Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2012 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 грн. Факт одержання грошей підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 29 листопада 2012 року. За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 29 січня 2013 року. Крім цього, 14 січня 2013 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 грн. Факт одержання грошей підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 29 січня 2013 року. За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 14 квітня 2013 року. Проте, у встановлені терміни відповідач не виконав умови договорів позики та не повернув кошти, тому позивач і просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договорами позики в розмірі 19979,00 грн., що включає в себе позику - 12 000 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 835,00 грн. та інфляційні витрати за час прострочення - 7144,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, проте його представник направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився через невручення йому рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою з причини «за зазначеною адресою не проживає» за адресою [ADDRESS]. Відповідно ж до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідача [PERSON] згідно з відомостями Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 29 листопада 2012 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн., що підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 29 листопада 2012 року (а.с.4). За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 29 січня 2013 року (а.с.4). 14 січня 2013 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000 грн., що підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 14 січня 2013 року (а.с.5). За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 14 квітня 2013 року (а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, три проценти річних від простроченої суми становить 835,00 грн. та інфляційні витрати за час прострочення - 7144,00 грн.. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач умов договорів не виконав, позики в установлені строки їх повернення не повернув, а тому заборгованість за договорами позики від 29 листопада 2012 року та від 14 січня 2013 року в розмірі 19 979,00 грн., що включає в себе позику - 12 000 грн.; три проценти річних від простроченої суми - 835,00 грн. та інфляційні витрати за час прострочення - 7144,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved