Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2018 року, укладеного між ним та відповідачем по справі та його членами сім»ї, співвласниками вказаної квартири, [PERSON]. Після відчуження вказаної квартири з серпня 2018 року [PERSON] з членами своєї смі»ї в даній квартирі не проживають, участі в утриманні квартири не беруть, однак [PERSON] самостійно не знявся з реєстрації місця проживання. На даний час місцезнаходження та фактичне місце проживання відповідача є Російська Федерація, а тому просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернення його за терміном зберігання (а.с.24), а також повідомлялось шляхом подання оголошення на сайт суду (а.с.20). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності ст.ст.71, 163 ЖК України жиле приміщення при тимчасовій відсутності наймача зберігається протягом шести місяців. Встановлено, що згідно копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8-10), та зазначена як колишній власник. 28 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем і його членами сім»ї [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який нотаріально посвідчений (а.с.6,7). Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 135774838 від 28.08.2018 року сформованого приватним нотаріусом [PERSON] Калуського міського нотаріального округу (а.с.7). За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає у [INFO], участі в утриманні квартири не бере, самостійно не знімається з реєстрації місця проживання понад шість місяців. Таким чином позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 319,321,291 ЦК України та

Outcome: approved