Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що в процесі проведення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Лебединський автотранс 15942», він, згідно з умовами договору купівлі-продажу від 1 жовтня 2013 року, придбав у відповідача наступне нерухоме майно: 1) будівлю гаража 1985 року побудови загальною площею 107,7 м2 під літ. «Л», до складу якого входить: гараж площею 31,2 м2; гараж площею 33,6 м2; гараж площею 39,7 м2; коридор площею 3,2 м2, а також допоміжна будівля - вбиральня площею 6 м2 під літ. «И», що розташовані в [ADDRESS]. Загальна вартість гаража та допоміжної будівлі складає 49831 грн. 2) нежитлову будівлю трансформаторної підстанції загальною площею 32,8 м2 під літ. «М», що розташована в [ADDRESS], вартістю 15565 грн. Відповідач зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу придбаних будівель у десятиденний строк з дня укладення даного договору, але свого зобов'язання не виконав, мотивуючи тим, що для оформлення такого договору потрібно провести виділення земельної ділянки під будівлі. При зверненні до земельного відділу позивачеві пояснили про те, що виділення земельної ділянки можна буде провести лише після оформлення права власності на будівлю. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на будівлю гаража та трансформаторної підстанції. В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надіслали на адресу суду заяви в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач свої вимоги підтримує, а представник відповідача їх визнає. Проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але надіслав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти вимог позивача та просить суд справу розглянути без його участі. На підставі статей 130 та 174 ЦПК України за згодою сторін суд вважає можливим рішення суду постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 15, 16, 182, 317, 328, 392 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що 1 жовтня 2013 року [PERSON] уклав з ПАТ «Лебединський автотранс 15942», договір купівлі - продажу згідно з яким позивач придбав у відповідача наступне нерухоме майно: 1) будівлю автобусного гаража 1985 року побудови загальною площею 107,7 м2 під літ. «Л», до складу якого входить: гараж площею 31,2 м2; гараж площею 33,6 м2; гараж площею 39,7 м2; коридор площею 3,2 м2, а також допоміжна будівля - вбиральня площею 6 м2 під літ. «И», що розташовані в [ADDRESS]. Загальна вартість автобусного гаража та допоміжної будівлі складає 49831 грн. 2) нежитлову будівлю трансформаторної підстанції загальною площею 32,8 м2 під літ. «М», що розташована в [ADDRESS], вартістю 15565 грн., що підтверджується договором та актом приймання - передачі копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 15-16). За придбані будівлі позивач сплатив відповідачеві кошти, що підтверджується квитанцією, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 17-18). Відповідач зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу приміщення мийки у десятиденний строк з дня укладення даного договору, але свого зобов'язання не виконав. У відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на будівлю мийки позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ним цього права. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, повністю ним доведені в суді і підлягають до задоволення.

Outcome: approved