Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування, розпорядження власним майном, про визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житлом, посилаючись на наступні обставини. Позивач є\~власником будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~В вищевказаному\~будинку зареєстрований\~відповідач по\~справі \~ [PERSON] ,\~але фактично\~він проживає\~за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає в спірному будинку, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в будинку його немає. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.11.2018 (справа № 237/4820/18) [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.11.2018 року (237/4820/18) оскаржене не було та набрало законної сили 11.12.2018 року (а.с.4). Згідно довідки № 951 від 24.07.2018 р., виданої головою Павлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 2016 року продав [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] , він в даному будинку не проживає, речей його немає. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкає в спірній квартирі більш 6 місяців, без поважних причин, в нього є інше мешкання, а тому останній втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житлом, що є повним та достатнім способом захисту прав позивача, як власника майна. В зв`язку з тим, що судом задоволено клопотання позивача, про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення по справі, відповідно до ч.2 ст. 136 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору(за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду).

Outcome: partial