Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди ( неодержаного прибутку), вказуючи, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 03.01.2013 р., проведено реконструкцію продовольчого магазину з баром під кафе-піцерію по [ADDRESS], яку прийнято в експлуатацію. Замовником будівництва за даною декларацією є [PERSON], однак відповідач не виконала свого обов'язку пайової участі, не уклала договір про прайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова до та після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10% від кошторисної вартості реконструкції, визначеної Департаментом економіки у розмірі 878 785,20 грн., за показниками опосередкованої вартості будівництва, тобто 87 878,52 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму як збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу). В судовому засіданні представник позивача - Замніус М.В. позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що відповідач не є замовником будівництва у розумінні ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки вона не забудовувала певну земельну ділянку, а лише провела реконструкцію частини нежитлових приміщень житлового будинку шляхом зміни його обладнання, при цьому не вийшла за межі цих приміщень. Також вважає завищеним розрахунок кошторисної вартості проведеної реконструкції, обрахованої позивачем у розмірі 878 785,20 грн. Крім того, вважає, що позивачем не надано доказів того, що грошові кошти у розмірі 87 878,52 грн. є саме збитками (неодержаним прибутком). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду письмові заперечення проти позову (а.с.63), просив суд про розгляд справи у його відсутність, що суд вважає за можливе. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав. Пунктом 4 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», визначено, що замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Згідно ст.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, будівництво об'єктів та реконструкцію існуючої забудови та територій. Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у грудні 2012 р. з метою поліпшення умов експлуатації об'єкта, провела внутрішню реконструкцію продовольчого магазину з баром під кафе-піцерію загальною площею 97,2 кв.м., розташованого у підвальному (нежитловому) приміщенні житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. 03.01.2013 р. Інспекцією ДАБК у Харківській області зареєстровано Декларацію про готовність вказаного об'єкта до експлуатації (а.с.18). Інших доказів в обґрунтування своїх вимог позивачем не надано. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. На думку суду, позивач на порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надав суду свій розрахунок кошторисної вартості реконструкції, визначеної ним за опосередкованими показниками у розмірі 878 785,20 грн., у зв'язку з чим суд був позбавлений можливості перевірити правильність цього розрахунку. Між тим, згідно згідно п.15 вказаної декларації, кошторисна вартість робіт за затвердженою проектною документацією становить 20 000,00 грн., у зв'язку з чим твердження позивача щодо вартості робіт у розмірі 878 785,20 грн. викликає у суду сумнів. Відповідно, суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди ( неодержаного прибутку) у розмірі 87 878,52 грн. Крім того, позивач не надав суду доказів того, що він заздалегідь планував отримання вказаних грошових коштів та закладав вказані кошти у бюджет м.Харкова на 2013-2014 р.р., тобто мав правомірні сподівання на реальне отримання цієї суми як прибутку. Також суд вважає обгрунтованими заперечення відповідача щодо тієї обставини, що він не є замовником будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки він не забудовував земельну ділянку, а лише провів реконструкцію частини існуючого нежитлового приміщення у житловому будинку, без зміни геометричних розмірів приміщення. З тих же підстав суд вважає безпідставними посилання позивача на Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова та Порядок розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 45 від 16.05.2011 р., яким визначено поняття будівництва та об'єкту будівництва, оскільки у даному випадку об'єктом будівництва не є цілісний будинок, будівля чи споруда. Враховуючи, що відповідач не є суб'єктом, на якого законом покладений певний цивільно-правовий обов'язок, не брав на себе, а відтак і не порушив договірні зобов'язання перед позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed