Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті батька, який помер [INFO] року, відкрилася спадщина - земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Баштанківської сільської ради. Він як єдиний спадкоємець за законом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. До нього перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікат на право на земельну частку (пай). В подальшому він зазначений сертифікат втратив, що призвело до неможливості оформлення спадщини. В теперішній час правовстановлюючий документ він знайшов. Своєчасно до нотаріуса не зміг звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не мав. З цих же причин пропустив і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 3,53 умовних кадастрових гектари члена КСП «ім. Шевченка» с. Баштанків, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії [NUMBER], виданого на ім»я [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 травня 2002 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області 24 грудня 1972 року батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 20 серпня 1996 року Кодимською районною державною адміністарцією, [PERSON], як члену КСП «ім. Шевченка» належить земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за законом від спадщини не відмовився, фактично вступивши у володіння спадковим майном (ст. 549 п.1 ЦК Української РСР в редакції 1963 року). До спадкової маси, що залишилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], розташовану на території Баштанківської сільської ради. Зазначений правовстановлюючий документ позивачем був утрачений, що унеможливило оформелння ним спадщини. Частиною першою статті 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця і тим самим набув право власності на неї. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК Української РСР в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється втри роки. Статтею 74 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою юридично не освіченою і таким, що не мав коштів для зверення до суду, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved