Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що батьку позивача [PERSON] 06 лютого 1969 року рішенням виконкому Корюківської міської ради № 21 була виділена земельна ділянка площею 0,06 га під № 3 по вул. Колгоспній в м. Корюківці Чернігівської області для будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та наданий дозвіл на проведення відповідних робіт. Після завершення будівництва сімя позивача вселилась у збудований житловий будинок, але право власності на нього зареєстровано не було. 01 жовтня 2006 року батько позивача помер. На майно померлого відкрилась спадщина. Батько за життя не розпорядився своїм майном, не склав заповіт. Але після смерті батька спадщину фактично прийняли позивач та його мати (дружина померлого) [PERSON], так як вони разом проживали з батьком на час його смерті. 09 грудня 2008 року мати позивача [PERSON] померла. На майно померлої відкрилась спадщина. Мати за життя не розпорядилася своїм майном, не склала заповіт. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями позивач звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. У звязку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Корюківці Чернігівської області, по вул. Чернігвській (раніше вул. Колгоспна), 52. Позивач у судове засідання 16.06.2016 року не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням виконавчого комітету Корюківської міської ради депутатів трудящих № 195 від 26 вересня 1966 року батьку позивача було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці № 38-а по вул. Колгоспній в м. Корюківці Чернігівської області (а.с.4, 47). Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Відповідно до п.28 Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1958 року № 514 (в редакції, що діяла на момент виникнення зазначених вище правовідносин) (далі Постанова № 514) робітники і службовці тих підприємств і організацій, яким земельні масиви під індивідуальне будівництво не виділені, та інші громадяни можуть одержати земельні ділянки через виконкоми міських (районних) Рад депутатів трудящих в індивідуальному порядку. Згідно п.30 Постанови № 514 між забудовником, якому виділяється земельна ділянка для житлового будівництва (пп. 27 і 28), та виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих укладається договір про надання земельної ділянки в безстрокове користування і будівництво жилого будинку. Цей договір підлягає нотаріальному посвідченню. Будівництво жилого будинку може бути розпочате лише після належного оформлення договору. 06 жовтня 1966 року між виконавчим комітетом Корюківської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки за адресою: м. Корюківка Чернігівської області, вул. Колгоспна, 38-а, для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з трьома кімнатами, який був посвідчений нотаріусом Щорської нотаріальної контори 11 жовтня 1966 року та зареєстрований в реєстрі за № 1194 (а.с.52-53). 06 жовтня 1969 року виконкомом Корюківської міської ради депутатів трудящих був наданий дозвіл на проведення робіт (а.с.45). Згідно п.32 Постанови № 514 документом, що підтверджує право особистої власності на одноквартирний будинок, є нотаріально посвідчений договір, укладений між виконкомом міської (районної) Ради депутатів трудящих з індивідуальним забудовником (п.30), зареєстрований в органі технічної інвентаризації, а там, де такого органу немає, - у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих. Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція від 31 січня 1966 року), реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно п.7 Інструкції від 31 січня 1966 року реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), зокрема, нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затвердженого виконкомом місцевої Ради акту про прийняття будинку в експлуатацію (п. 14 додатку № 1 до Інструкції від 31 січня 1966 року). Відповідно до рішення Корюківської міської ради Про перейменування вулиць, провулків та парків в населених пунктах, які підпорядковані Корюківській міській раді та демонтаж памятників від 16 листопада 2015 року, довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради № 3778 від 26.05.2016 року, в звязку з упорядкуванням адресного господарства будинку № 38-а по вул. Колгоспній було присвоєно № 40; будинку № 40 по вул. Колгоспній присвоєно № 52 по вул. Колгоспній. Рішенням 1 сесії Корюківської міської ради 7 скликання від 16 листопада 2015 року вул. Колгоспну перейменовано на вул. Чернігівську (а.с.6, 66). Згідно довідки КРКП Рампа Бюро технічної інвентаризації від 10.05.2016 року № 142/04-16 житловий будинок А-1 деревяний, має 100% готовності, 30% зносу, розташований на землі Корюківської міської ради, в м. Корюківці, по вул. Чернігвській, № 52. З надвірних будівель: сарай Б-1, погреб В-1, гараж Г-1. По даним Корюківського БТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована (а.с.16). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості про зареєстроване право власності на буд. № 52 по вул. Чернігівській у м. Корюківкці Чернігівської області відсутні (а.с.82-83). 01 жовтня 2006 року батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 043709, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області 01.10.2006 року (а.с.4, 15). На майно померлого відкрилась спадщина. Згідно інформації Корюківської районної державної нотаріальної контори від 13.05.2016 року № 620/01-16, Корюківською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа до майна померлого 01 жовтня 2006 року [PERSON] не заводилась (а.с.28). Згідно довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради № 3779 від 26.05.2016 року, [PERSON] на день своєї смерті 01 жовтня 2006 року був зареєстрований за адресою [INFO], разом зі своєю дружиною [PERSON] (а.с.11, 67). 09 грудня 2008 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 106145, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області 10.12.2008 року (а.с.4, 13). На майно померлої відкрилась спадщина. 17 лютого 2016 року заведена спадкова справа № 41/2016 до майна померлої 09 грудня 2008 року [PERSON]. Позивач [PERSON] звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.31). Згідно довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради № 3779 від 26.05.2016 року, [PERSON] на день своєї смерті 09 грудня 2008 року була зареєстрована за адресою [INFO], разом зі своїм сином, позивачем у справі, [PERSON] (а.с.4, 67). Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як будівництво спірного домоволодіння здійснювалось [PERSON] на земельній ділянці, наданій йому під будівництво житлового будинку, спадкодавцем був укладений договір з виконкомом Корюківської міської ради про надання у безстрокове користування вказаної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, який посвідчений нотаріально та являється документом, що встановлює право власності (правовстановлюючим документом) на житловий будинок відповідно до положень п.7 Інструкції від 31 січня 1966 року. Спадщину, до складу якої увійшло спірне домоволодіння, після нього прийняла мати позивача, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на день смерті. Позивач, в свою чергу, прийняв спадщину після матері, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте, позбавлений можливості оформити спадщину через відсутність реєстрації спірного домоволодіння, у звязку з чим право позивача підлягає захисту у судовому порядку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved