Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ в натурі нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що йому та відповідачу [PERSON] в порядку спадкування на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.11.2015 року, [PERSON] успадкував ј частину, а [PERSON] успадкувала ѕ його частки. Порядок користування домоволодінням не визначено, добровільно дійти згоди щодо користування спільним майном сторони не можуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд поділити в натурі житловий будинок та виділити йому ј частку з нерухомого майна - житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності між співвласниками. Ухвалою Коростишівського районного суду від 26 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, також просив визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 0,40 га, що розташована за адресою [ADDRESS] яка рахується за житловим будинком, оскільки спадкодавець при житті не встигла реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки в зв`язку з смертю. Ухвалою суду від 23.03.2018 року по справі було призначено судову будівельно- технічну експертизу. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач вказав, що він є пенсіонером, не матиме можливості сплатити компенсацію за частку у зв`язку з відхиленням від розміру часток співвласників, яка відображена у варіанті № 2 судової будівельно-технічної експертизи, а тому просили при вирішенні даного спору врахувати варіант № 1 даної експертизи, а також встановити порядок користування земельною ділянкою по 1-му варіанту проведеної судової земельно-технічної експертизи. Відповідач \~ [PERSON] \~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~своєчасно та\~належним чиномшляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~вебпорталі судової\~влади України в порядку, передбаченому \~ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подала, інших заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно вимог\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання, не повідомила причини неявки, відзив відносно позовних вимог не подала, позивач та його представник не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , частка кожного з них становить [PERSON] - ј частки житлового будинку, а [PERSON] - відповідно ѕ частки житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2015 р., виданого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори ( спадкова справа № 40/2015, зареєстровано в реєстрі № 2-943) (а.с.5) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 47310776 від 10.11.2015 р. (а.с. 7,8). Домоволодіння житловий будинок [NUMBER] , з надвірними будівлями, що за адресою [ADDRESS] , згідно даних технічного паспорта від 31.10.2011р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 62,8 кв.м., житлової площі - 31,8 кв.м., допоміжної площі - 31,0 кв.м., до якого входять : 1 - веранда 6,8 кв.м., 1-1 коридор -6,5 кв.м., 1-2 кухня - 6,6 кв.м., 1-3 житлової кімнати 9,3 кв.м., 1-4 житлова кімната -9,2 кв.м., 1-5 житлова кімната 13,3 кв. м., 1-6 вітальня 11,1 кв. м., Б сарай, В літня кухня, Г навіс, Пгр- погріб, Пгр-1 - погріб, 1-2 огорожа.( а.с. 7-11). Отже, житловий будинок по [ADDRESS] , що належить сторонам\~\~на праві спільної часткової власності, в натурі між співвласниками не поділено, сторони не дійшли згоди щодо спільного користування даним будинком. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Згідно із\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Судом досліджено висновок судової будівельно-технічної, оціночно-технічної та земельно-технічної експертизи № 21/09-2018. Відповідно до якого, дійсна ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 148500 грн. Поділ вищевказаного житлового будинку та належних будівель і споруд , відповідно до часток співвласників в розмірі 1/4 та 3/4 - не вбачається можливим. На розгляд , експертом запропоновано два варіанти поділу житлового будинку із незначним відступом від розміру часток. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно виділити в натурі його частку за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної, оціночно-технічної та земельно-технічної експертизи № 21/09-2018, суд враховує , що за даним варіантом є технічно можливим провести виділ частки позивача у праві спільної власності на будинок [ADDRESS] . При цьому передбачено незначний відступ від ідеальних часток ( збільшення для позивача на 1,9 кв.м, що в грошовому еквіваленті становить на 9 грн. більше) та передбачено необхідні роботи по облаштуванню виділених об`єктів з самостійним виходом. Щодо позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою, розміром 0,40 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] суд приходить до наступного висновку. Враховуючи положення ст.\~120\~ЗК України та ст.\~377\~ЦК України із виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда; на земельну ділянку, що перевищує ці розміри (зокрема ту, яка необхідна для їх обслуговування), право власності виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством. За правилами ст.ст. 88, 120\~ЗК України землекористувач має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. У володіння і користування виділяється земельна ділянка, яка відповідає належній частці землекористувача у житловому будинку на час виникнення спільної часткової власності. Так, відповідно до ч.1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.1 статті 79-1 ЗК,\~\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 9 статті 79-1 ЗК передбачено, що земельна ділянка\~може бути об`єктом цивільних прав\~виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч.10 вищевказаної статті). Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що право власності за спадкодавцем на вказану земельну ділянку не зареєстровано, земельна ділянка не є спадковим майном, не сформована та не проведена її Державна реєстрація в ДЗК, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також на підставі ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в розмірі 7218 грн. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з вищевикладених мотивів. На підставі викладеного та

Outcome: partial