Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилалися в позові на те, що 31 травня 2015 року померла бабуся, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-МИ № 148828, виданого 10 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції. Ще за життя, 19 травня 2009 року бабусею [PERSON], було складено заповіт на її імя, в якому вона заповіла їй все своє майно, яке буде належати їй на день смерті. Після її смерті відкрилась спадщина на 8/100 часток нежилого приміщення, загальною площею 47,0 кв.м., розташованого в будинку літ. А за адресою: м. Чернівці, вул. Ю.Гагаріна, №28, та грошові кошти, які знаходяться на рахунках ЗР ПАТ «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «UniCreditBank»). Наявність грошових коштів на рахунках та їх розмір підтверджується відповіддю із ЗР ПАТ «Укрсоцбанк» від 08.12.2017 р. №10.208-186/84-3652.0 Ні про наявність заповіту на її імя, ні про наявність грошових коштів, розміщених покійною бабусею [PERSON] на рахунках, 0 відомо не було, оскільки з 4 років проживає разом зі своєю родиною в Італії, і має офіційні документи на проживання на її території, і з цього часу постійно перебувала та перебуваю за межами України, навчається в одному із навчальних закладів на території Італії, що підтверджується копією закордонного паспорту, документами на право проживання в Італії, копією диплому. За весь цей період в Україну не поверталась, з бабусею розмовляла лише по телефону, яка ні про які заповіти та грошові заощадження не повідомляла. Слід зазначити, що дані обставини були також не відомі відповідачу. Про наявність заповіту та грошових коштів на рахунках, її мати, [PERSON], дізналась по приїзду в Україну в серпні 2017 року, коли отримувала у нотаріуса свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом на частку в нерухомому майні, після чого повідомила їх. В судовому засіданні представник позивача в зал судового засідання не з»явився. Направив письмову заяву в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Розгляд просив провести у його відсутності. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Розгляд просив провести у його відсутності. Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб. Судом встановлено, що 31 травня 2015 року померла бабуся, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-МИ № 148828, виданого 10 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького районного управління юстиції. Ще за життя, 19 травня 2009 року бабусею [PERSON], було складено заповіт на її імя, в якому вона заповіла їй все своє майно, яке буде належати їй на день смерті. Після її смерті відкрилась спадщина на 8/100 часток нежилого приміщення, загальною площею 47,0 кв.м., розташованого в будинку літ. А за адресою: м. Чернівці, вул. Ю.Гагаріна, №28, та грошові кошти, які знаходяться на рахунках ЗР ПАТ «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «UniCreditBank»). Наявність грошових коштів на рахунках та їх розмір підтверджується відповіддю із ЗР ПАТ «Укрсоцбанк» від 08.12.2017 р. №10.208-186/84-3652.0 Ні про наявність заповіту на її імя, ні про наявність грошових коштів, розміщених покійною бабусею [PERSON] на рахунках, 0 відомо не було, оскільки з 4 років проживає разом зі своєю родиною в Італії, і має офіційні документи на проживання на її території, і з цього часу постійно перебувала та перебуваю за межами України, навчається в одному із навчальних закладів на території Італії, що підтверджується копією закордонного паспорту, документами на право проживання в Італії, копією диплому. За весь цей період в Україну не поверталась, з бабусею розмовляла лише по телефону, яка ні про які заповіти та грошові заощадження не повідомляла. Слід зазначити, що дані обставини були також не відомі відповідачу. Про наявність заповіту та грошових коштів на рахунках, її мати, [PERSON], дізналась по приїзду в Україну в серпні 2017 року, коли отримувала у нотаріуса свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом на частку в нерухомому майні, після чого повідомила їх. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В ч.1 ст. 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В частині другій ст. 1236 ЦК України зазначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області 17 лютого 2011 року і зареєстрованого в реєстрі за №605. Згідно зазначеного заповіту Відповідачем було прийнято спадщину та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 8/100 часток нежилого приміщення, загальною площею 47,0 кв.м., розташованого в будинку літ. А за адресою: м. Чернівці, вул. Ю.Гагаріна, №28. Однак, вищезазначений заповіт не охоплює спадкування грошових коштів на рахунках, відкритих на імя покійної [PERSON], на які позивачка має право відповідно до заповіту, посвідченого 19 травня 2009 року [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2613. Статтею першою та другою ст. 1269 ЦК \~України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1272\~ЦК\~України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що норми ст. 1272\~ЦК\~України щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2000 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій; суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved