Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 01.03.2013 року [PERSON] на умовах договору позики отримав від нього позику у сумі 347880 грн. 00 коп., про що між сторонами було укладено письмовий договір. Згідно умов укладеного договору сторони погодили, що кінцевим терміном повернення позики є 28.08.2014 року, даний договір є безоплатним. Пунктом 6.4. Договору сторони визначили, що за порушення строків повернення позики відповідач сплачує штраф у розмірі 3% від суми позики за кожен день прострочення. Також вказував на те, що свої зобов'язання за договором він виконав у повному обсязі, що підтверджує розпискою про отримання відповідачем суми боргу. У визначений договором термін [PERSON] кошти за договором позики не повернув, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 347880 грн. 00 коп. та суму штрафу за кожен день прострочення у розмірі 302655 грн. 60 коп. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 01.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 347880 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути вказану суму грошей у термін до 30.06.2014 року. Сторони домовились, що позика є безпроцентною (а.с.5-6). У відповідності до ст. 1046 ч.1 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні копії розписки про отримання грошей від 01.03.2013 року, [PERSON] суму позики отримав у повному обсязі (а.с.7). Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника неустойки. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як було встановленосудом, строк виконання зобов'язання сторонами було визначено не пізніше 30.06.2014 року, тобто на даний час термін повернення позики є таким, що настав. Разом із тим, відповідачем [PERSON] позичені кошти у визначений термін повернуто не було. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 6.4 Договору, сторони погодили, що за порушення строків повернення позики позичальник виплачує штраф у розмірі 3% річних від суми позики за кожен день прострочення. З дослідженого у судовому засіданні розрахунку трьох відсотків річних, судом встановлено, що сума трьох процентів річних за весь період прострочення становить 302655 грн.60 коп. (а.с.8). За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved