Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 26 квітня 1996 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської держадміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №29, в період якого у них народились спільні неповнолітні діти - донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, внаслідок чого між ними часто виникли сварки та непорозуміння, внаслідок чого сімейно-шлюбні відносини між ними припинено з 2006 року, вони проживають окремо, а відповідач має іншу сім'ю. Вважає, що подальше збереження сім'ї та примирення з відповідачем є неможливим, оскільки формальне знаходження в шлюбі суперечить інтересам кожного з них та моральним засадам суспільства. Спору щодо спільного майна та місця проживання дитини між ними не має, а аліменти на утримання дітей стягнуто в судовому порядку. Позивач, яка повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала розірвати шлюб, а справу розглядати у її відсутність. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.18). В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 26 квітня 1996 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської держадміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №29 (а.с.4), в період якого у них народилися спільна неповнолітні діти - - донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.5-6), які згідно довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин проживають з позивачкою (а.с.7). Спільне життя в сім'ї не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, внаслідок чого між ними часто виникли сварки та непорозуміння, внаслідок чого сімейно-шлюбні відносини між ними припинено з 2006 року, вони проживають окремо, а відповідач має іншу сім'ю, що підтвердили поданими до суду письмовими заявами, згідно яких зазначили, що збереження сім'ї між ними є неможливим (а.с.17-18). На день розгляду справи судом сторони мір до збереження сім'ї не приймали і зберігати сім'ю не бажають, про що свідчать подані до суду як позивачкою, так і відповідачем письмові заяви щодо вирішення питання про розірвання шлюбу (а.с.17-18). Спору з приводу спільного майна та місця проживання дітей, які проживає з позивачкою, на день розгляду справи судом між сторонами не має, а питання утримання неповнолітніх дітей вирішено в судовому порядку. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved