Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 січня 2001 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка Ренійського району Одеської області, вул. Спортивна (колишня Котовського), буд. 1. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 11 серпня 2000 року, посвідчене Орлівською сільською радою, яким заповідав вище вказане майно позивачу. Крім того, на день смерті [PERSON] з ним постійно проживав позивач, а тому останній вважається таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного володіння та управляння спадковим майном, зробив у будинку капітальний ремонт, обробляв прилеглу ділянку. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 25 квітня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 06 січня 2001 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка Ренійського району Одеської області, вул. Спортивна (колишня Котовського), буд. 1. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 11 серпня 2000 року, посвідчене Орлівською сільською радою, яким заповідав вище вказане майно позивачу. Крім того, на день смерті [PERSON] з ним постійно проживав позивач, а тому останній вважається таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного володіння та управляння спадковим майном, зробив у будинку капітальний ремонт, обробляв прилеглу ділянку. Заяву про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавав. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 25 квітня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Так,\~згідно ст.\~524\~ЦК Української\~РСР,\~спадкоємство здійснюється\~за законом\~і за\~заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. п. 1,2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину ,\~якщо він:\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, \~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному\~випадку визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~а надані\~суду документи\~у повному\~обсязі підтверджують\~право померлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого відповідно до заповіту є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved