Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2019 року є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі залишається зареєстрований попередній співвласник квартири - [PERSON] , відповідач по справі, який з моменту укладення договору купівлі-продажу по даний час в квартирі не проживає, що стверджується актами складеними та підписаними сусідами, однак добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Реєстрація відповідача у квартирі позбавляє можливості повноправно здійснювати права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Рішенням суду просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій одночасно зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Отже, за згодою позивача, відповідно до положень ст.223, 280 ЦПК України, у суду наявні підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., реєстраційний номер №1419, набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Зі змісту вищевказаного договору слідує, що [PERSON] до укладання правочину був співвласником житла з приводу якого порушено спір. В матеріалах справи відсутні дані про те, що вказаний договір було оспорено чи скасовано. На підставі вказаного договору купівлі-продажу було внесено дані про [PERSON] , як про власника квартири, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 05.12.2019 року слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 17.09.2003 року в квартирі [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач користується спірним житлом, приймає участь в його утриманні, сплачує комунальні послуги. Особистих речей відповідач в квартирі не зберігає, з 27.05.2019 року в спірному житловому приміщенні не проживає, що стверджується актами сусідів від 14.11.2019 року та від 15.08.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п.1 ч.1ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. З огляду на встановлені обставини, а саме законні підстави набуття позивачем права власності на квартиру, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника майна та визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved