Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у нього та відповідача по справі [PERSON] народилася дочка [PERSON] . 14 листопада 2018 року Ічнянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 23 листопада 2019 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). В даному шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . На даний час дружина [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини по 31 травня 2023 року, і його заробітна плата є єдиним джерелом доходу сім`ї, яка при відрахуванні податків та аліментів в середньому становить близько 8000-8500 грн. При цьому відповідач на даний час офіційно працевлаштована в ТОВ «Голдпак», працює на посаді різальника матеріалів та виробів і отримує заробітну плату близько 6000 грн. щомісячно, в зареєстрованому шлюбі не перебуває та інших дітей не має. Оскільки, з часу видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , у позивача змінився сімейний стан та матеріальне становище, що не дозволяє йому утримувати дитину у визначеному судом розмірі, оскільки на його утриманні перебуває нова родина, тому позивачем і подано до суду позов про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ј частини заробітку (доходу) платника аліментів на 1/6 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. При цьому пояснив, що дійсно з часу видачі судового наказу він створив сім`ю, має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки дружина перебуває в декретній відпустці, і його заробітна плата є їх єдиним джерелом доходу, тому й має намір кошти при зменшенні аліментів витратити на утримання родини. Відповідач в судове засідання не з`явилася, з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Згідно наданого через канцелярію суду відзиву на позовну заяву, категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що позивач звернувшись до суду з позовом фактично не довів обставини, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення свого матеріального становища. Доводи позивача, що він створив сім`ю та в нього на утриманні є інша дитина не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Крім того, вказала, що її матеріальне становище не покращилося, і хоча вона працевлаштувалася, але продовжує навчання за контрактом, а тому зменшення розміру аліментів буде суперечити інтересам їх дочки (а.с.27-28). Представник відповідача адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог категорично заперечила, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2020 року (а.с.10). Згідно судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року у справі №733/1479/18 (№ 2-н/733/53/18), стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). 23 листопада 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 листопада 2019 року (а.с.8). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2020 року (а.с.9). Згідно копії довідки виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 25 серпня 2020 року за №2037, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до копії довідки управління соціального захисту населення від 25 серпня 2020 року за №06-05/918, вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ічнянської райдержадміністрації та їй з 01 травня 2020 року по 31 травня 2023 року призначено допомогу при народженні дитини на доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він одружився та у нього народилася дочка від іншого шлюбу, при цьому, дружина перебуває в декретній відпустці, і матеріальне становище не дозволяє йому утримувати дитину у визначеному судом розмірі, оскільки йому потрібно утримувати нову сім`ю. Як вбачається з довідок ТОВ «СІДКО УКРАЇНА» від 02 вересня 2020 року за №80, та №81, [PERSON] з 03 вересня 2018 року працює на даному підприємстві, займає посаду бригадира на дільниці основного виробництва. Із заробітної плати утримуються аліменти близько 2000-2500 грн., щомісячно. Заробітна плата до виплати в середньому становить близько 8000 грн. (а.с.15-16). При цьому в судовому засіданні позивач підтвердив, що з часу видачі судового наказу його заробітна плата не зменшилася, а навіть дещо збільшилася. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Крім того, ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. При цьому зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] дочки [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] та суперечитиме її інтересам. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2018 року, тому у позові слід відмовити. Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір покласти на позивача в зв`язку з відмовою в позові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed