Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та поділ квартири, яка знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. На обґрунтування вимог позивача в заяві зазначив, що 22.01.1994 року позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В період шлюбу сторони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2001 року придбали квартиру №12, що розташована по вулиці Промислова, 28, в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Покупцем вказаного будинку виступив відповідач [PERSON], а продавцем відповідач [PERSON] Зазначену угоду було укладено в письмовій формі на універсальній торговій біржі «РІКо-Альянс». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди вона з чоловіком передали продавцю обумовлену ними суму вартості квартири та отримали взамін квартиру, до якої вселилися та зареєстрували своє місце проживання. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Оскільки угоду купівлі-продажу фактично виконано, позивач просив визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним та провести поділ вказаної квартири, визначивши за ним, як співвласником квартири, право власності на 1/2 частину вказаної квартири. \~ \~ \~ \~Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.06.2018 року вказаний позов було залишено без руху. \~ \~ \~ \~13.06.2018 року від позивача надійшла уточнена позовна заява та позивач просила додатково визнати укладений 06.07.2001 року договір купівлі-продажу дійсним та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.06.2018 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~Від позивача та її представника надійшли заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. \~ \~ \~ \~10.07.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній не заперечив проти задоволення позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~23.07.2018 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про те, що він не заперечує проти визнання позову в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між ним та відповідачем [PERSON] Просив розглянути справу у його відсутність. \~ \~ \~ \~Залучена за ухвалою суду від 13.07.2018 року до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] до суду не зявилась про розгляд справи повідомлялась, будь-яких заяв від неї не надходило. \~ \~ \~ \~Оскільки учасники справи обмінялись заявами по суті вимог, належним чином повідомлялись та заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію свідоцтва про укладення шлюбу; світлокопію договору купівлі-продажу №1-136 від 06.07.2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс»; світлокопію реєстраційного посвідчення від 06.07.2001 року; звіт № 371-18 про визначення оціночної вартості; світлокопію будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] кв. 12 по вул. Промислова м. Баштанка; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2018 року; Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2018 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 22.01.1994 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В період шлюбу вони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2001 року придбали квартиру № 12, що розташована по вулиці Промислова, 28, в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Покупцем вказаного будинку виступив [PERSON], а продавцем [PERSON] Зазначену угоду було укладено в письмовій формі на універсальній торговій біржі «РІКо-Альянс». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди покупець передав продавцю обумовлену ними суму вартості квартири та отримав взамін квартиру, до якої вселився разом з позивачем та зареєстрували своє місце проживання у вказаній квартирі. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Таким чином судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу квартири, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони угоди купівлі-продажу домовились щодо усіх істотних умов договору, що, крім пояснень сторін, підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу № 1-136 від 06.07.2001 року, укладеним на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс»; реєстраційним посвідченням та світлокопією паспорта позивачки. Крім того, відбулося повне виконання договору, але не відбулось нотаріальне посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку вказаної квартири, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60,61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Факт придбання майна в період шлюбу та за спільні кошти подружжя визнається сторонами, а тому відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна нерухомість була придбана в період шлюбу сторін за спільні кошти подружжя вона є спільною сумісною власністю сторін. Як встановлено в ході судового розгляду сторони жодних домовленостей про відступ від принципу рівності часток у спільному сумісному майні не досягали. У звязку з цим - частки сторін у праві власності на спірну нерухомість є рівними та становлять по 1/2 частині кожному. Сторони в добровільному порядку відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України вказану квартиру шляхом укладення відповідного договору між собою не поділили. За такого вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири є обґрунтованими. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на залучення експерта, в загальній сумі 2409,60 грн. На підставі стст. 47, 227 ЦК УРСР, стст.60-61,69-70 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved