Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем була спожита теплова енергія, яку йому постачала виробнича одиниця «Донецьктепломережа». Відповідач оплату за використання теплової енергії своєчасно не виконував і на теперішній момент має заборгованість за адресою [ADDRESS] за період з 01.05.2005 року по 01.05.2013 року в сумі 2934 грн. 64 коп. Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати комунальні послуги. Неодноразові нагадування про сплату заборгованості залишались без уваги, борг не сплачується. Позивачем 22.05.2013 року у порядку ст. ст. 95-98 ЦПУ України було направлено до Шахтарського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу на боржника на суму 2934, 64 грн. Але 29.05.2013 року ухвалою суду у відповідності зі ст. ст. 100, 101 ЦПК України про видачу судового наказу було відмовлено у зв'язку з тим, що з поданих документів вбачається спір на право. У зв'язку з вищевикладеним, використовуючи право на звернення до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку, а також на підставі ст. ст. 105 -1 ЦПК України, ст.ст. 80, 256, 526, 541, 543 ЦК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 2934 грн. 64 коп., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн. Ухвалою суду від 05.11.2013 року первісного відповідача за заявою позивача замінено на належного відповідача, а саме [PERSON] на [PERSON]. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності, вказала, що відповідно до розрахунку з урахуванням строку позовної давності заборгованість відсутня, просила відмовити у задоволенні позову. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих особами, які брали участь у справі, доказів, встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що вбачається з договору купівлі продажу від 30.03.1999 року та договору дарування від 12.01.2002 року ([PERSON] - прізвище відповідача від першого шлюбу). Цей факт не оспорюється сторонами. Відповідач є споживачем теплової енергії за адресою [ADDRESS]. З розрахунку вбачається, що заборгованість за спожиті послуги за адресою [ADDRESS], за період з 01.05.2005 року по 01.05.2013 року складає 2934,64 грн., тобто відповідач не сплачує за спожиту теплову енергію в порушення ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України. Спірні правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-1У, Законом України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, Житловим кодексом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, ч.2 ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.19 ч.6 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. ПКМУ від 21 липня 2005р. N630 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18, 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень частини 3 статті 257 ЦК України відповідач звернувся до суду з заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Згідно з вимогами ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність переривається, як визначено правилами статті 264 ЦК України, у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до положень статей 95, 96 ЦПК України у редакції Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Приписами частини 3 статті 118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги . Враховуючи наведене, суд вважає, що по даній справі позовна давність перервалася зверненням в травні 2013 року позивача в установленому законом порядку до суду із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача, у разі їх порушення, підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 року . З розрахунку вбачається, що заборгованість за період з 01.05.2010 р. по 01.05.2013 року за адресою [ADDRESS] відсутня. Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на те, що строк позовної давності перервався, бо відповідач визнавала заборгованість і здійснювала платежі, з тих підстав, що на ім»я [PERSON] за спірний період є тільки одна квитанція від 20.07.2012 року, яка сплачена с межах строку позовної давнини. Інші квитанції на ім»я [PERSON], і крім того в квитанціях про оплату не вказано період боргу. За таких підстав у задоволенні позовних вимог треба відмовити. На підставі ст.ст. 257, 267 Цивільного кодексу України, ст.162 ЖК України, ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 19, 25 Закону України „Про теплопостачання», пунктів 18, 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: dismissed