Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті матері, яка померла [INFO], відкрилася спадщина - житловий будинок [ADDRESS]. Він як спадкоємець за законом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. До нього перейшов у власність житловий будинок, де він до цього часу мешкає. Інші спадкоємці за законом - його брати - відмовилися від права на спадщину на його користь, написавши відповідні заяви. На зазначений житловий будинок не були виготовлені відповідні документи, що стало причиною відмови нотаріуса в оформленні спадщини. Своєчасно до суду не зміг звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не мав. З цих же причин пропустив і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON], померлій [INFO]. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області 28 травня 1979 року матір»ю [PERSON] є [PERSON]. Згідно довідки-витяга з погосподарської книги №14 об»єкта погосподарського обліку №0307 за 2011-2015 роки Лабушненської сільської ради, [PERSON] по день смерті проживала в с. Лабушне, Кодимського району в будинку загальною площею 56 кв.м по [ADDRESS]. Згідно заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] вони не претендують на спадщину, що відкрилася після смерті матері - [PERSON]. Згідно довідки Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області №150 від 26 лютого 2014 року [PERSON] на час смерті матері - [PERSON] і в теперішній час проживає в житловому будинку [ADDRESS]. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за законом від спадщини не відмовився, фактично вступивши у володіння спадковим майном (ст. 549 п.1 ЦК Української РСР в редакції 1963 року). До спадкової маси, що залишилася після смерті спадкодавця ввійшов житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON], померлій [INFO]. Частиною першою статті 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняв спадщину, житловий будинок [ADDRESS], що належав [PERSON], померлій [INFO], проживаючи в ньому і тим самим набув право власності на це майно. Статтею 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК Української РСР в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється втри роки. Статтею 74 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою юридично не освіченою і таким, що не мав коштів для зверення до суду, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved