Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», третя особа [PERSON] про визнання дій неправомірними, зобов`язання до вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.10.2019 року він придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . При купівлі вищезазначеної квартири, колишній її власник [PERSON] надав йому довідку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про те, що станом на 09.10.2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість за користування природним газом відсутня. З часу купівлі квартири та по теперішній час у квартирі ніхто не проживає, оскільки квартира знаходиться в стадії ремонту та, зокрема, газ на даний час він не споживає. Покази лічильника залишились такими ж як і при купівлі квартири, а саме прилад обліку показує цифри 01447,624 м3. Про зміну власника квартири він неодноразово повідомляв Кам`янське відділення АТ «Дніпропетровськгаз», яке знаходиться у м. Жовті Води шляхом направлення письмових заяв з проханням внести зміни до персоніфікованих даних по рахунку з наданням відповідних документів, якими визначено право власності на квартиру, документів які посвідчують фізичну особу. Однак ніякої відповіді він до цього часу не отримав. З часу купівлі квартири газ ним не споживався та покази приладу обліку природного газу у його квартирі залишилися не змінними «01447,624 м3». Контролер знімав контрольні покази лічильника 06.01.2021 року. Послуги з розподілу природного газу надаються виключно на підставі укладеного між сторонами договору. При цьому, окрему плату за розподіл природного газу відповідач почав нараховувати з 01.01.2020 року, при чому вартість замовленої потужності до кінця 2020 року розрахована відповідно до об`єму спожитого природного газу за 2019 рік - рік споживання природного газу попереднім власником до якого він не має жодного відношення. За 2021 рік вартість замовленої потужності до кінця 2021 року розрахована виходячи з об`єму спожитого природного газу в 2020 році 287.33м3 х 1.404000 грн ,/м3=404.12м3. Таким чином, вважає, що нарахування за розподіл природного газу з 01.01.2020 року без укладення відповідного договору розподілу природного газу та без фактичного споживання послуг з розподілу є безпідставним та повинні бути перераховані. Просить визнати неправомірним нарахування Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» по особовому рахунку № [NUMBER] починаючи з 17.10.2019 року заборгованості за розподіл природного газу та зобов`язати зробити його перерахунок Ухвалою П?ятихатського районного суду від 09.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідачами подано відзив на позов. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в судове засідання свого представника не направив, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз» в судове засідання свого представника не направив, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду на повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2019 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Дудник Т.В. (а.с.7) Згідно копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2019 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Згідно копії довідки, виданої ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 15.10.2019 року [PERSON] , - станом на 09.10.2019 року за користування природним газом по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість відсутня. (а.с.9) Постачання природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Ця діяльність здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи на підставі ліцензії на розподіл природного газу. Розподіл природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та Закону України «Про ринок природного газу». Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 затверджено Правила постачання природного газу, які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/ газотранспортної системи. Розділом III Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 6 глави 3 розділу УІ Кодексу ГРМ, якщо в результаті зміни форми власності чи власника об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Про зміну власника квартири позивачем неодноразово, а саме 05.02.2021 р. та 06.04.2021 року повідомлялось Кам`янському відділенню АТ «Дніпропетровськгаз», яке знаходиться у м. Жовті Води шляхом направлення письмових заяв з проханням внести зміни до персоніфікованих даних по рахунку та зробити перерахунок заборгованості, внести пропозицію на укладення договору (а.с.10,11,12). Згідно листа ПАТ «Дніпропетровськгаз» від 24.03.2021 року за №490-Лв-5195-032 зазначено, що оскільки особовий рахунок за адресою [ADDRESS] відкрито на іншу особу то позивачу не може бути надано ніякої інформації по особовому рахунку та для вирішення усіх питань позивачу рекомендовано звернутись до Клієнтського простору 104 за адресою вул. Промислова,3 м. Жовті Води та зазначено, що для надання інформації по особовому рахунку можливе лише за зверненням власника особового рахунку. (а.с.13-14) Згідно гл.4 розділу ЇХ Кодексу ГРМ. а також розділу V Типового договору розподілу природного газу, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. При здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. При здійсненні обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі газорозподільних систем. У разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем при обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем та Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем. Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору. Частина 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» проголошує, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частина 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлює що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Вимогами ч.ч.1, 2 ст.20 цього Закону, закріплено - споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України«Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Згідно з Розділом II Типового договору розподілу природного газу за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Зміст типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Згідно з п.6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо в результаті зміни форми власності чи власника об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладення договору розподілу природного газу. Суд встановив, що позивач 17.10.2019 року придбав квартиру [ADDRESS] у [PERSON] , який в свою чергу надав позивачу довідку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про те, що станом на 09.10.2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість за користування природнім газом відсутня. З того часу позивач в даній квартирі не проживає, природній газ не споживає, при цьому, показники лічильника залишились не змінними, тобто такими ж як і при купівлі квартири, а саме прилад обліку показує цифри 01447,624 м3. З цього слідує, що позивач не користується і не користувався природнім газом, а тому формально він не приєднався до вище вказаного Типового договору, оскільки він неодноразово звертався до відповідача з заявами про внесення змін до персоніфікованих даних по рахунку та надав відповідні документи Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.21 ч.2 п.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Матеріалами справи встановлено, що позивач звертався письмово до відповідача з вимогою щодо зміни власника особового рахунку та прохав внести зміни до персоніфікованих даних по рахунку, при цьому надав відповідні підтверджуючі документи, але відповідачем проігноровано вимоги позивача та надано не чітку відповідь.(а.с.13-14) Згідно зі ст. 4 ЦК України, - основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі- закон). Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно- правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини.які неврегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до пунктів 1.1. 1.3. 1.4 Розділу 1 Типового договору розподілу природного газу , затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498. цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за відповідною формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача. Згідно з Розділом II Типового договору розподілу природного газу за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Комплексний аналіз процитованих вище положень договору та законів, вказує на те, що послуги з розподілу природного газу надаються виключно на підставі укладеного між сторонами договору. За загальним правилом, обов`язок замовника (споживача) з оплати послуги виникає за умови її фактичного надання виконавцем та її одночасного споживання замовником і порядок оплати та принципи розрахунків за надані послуги визначаються укладеним між сторонами договором. Положеннями Кодексу газорозподільних систем визначається порядок розподілу природного газу, а порядок оплати послуг з розподілу природного газу має визначатись відповідним договором. Як слідує з аналізу положень Закону України «Про ринок природного газу», договір про постачання природного газу та договір розподілу природного газу є самостійними договорами, рівно як і послуги з постачання природного газу та з розподілу природного газу є різними послугами, яка надаються споживачу різними суб`єктами господарювання. Як вказувалось вище, способи укладення договору розподілу природного газу визначені в п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, відповідно до якого фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема: надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за відповідною формою та/або; сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. З квитанцій про сплату за розподіл природного газу які долучені позивачем до справи слідує, що окрему плату за розподіл природного газу відповідач почав нараховувати з 01.01.2020 року, при чому вартість замовленої потужності до кінця 2020 року розрахована відповідно до об`єму спожитого природного газу за 2019 рік - рік споживання природного газу попереднім власником. За 2021 рік вартість замовленої потужності до кінця 2021 року розрахована виходячи з об`єму спожитого природного газу в 2020 році 287.33м3 х 1.404000 грн ,/м3=404.12м 3.(а.с.18,19) З викладеного слідує, що позивач заяви - приєднання до договору розподілу природного газу з відповідачем не підписував, рахунків як за спожитий газ так і за його доставку не сплачував, оскільки з часу купівлі квартири в ній не проживає та покази лічильника з дня купівлі квартири не змінювалися. Таким чином, суд вважає, що нарахування за розподіл природного газу з 01.01.2020 року без укладення позивачем відповідного договору розподілу природного газу та без фактичного споживання послуг з розподілу є безпідставним та повинні бути перераховані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: approved