Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на наступні обставини. 05.09.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 82 000 грн. Крім того, 05.12.2013 року позивачем та [PERSON] був укладений ще один договір позики грошових коштів на суму 13 000 грн. Ці правочини між сторонами були укладені письмово, про що свідчать розписки [PERSON] від 05.09.2013 року та 05.12.2013 року. Вищевказану грошову суму відповідач зобов'язався, відповідно до умов договорів позики(розписок), повернути до 15 січня 2014 року, однак у зазначений термін загальний борг не повернув, тому 17.03.2014 року позивач на адресу відповідача направив лист-повідомлення про повернення йому боргу відповідно до вказаних розписок. Незважаючи на це, [PERSON] до теперішнього часу борг позивачу не повернув, став уникати зустрічей з ним та всіляко ухилятися від виконання умов договорів позики, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяви про слухання справи за його відсутності, надав оригінали розписок та позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився по невідомим суду причинам, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяв про причини неявки не надіслав. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно розписок (а.с.5,6) відповідач [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 82 0000 гривень та 13 000 гривень, які зобов'язався повернути до 15 січня 2014 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами були укладені договори позики. На підтвердження укладення договорів позики та його умов позивачем представлені розписки позичальника (а.с.5,6), які посвідчують передання йому позикодавцем грошової суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України. Також судом встановлено, що відповідач не виконав умов договору, а саме: не повернув борг у встановлений договором строк, чим порушив ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідач, що взяв у позивача в борг 95 000 грн., не звільняється від відповідальності за неможливість сплати боргу через відсутність коштів, тому має повернути цю суму.

Outcome: approved