Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Близько року подружні стосунки між ними припиненні остаточно. Життя не склалось через постійні сварки, які виникали внаслідок не розуміння один одного, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів. Нічого спільного між ними не залишилось, кожен живе своїм життям. Шляхів примирення та відновлення шлюбних стосунків ніхто з них не шукає, за вказаних обставин шлюб існує формально, підстав для його збереження немає, а тому шлюб підлягає розірванню. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу без особистої участі останніх, при цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідач в заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище \~ «Марин». Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 січня 2011 року Петрівською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області, за актовим записом №02 (а.с.6). Від спільного життя мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Подружні взаємини між ними припинені остаточно, примирення вони не бажають. Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений між ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що вказує на відсутність зі сторони останньої зацікавленості у збереженні шлюбу. Спору між сторонами про місце проживання дітей та розподіл майна не має. Таким чином суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved