Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 8 грудня 2003 року він разом зі своєю дружиною [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Реєстрація права власності на вказану нерухомість була здійснена за кожним з них у рівних частках. Після придбання вказаної нерухомості позивач разом з [PERSON] стали мешкати у спірній квартирі. 20 вересня 2011 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, але фактично вони продовжували мешкати разом та між ними не змінювалися правовідносини, які притаманні подружжю. З огляду на їх вік (за 70 років) на повторну офіційну реєстрацію шлюбу вони між собою не наважилися. Також, [PERSON] зізналась, що у 2008 році вона, перебуваючи у м. Києві склала заповіт відповідно до якого розпорядилася належною їй часткою у праві спільної часткової власності на спірну квартиру на користь їх доньки - [PERSON], але збиралася його скасувати. Після різкого погіршення здоров'я вони домовилися про укладання договору довічного утримання. 5 жовтня 2011 року вони склали між собою договір довічного утримання у простій письмовій формі. Він повністю забезпечував [PERSON] харчуванням, одягом, медикаментами, здійснював за нею догляд, а остання передала йому у власність своє майно - ? частки спірної квартири та правовстановлюючі документи. Нотаріальне посвідчення договору довічного утримання та скасування заповіту, [PERSON] пропонувала здійснити після їх повернення на територію України з Російської Федерації, куди вони збиралися поїхати, оскільки кошти необхідно було збирати перш за все на її лікування та поїздку до родичів до Російської Федерації. Відповідачка по справі знала про укладання вказаної угоди та не заперечувала проти цього. [INFO] [PERSON], перебуваючи разом з [PERSON] в м.Щебикіно Бєлгородської області РФ померла. Так, після поховання [PERSON], стало питання щодо реєстрації права власності на ? частину квартири, коли позивач дізнався, що відповідачка, знаючи про угоду щодо укладеного договору довічного утримання, подала заяву про вступ у спадщину за заповітом для отримання права власності на ? частину квартири, яка належала [PERSON] Фактичні дії [PERSON] щодо укладення договору довічного утримання у 2012 році свідчать про те, що [PERSON] уклавши угоду з позивачем фактично скасувала запотів, проте офіційно не встигла зробити цього. Просить суд визнати дійсним нотаріально не посвідчений договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2011 року, згідно з яким [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Визнати [PERSON] власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі угоди про представлення інтересів та надання правової допомоги від 25.11.2013 року в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, де зазначила, що позовні вимоги визнає. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно договору купівлі-продажу від 8 грудня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. Право власності у рівних частках по ? зареєстровано в установленому законом порядку за [PERSON] та [PERSON] в КП «БТІ м. Донецька 11 грудня 2003 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2250623. Згідно укладеного у простій письмовій формі договору довічного утримання від 5 жовтня 2011 року [PERSON] розпорядилася належним їй майном - 1/2 квартири [ADDRESS] в Будьоннівському районі м. Донецька на користь позивача. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На теперішній час договір довічного утримання нотаріально не посвідчений. За правилами ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У відповідності зі ст.745 ЦК України, договір довічного утримання укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно до вимог ст.ст.219, 220 ЦК України, суд може визнати правочин, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі оцінених в сукупності письмових доказів, враховуючи визнання позовних вимог відповідачкою, суд вважає достовірно встановленим той факт, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, оскільки, що позивачем належним чином виконувались зобов'язання по утриманню [PERSON], зокрема і під час хвороби останньої, її матеріальному забезпеченню, тобто позивач в повному обсязі виконав зобов'язання за вказаним договором, що свідчить про наявність підстав вважати вказаний договір довічного утримання дійсним. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, як то передбачено ст.328 ЦК України. В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], що відповідає умовам договору довічного утримання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності підлягають задоволенню.

Outcome: approved