Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина - право на земельну частку (пай), розміром 3,37 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0191378, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 26 березня 1997 року по території Шершенецької сільської ради. Він як спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління спадковим майном. У нього залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім»я померлого. В подальшому зазначений документ ним був утрачений, що призвело до неможливості оформлення спадщини. На протязі кількох років він намагався знайти сертифікат або поновити його. Це до бажаного результату не призвело. З приводу втрати сертифіката він звертався до райвідділу земельних ресурсів у Кодимському районі. Згідно довідки зазначеної установи від 15 квітня 2004 року підтверджується факт отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай). В теперішній час він знайшов оригінал сертифікату. Своєчасно звернутись до суду з позовом не міг в силу того, що був утрачений сертифікат на право на земельну частку (пай). З означених причини просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та поновити його. Встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] - земельної частки (паю) та визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 3,37 в умовних кадастрових гектарах на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0191378 як члена КСП «Маяк», с. Шершенці, Кодимського району, Одеської області від 26 березня 1997 року. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області 15 жовтня 2002 року [PERSON] помер [INFO]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0191378, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 26 березня 1997 року [PERSON] є власником земельної частки розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі. Згідно заповіту від 27 квітня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №35 по Шершенецькій сільській раді, [PERSON] заповідав свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0191378 розміром 3,37 в умовних кадастрових гектарах в селі Шершенці, Кодимського району Одеської області [PERSON]. Згідно довідки №03 від 15 квітня 2004 року Кодимського райвідділу земельних ресурсів на ім»я [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії АД-12 №0191378 у розмірі 3,37 в умовних кадастрових гектари. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. На випадок своєї смерті заповідав [PERSON] земельну частку (пай) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари. Частиною першою статті 534 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.. Відтак, суд констатує, що позивач на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] відносився до числа спадкоємців за заповітом. Згідно ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні з»ясовано, що після смерті спадкодавця позивач фактично вступив у володіння спадковим майном - сертифікат на право на земельну частку (пай) залишився у нього. Діючи таким чином, позивач набув тим самим право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 3,37 в умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0191378, що належала [PERSON]. Стосовно вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, приймаючи рішення, виходив за такого. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною з огляду на те, що був утрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), що позбавило останнього своєчасно, в установлений законом строк звернутися до суду за захистом свого права. Враховуючи викладене,

Outcome: approved