Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період\~ з 09.03.2018 року по 31.10.2019 року в розмірі 4802 грн 75 коп та судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 25.11.2008. Даний будинок відповідно до АВІЗО №4 від 07.07.2009 та на підставі рішення Чернігівської міської ради № 276 від 20.10.2008 було передано від Управління капітального будівництва Чернігівської міської ради на утримання та обслуговування до ПП «Техкомсервіс». Між відповідачем та позивачем було укладено договір № 918 на управління та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 03.08.2009. За період з 09.03.2018 по 31.10.2019 у відповідача виникла заборгованість з за оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 4802 грн. 75 коп. Ухвалою судді від 19.12.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність та вимогою задоволення позову, стягнення судових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи\~ повідомлялась\~ у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Суд ухвалив в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 25.11.2008 ( а.с. 6), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до АВІЗО №4 від 07.07.2009, на підставі рішення Чернігівської міської ради № 276 від 20.10.2008 будинок [ADDRESS] було передано на утримання та обслуговування до ПП «Техкомсервіс» ( а.с. 5). Між ПП «Техкомсервіс»\~ та [PERSON] 03.08.2009 укладено договір № 918 на управління та надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ( а.с. 9). Відповідно до вказаного Договору Управитель забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж питного водопостачання, мереж освітлення місць запільного користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, утримання ліфтів, обслуговування внутрішньобудинкових мереж теплопостачання згідно договорів з підрядними організаціями, що надаються Споживачу, а Споживач забезпечує своєчасну оплату цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором, згідно рішення Чернігівської міської Ради № 181 від 31.07.2006. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Частина 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В порушення наведених вище норм закону, відповідач не здійснює оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 09.03.2018 по 31.10.2019\~ включно виникла заборгованість у сумі 4802 грн. 75 коп. ( а.с. 7-8). На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача. Крім того, ПП «Техкомсервіс» звернулось до суду з заявою від 12.02.2020, в якій просило повернути зайво сплачені кошти в сумі 1728 грн. 90 коп., відповідно до платіжного доручення № 1065 від 20.11.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ПП «Техкомсервіс» додано платіжні доручення № 1066 від 20.11.2019\~ ( а.с. 1) та № 47 від 21.01.2019 ( а.с. 2) про сплату судового збору в сумі 1728 грн. 90 коп. та 192 грн. 10 коп. відповідно\~ з призначенням платежу: «за подання позову ПП «Техкомсервіс» до [PERSON] », а всього в сумі 1921 грн. Разом з тим, відповідно до платіжного доручення № 1065 від 20.11.2019 від імені платника ПП «Техкомсервіс»\~ було сплачено судовий збір в розмірі 1728 грн. 90 коп. з призначенням платежу: «за подання позову ПП «Техкомсервіс» до [PERSON] ». На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», позивачу ПП «Техкомсервіс» необхідно повернути судовий збір в розмірі 1728 грн. 90 коп. відповідно до платіжного доручення № 1065 від 20.11.2019, як такий що внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Outcome: approved