Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до договору купівлі-продажу ? частини квартири [ADDRESS] (Артемівськ) Донецької області і він є власником цієї квартири. Відповідач зобовязався в місячний термін, тобто до 24 грудня 2015 року повністю звільнити продану частину квартири,в тому числі і знятися з реєстраційного обліку. Безпосередньо квартира була повністю звільнена від особистих речей відповідача, йому були передані ключі від квартири, однак не знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі, у спірному житлі відповідач не проживає, а тільки числиться зареєстрованим. На даний час у звязку із наявністю реєстрації відповідача у квартирі, вона вимушена нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, та на даний час не має можливості оформити субсидію в УПСЗН, у звязку з чим вимушений звернутися до суду. Просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, але надав суду заяву, про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити На підставі ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 24 листопада 2015 року 1\\2 частини квартири (а.с.5-6) [PERSON] купив у [PERSON] належну йому на праві спільної часткової власності ? частку квартири номер 2, що знаходиться в м. Артемівськ (нині Бахмут), Донецької області, по пр. Ватутіна, в будинку 25, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією технічного паспорту на квартиру (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сімї (а.с.8) відповідач прописаний за адресою: Донецька область, м. Бахмут, пр. Ватутіна, 25/2. Згідно акту від 25 вересня 2017 року (а.с.9) [PERSON] фактично не проживає за адресою: [INFO] з 2015 року по теперішній час. Згідно зі ст. 64 ЖК України член сімї наймача має такі ж права у тому числі право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей\~10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS], відповідач квартиру звільнив добровільно та не проживає в ній з 2015 року. Наявність реєстрації у квартирі відповідача порушує право власності позивача, а саме позбавляє його права розпоряджатись власним будинком на свій розсуд та перешкоджає йому у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право [PERSON] користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 640 грн.\~\~за клопотанням позивача суд залишає за ним. На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України,

Outcome: approved