Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, зареєстроване в реєстрі за № 488 від 13 серпня 2013 року, яким усе своє майно заповідала доньки відповідачу [PERSON] Однак у встановлений законом строк для прийняття спадщини [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, а тому вона вважається такою, що не прийняла спадщину. На час відкриття спадщини разом із [PERSON] мешкав тільки її чоловік [PERSON], який про відмову від спадщини не заявляв, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України,. 16 жовтня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164 та права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164, які належали померлому на підставі державних актів на земельні ділянки. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження, посвідчене Орлівською сільською радою 30 серпня 2013 року, яким заповідав усе своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось позивачу [PERSON] Через деякий час після смерті [PERSON] позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 07 червня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщався належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщалася належним чином, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, що 12 грудня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, зареєстроване в реєстрі за № 488 від 13 серпня 2013 року, яким усе своє майно заповідала доньки відповідачу [PERSON] Однак у встановлений законом строк для прийняття спадщини [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, а тому вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. На час відкриття спадщини разом із [PERSON] мешкав тільки її чоловік [PERSON], який про відмову від спадщини не заявляв, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 16 жовтня 2017 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164 та права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, вул. Леніна, буд. 164, які належали померлому на підставі державних актів на земельні ділянки. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження, посвідчене Орлівською сільською радою 30 серпня 2013 року, яким заповідав усе своє майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось позивачу [PERSON] Через деякий час після смерті [PERSON] позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 07 червня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлих [PERSON] та [PERSON], підтвердження проживання разом [PERSON] та [PERSON], копію заповіту на користь позивача, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.\~1\~ст.\~1223\~ ЦК\~України,\~ право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному\~випадку визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~а надані\~суду документи\~у повному\~обсязі підтверджують\~право померлих [PERSON] та [PERSON] на спірне спадкове майно, право на спадщину за заповітом [PERSON], а тому позов має бути задоволено. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved