Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 25.04.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 18009-027/07Р відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14839,00 доларів США терміном до 25.04.2014 року, із сплатою відсотків за користування кредитом 11,99 % річних. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав позичальнику кошти в сумі 14839,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: внесення коштів рівними частинами в сумі 177 доларів США, щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк визначений кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 13.07.2015 року становить 9933,12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 7750,00 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 2183,12 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечив, щодо розгляду справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.04.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 18009-027/07Р відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14839,00 доларів США терміном до 25.04.2014 року, із сплатою відсотків за користування кредитом 11,99 % річних. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав позичальнику кошти в сумі 14839,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 9-11). Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: внесення коштів рівними частинами в сумі 177 доларів США, щомісячно до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк визначений кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 13.07.2015 року становить 9933,12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 7750,00 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 2183,12 доларів США. Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Національний банк України станом на 19.07.2016 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти в тому числі за 1 долар США 24,8566 грн. 9933,12 х 24,8566 = 246903,59 грн. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту на загальну суму 9933,12 доларів США що еквівалентно 246903,59 грн. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» змінено на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк». Відповідно до п. 1.2. Статуту Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» (а.с. 19-21). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3493,97 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved