Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Донецької області про визнання права власності на майно, посилаючись на наступне. 14.03.2016 року позивач придбав в [PERSON] автомобіль марки ВАЗ моделі 21063, 1987 року випуску, шасі (кузов, рама) № ХТА210630Н1740395, тип ТЗ легковий седан - В, реєстраційний номер АН 3088 IX, зареєстрований в Центрі 141 з 09.12.2015 року. Через відсутність коштів він не міг оформити договір купівлі-продажу, тому по домовленості з [PERSON] останній оформив на ім'я позивача генеральну довіреність від 14.03.2016 року, завірену приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області, [PERSON] (реєстр № 229), згідно з якою він набув право користуватися, розпоряджатися, продавати, міняти, здавати в оренду, передавати в заставу даний автомобіль. 14.03.2016 року він оплатив вартість даного автомобіля в розмірі 33.000 гривень. Грошові кошти були передані [PERSON], яким, з цього привиду, написана розписка про отримання грошових коштів, після цього [PERSON] передав позивачеві довіреність і документи на автомобіль. [PERSON] став користуватися автомобілем, однак в кінці серпня 2017 року, проїжджаючи пост смт. Мангуш 619км. + 800 м.а. а/ш м. «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», працівниками ДАІ було затримано автомобіль марки «ВАЗ 21063», державний номер АН3088 IX, який оголошений в розшук постановою головного державного виконавця Мангушський районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Донецькій області сапах [PERSON] від 09.02.2017 року. За усною домовленістю між позивачем і [PERSON], були дотримані всі істотні умови, а саме: оглянутий товар, досягнуто згоди про сплату за договором, передано майно, документи та ключі від машини. Позивач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства договори відчуження рухомого майна, повинні бути нотаріально засвідчені, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та у своїх позовних вимогах просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 21063, 1987 року випуску, реєстраційний номер АН 3088 IX та виключити з опису та звільнити з під арешту автомобіль марки ВАЗ модель 21063, 1987 року випуску, реєстраційний номер АН 3088IX. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заказаною кореспонденцією з повідомленням. Представник Мангушського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання також не зявився, проте надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Суд, вислухавши позивача, з урахуванням доказів, що є у матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 654362, автомобіль марки ВАЗ, моделі 21063, 1987 року випуску, реєстраційний номер АН 3088 IX, зареєстрований за [PERSON] (а.с.5). Відповідачем [PERSON] В.В.14.03.2016 року була написана розписка з приводу отримання ним від позивача[PERSON] грошових коштів в рахунок оплати за автомобіль марки ВАЗ, моделі 21063, 1987 року випуску, реєстраційний номер АН 3088 IX, у повному обсязі, якою також зобовязався виконати усі необхідні вимоги для переходу права власності на автомобіль до покупця (а.с.6). Також 14.03.2016 року, на імя позивача відповідачем [PERSON] було надана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області, [PERSON], відповідно до якої позивач набув право користуватися, розпоряджатися, продавати, міняти, здавати в оренду, передавати в заставу зазначений автомобіль (а.с.7). У відповідності до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. За частиною третьою статті 244 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України), суд вважає, що договір купівлі-продажу потребує нотаріального посвідчення. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Позивач не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки договір купівлі-продажу цього транспортного засобу не укладався, а видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. Відповідно до\~ст. 336 ЦК України\~особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився (стаття 347 цього Кодексу), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. Ст. 347 ЦК України\~передбачено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Будь-яких підстав вважати, що [PERSON] відмовився від свого майна -\~автомобіля ВАЗ, моделі 21063, 1987 року випуску, реєстраційний номер АН 3088 IX не має. Оскільки, договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі національної поліції та зареєстрований за [PERSON], суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо усіх позовних вимог.

Outcome: dismissed