Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 червня 2006 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис №123. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], 13.08.2011 р. н., дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим через сварки, непорозуміння. Відповідач частково надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей та не приймає участі у їх вихованні. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.12.2017 року [PERSON] засуджений до обмеження волі на строк чотири роки з конфіскацією майна та на даний час відбуває покарання у Городоцькому виправному центрі управління державної пенетеціарної служби України у рівненській області №131. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання подала заяву, в якій зазначає що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю. Аліменти на утримання неповнолітніх дітей просить призначити у найменшому розмірі визначеному законодавством, оскільки він відбуває покарання та є особою з інвалідністю. Просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не зявились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З наданого суду свідоцтва про шлюб серії 1-ЕГ № 014961 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Беляк) О.М. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2006 року. З наданих суду свідоцтва про народження серії 1-ЕГ, №143269, серії І-ЕГ №200081, серії І-ЕГ, №200082 встановлено, що строни у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] В ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, котрі виникають між подружжям. Сторони примирюватись та зберігати шлюб не бажають. Враховуючи вищенаведене,\~суд прийшов\~до висновку,\~що між\~сторонами виникли\~відносини,\~які не\~сприяють збереженню\~їх сімї.\~ Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сімя сторін розпалась і надалі її зберігати недоцільно, а шлюб слід розірвати. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд бере до уваги, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує,\~зокрема,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина, наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів,\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину не є надмірними з точки зору звичайних потреб неповнолітніх дітей та становить фактично мінімальний розмір аліментів, передбачений ч.2 ст. 182 СК У \~ \~ \~ \~країни. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], котрий зобов»язаний утримувати неповнолітніх дітей, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved