено договір поруки № 7-ЖК/П/2, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором. Вказаний договір поруки позивач ніколи не укладав та не підписував, зі змістом договору не ознайомлений, довіреності від свого імені на підписання договору поруки не видавав. Просить визнати договір поруки недійсним. Позивач в судове засідання не з'явився, направив заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 29.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки № 7-ЖК/П/2, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору № 7-ЖК від 29.11.2007 року (Том 1, а.с. 51). Згідно висновку експертів № 12367/12368/14-32 від 17.12.2014 року підписи від імені [PERSON], які розміщені на лицьовій стороні внизу на лінії перед словом «Поручитель» та на зворотній стороні у розділі «Реквізити сторін» «Поручитель» та внизу на лінії перед словом «Поручитель» у Договорі поруки № 7-ЖК/П/2 від 29.11.2007 року, виконанні не [PERSON], а іншою особою (Том 2, а.с. 140-143). Таким чином судом встановлено, що спірний договір поруки, що укладений між сторонами по справі підписаний не позивачем [PERSON], а іншою особою, тобто не відповідає його внутрішній волі. Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 115 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, однією з підстав визнання недійсним правочину, є недодержання в момент його вчинення вимог передбачених ч. 3 ст. 203, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В судовому засіданні встановлено, що договір поруки № 7-ЖК/П/2 від 29.11.2007 року, укладений міжВАТ КБ «Надра» та [PERSON] не відповідає внутрішній волі останнього, оскільки ним не підписувався. Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За вказаних обставин, позовні вимоги позивача, щодо визнання недійсним договору поруки з вищевикладених підстав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved