Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, мотивуючи його таким. 26.04.2011р. він був прийнятий в ПАТ «Донбаскабель» на посаду тесляра 3 розряду. 01.03.2013р. його переведено на посаду тесляра 4 розряду. Заробітна плата на вказаному підприємстві не виплачується йому з липня 2012 року. 31.07.2013р. він звернувся до відділу кадрів ПАТ «Донбаскабель» з заявою про звільнення за власним бажанням. Як вбачається зі ст.38 КЗпП України, він повідомив роботодавця про своє звільнення за два тижні, які мав намір відпрацювати. Однак 01.08.2013р. він був вимушений піти на лікарняний, оскільки захворів. На лікарняному він знаходився до 08.08.2013р. Коли 09.08.2013р. він прийшов на роботу, то дізнався, що в його трудовій книжці є запис від 31.07.2013р. про звільнення за власним бажанням. В його заяві про звільнення не було зазначено дату, з якої він просив його звільнити. Вважає це звільнення незаконним. Також вважає, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у його душевних стражданнях, порушенні його звичайного життя, життя його сім'є, порушенні його прав, які гарантовані Конституцією України. Несвоєчасна виплата заробітної плати та поспішне звільнення потягли за собою моральні страждання. Для забезпечення нормального життєвого рівня йому довелося брати у борг гроші, а у зв'язку з невиплатою відповідачем зароблених грошей він не мав можливості в обумовлені строки повертати борги. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №100к від 31.07.2013р. про його звільнення, поновити його на посаді тесляра 4 розряду, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з липня 2012 року по липень 2013 року включно, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам. Позивач також пояснив, що трудову книжку з записом про звільнення з 31.07.2013р. він отримав 09.08.2013р. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково - тільки в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень, червень та липень 2013 року в розмірі 4434грн. В іншій частині вона позов не визнала, мотивуючи це тим, що вимоги позивача стосовно заборгованості за інший вказаний у позові період були задоволені КТС, що звільнення було законним, що позивачем пропущено строк позовної давності. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні; у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Як встановлено в судовому засіданні, з 26.04.2011р. по 31.07.2013р. позивач працював в ПАТ «Донбаскабель» на посаді тесляра спочатку 3, а потім 4 розряду. Наказом №100-к від 31.07.2013р. його звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Суду надано заяву позивача від 31.07.2013р. на ім'я директора ПАТ «Донбаскабель», в якій він просив звільнити його з роботи за власним бажанням саме 31.07.2013р. Тому суд вважає, що звільнення позивача було законним, а позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №100к від 31.07.2013р. про його звільнення, поновлення його на посаді тесляра 4 розряду вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки на 22.01.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з липня 2012 року по липень 2013 року складає 26844грн. ( за липень 2012 року - 2304грн., за серпень 2012 року - 2370грн., за вересень 2012 року - 3848грн., за жовтень 2012 року - 3467грн., за листопад 2012 року - 1554грн., за грудень 2012 року - 2286грн., за січень 2013 року - 2488грн., за лютий 2013 року - 1943грн., за березень 2013 року - 1447грн., за квітень 2013 року - 1090грн., за травень 2013 року - 705грн., за червень 2013 року - 2076грн., за липень 2013 року - 1268грн.). Згідно ст.ст.229,230 КЗпП України рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на його оскарження; у разі невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення комісії по трудових спорах у встановлений строк працівникові комісією по трудових спорах підприємства, установи, організації видається посвідчення, що має силу виконавчого листа; на підставі посвідчення, пред'явленого не пізніше тримісячного строку до районного, міського, районного у місті відділу державної виконавчої служби, державний виконавець виконує рішення комісії по трудових спорах у примусовому порядку. Рішенням КТС ПАТ «Донбаскабель» №261 від 22.01.2013р. ПАТ «Донбаскабель» зобов'язане погасити перед позивачем заборгованість по заробітній платі за липень-грудень 2012р. в сумі 15827грн. Рішенням КТС ПАТ «Донбаскабель» №42/1 від 14.05.2013р. ПАТ «Донбаскабель» зобов'язане погасити перед позивачем заборгованість по заробітній платі за січень 2013р. в сумі 2488грн. Рішенням КТС ПАТ «Донбаскабель» №42/2 від 17.06.2013р. ПАТ «Донбаскабель» зобов'язане погасити перед позивачем заборгованість по заробітній платі за лютий 2013р. в сумі 1943грн. Рішенням КТС ПАТ «Донбаскабель» №42/3 від 01.07.2013р. ПАТ «Донбаскабель» зобов'язане погасити перед позивачем заборгованість по заробітній платі за березень 2013р. в сумі 1447грн. Рішенням КТС ПАТ «Донбаскабель» №333 від 17.09.2013р. ПАТ «Донбаскабель» зобов'язане погасити перед позивачем заборгованість по заробітній платі за травень 2013р. в сумі 705грн. Постановами державного виконавця ДВС Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецька від 25.01.2013р., 25.09.2013р., 26.09.2013р., 18.10.2013р. відкриті виконавчі провадження про стягнення з ПАТ «Донбаскабель» на користь позивача вищевказаних сум заборгованості на підставі посвідчень, виданих КТС ПАТ «Донбаскабель». Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню - тільки за квітень, червень та липень 2013 року в розмірі 4434грн., а в іншій частині задоволенню не підлягають на підставі ст.ст.229,230 КЗпПУ. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно наказу директора ПАТ «Донбаскабель» №204 від 11.12.2012р. у 2013 році з 10.02.2013р. встановлено неповний робочий тиждень з понеділка по четвер. Представником відповідача суду нічим не доведено відсутність вини підприємства в затримці розрахунку з позивачем при звільненні. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2013р. по 20.02.2014р. включно в розмірі 12717,28грн.: 122 дня (кількість робочих днів за період з 01.08.2013р. по 31.12.2013р. при робочому тижні з понеділка по четвер та за період з 01.01.2014р. по 20.02.2014р. при робочому тижні з понеділка по п'ятницю) х 104,24грн. (середньоденна заробітна плата згідно довідки відповідача). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст.ст.233,234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.; у разі пропуску з поважних причин цих строків суд може їх поновити. Згідно поясненням позивача він дізнався про порушення свого права 08.08.2014р. Звернувся він з позовом до суду 05.12.2013р., тобто в порушення передбаченого ст.233 КЗпПУ строку. Позивач просив суд поновити цей строк, вказавши причинами його пропуску те, що в нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина - інвалід і він вимушений постійно знаходитись з нею, а також те, що йому як громадянину Грузії не були зрозумілі дії посадових осіб ПАТ «Донбаскабель» через не володіння російською та українською мовами. В судовому засіданні позивач саме російською мовою пояснив, що з дитиною-інвалідом постійно знаходиться матір дитини - його дружина, яка не працює. Тому суд не вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду поважними. Суд вважає, що позивачу тривалий час не виплачувалася заробітна плата, що безумовно вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело до моральних страждань. Однак в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди позивачу необхідно відмовити. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі ст.ст.38, 116, 117, 229, 230, 233, 234, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial