Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком та стягнути аліменти на його утримання з матері дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, позовні вимоги мотивував тим, що після припинення сімейних відносин та початку окремого проживання, відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON]. Вважає, що позивач має всі умови для визначення місця проживання \~\~ дитини з ним. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, повідомила також суд про те, що син та донька, які народились від шлюбу з позивачем проживають з нею, вона не згодна, щоб їх діти проживали окремо один від одного. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок комісії із захисту прав дитини, згідно із яким визначено за доцільне визначити місце проживання [PERSON] із його матірю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 36). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.03.2015 року стягнуто аліменти з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25.06.2015 року, якою було залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.03.2015 року, встановлено, що [PERSON] проживав деякий час то з батьком, то з матірю, а тільки з 01 травня 2015 року почав постійно проживати з матірю [PERSON] Цей факт встановлений рішенням суду, що набрало законної сили та не підлягає доказуванню (а.с. 57-58). За місцем роботи сторони характеризуються позитивно (а.с. 9, 62). Висновком ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 21.11.2014 року встановлено, що [PERSON], виїжджаючи із м. Чернігова до с.м.т. Борзна за продуктами харчування, на той час, коли вона не перебувала у місті, вона залишила своїх дітей на сусідку [PERSON], у звязку із перебуванням її чоловіка за межами міста, у звязку із чим з нею було проведено профілактичну бесіду про недопущення залишення дітей без нагляду (а.с. 11). Згідно із характеристикою учня [INFO], з першого класу мати рідко цікавилась навчанням дитини, нерегулярно відвідувала батьківські збори, батько в однаковій мірі з матірю приймав участь у вихованні сина, поступово весь контроль за навчанням учня батько взяв на себе. (а.с. 32). Згідно із довідкою виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26.05.2015 року, в буд.49/2 по вул.. Таращанській в м. Чернігові, зареєстровані відповідач та її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). Ця частина будинку належить відповідачу на праві власності на підставі договору міни (а.с. 63- 66). За місцем проживання відносно [PERSON] скарг до Деснянської районної у м. Чернігові раді не надходило (а.с. 67). Відповідач працює продавцем продовольчих товарів, на підставі трудового договору від 03.07.2015 року (а.с. 68). Згідно із актом обстеження умов проживання [INFO], діти проживають в окремій кімнаті, де знаходиться двохярусне ліжко, письмовий стіл, тумба, телевізор, шафа, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, дитячою літературою, іграшками (а.с. 108). Згідно із актом обстеження умов проживання за місцем проживання батька [ADDRESS], квартира складається із однієї кімнати, у кварирі знаходяться меблева стінка, 2 дивани та 2 крісла, в кімнаті чисто, санітарний стан задовільний, кухня близько 18 кв. м. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], сестра позивача пояснила, що викликали дільничого, у звязку із відсутністю відповідача з дітьми, вона покинула дітей на подругу, повідомила свідок про те, що коли вона приходила до відповідача, приносила продукти, бачила, що було у неї брудно, також пояснила, що син проживав з батьком два тижні, а потім весь час з 09.02.2015 року по травень 2015 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду про те,що і батько і матір цікавились шкільним життям дитини, тримали контакт із вчителями. Згідно із висновком комісії з питань захисту прав дитини № 7 від 21.07.2005 року, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із матірю [PERSON] Вказаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.07.2015 року № 131 (а.с. 73-74). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із консультативним висновком психолога від 11.09.2015 року, для [PERSON] в однаковій мірі важливими є батько та матір (а.с. 129-132). Суд також враховує, що згідно проведеного психологічного тестування, відношення до сестри перевищує норму і складає 52,7%, що свідчить про значимість для [PERSON] особистості сетери, це є непрямим підтвердженням небажання розлучатись з нею (а.с. 130). Отже, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також ту обставину, що з 01 травня 2015 року [PERSON] і [PERSON] проживають із матірю, де створені належні умови для їх проживання, не встановлено виняткових обставин, за якими малолітній [PERSON] міг бути розлучений із матірю та сестрою, оскільки позивач ставить питання лише щодо визначення місця проживання сина з ним, а психологом при тестуванні [PERSON] виявлено небажання хлопчика розлучатись із своєю сестрою,суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню та в інтересах дитини буде за доцільне залишити його проживати з матірю та сестрою, де він на даний час проживає.

Outcome: dismissed