Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 17290,65 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза». Відповідач проживаючи у вказаному гуртожитку користується комунальними послугами, але в порушення ст.ст. 64, 66, 68, 130 ЖК України не здійснює своєчасну і в повному розмірі оплату за користування житлом та спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2019 року становить 17290,65 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, призначив справу до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі про ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза», що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.05.1993 р., посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 6с-1193 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] [INFO] , зареєстрований та проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначено ст. 130 ЖК України та Примірним положенням про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України. У відповідності до ч. 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року №84 особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання у гуртожитку та житлово-комунальні послуги. Згідно п. 11 Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року №498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 15 Положення, плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами). Відповідач проживає у кімн. [ADDRESS] користується комунальними послугами, однак в порушення ст.ст. 64, 66, 68, 130 ЖК України та Положення не здійснює своєчасну і в повному розмірі оплату за користування житлом та спожиті комунальні послуги, внаслідок чого за відповідачем станом на 30.11.2018 року виникла заборгованість у розмірі 9770,97 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Отже, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується, жодних претензій, щодо відсутності наданих послуг в судовому засіданні не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №530, відповідно до п. 18 яких розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем) якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що 27.11.2015 року та повторно 05.06.2018 року відповідачу було надіслано претензії щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Згодом 26.10.2018 року позивач надіслав відповідачу ще одну вимогу-попередження про сплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8268,20 грн. У листопаді 2018 року відповідач оплатив 800,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Беручи до уваги нараховані за надані відповідачу житлово-комунальні послуги та часткові оплати відповідача станом на 30.11.2018 року сума заборгованості за відповідачем складає 9770,97 грн., яка утворилась за період проживання у гуртожитку з 01.02.2015 року по 30.11.2018 року. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків та розрахунку заборгованості за житлово-комунальні та інші послуги в період з 01.01.2012 року по 30.11.2018 року відповідачу було нараховано 36801,79 грн., з яких відповідачем було оплачено 27505,55 грн. Позивач щомісячно надавав відповідачу розрахунки на сплату за житлово-комунальні послуги (квитанції), які відповідач отримував, але оплачував нерегулярно, тобто не щомісячно, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість. Про визнання відповідачем нарахувань та заборгованості за період з 01.02.2015 року по 31.10.2018 року свідчать наступні оплати: вересень 2015 року нараховано 408,91 грн., сплачено у жовтні 2015 року 500,00 грн.; жовтень 2015 року нараховано 723,74 грн., сплачено у листопаді 2015 року 1000,00 грн.; лютий 2016 року нараховано 643,56 грн., сплачено у березні 2016 року 1000,00 грн.; березень 2016 року нараховано 636,17 грн., сплачено у квітні 2016 року 1000,00 грн.; листопад 2016 року нараховано 1189,71 грн., сплачено у грудні 2016 року 1832,96 грн.; липень 2017 року нараховано 312,04 грн., сплачено у серпні 2017 року 1800,00 грн.; серпень 2017 року нараховано 312,29 грн., сплачено у вересні 2017 року 1800,00 грн. та 925,25 грн.; серпень 2018 року нараховано 397,91 грн., сплачено у вересні 2018 року 2000,00 грн. Отже, беручи до уваги вимоги ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності щодо стягнення заборгованості з відповідача у позивача починається з 18.09.2018 року. Станом на 10.12.2018 року сума заборгованості відповідача становила 9770,97 грн. За період з 10.12.2018 року по 30.06.2019 року позивачем не погашена існуюча заборгованість в сумі 9770,97 грн., а також не оплачувались поточні нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 7519,68 грн., у зв`язку із чим заборгованість за житлово-комунальні послуги збільшилась і станом на 30.06.2019 року складає 17290,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 31.01.2012 року по 30.06.2019 року. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань. Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 31.01.2012 року по 30.06.2019 року відповідачу було нараховано 44321,47 грн. (крім того, заборгованість на початок періоду 474,73 грн.), з яких сплачено було 27505,55 грн., тому заборгованість за вказаний період становить 17290,65 грн. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати житлово-комунальних послуг, оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved