Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку її виховання. Свої вимоги мотивував тим, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. 18 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час вони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, хоче спілкуватись і бачитись з нею, проте відповідачка чинить перешкоди позивачу у побаченнях з дочкою. Розпорядженням голови Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області № 162 від 29 травня 2014 року позивачу було встановлено порядок зустрічей з дитиною. Проте, відповідачка не надає йому дитину для виховання, ігнорує визначений розпорядженням порядок його спілкування з дитиною. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду та, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд зобов'язати відповідачку не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та у вихованні дочки [PERSON]; встановити наступний порядок його участі у вихованні дочки та порядок його спілкування з нею: за місцем його проживання, забираючи дитину з дому з 18 години кожної п'ятниці місяця та повертаючи дитину матері о 18 годині в суботу, а також в будь-який інший день після дитячого садка і до повернення [PERSON] додому з місця роботи; зобов'язати відповідачку вирішувати всі питання, що стосуються виховання дитини спільно з позивачем; враховуючи навчання відповідачки за заочною формою та поїздки на сесію до м. Харків, зобов'язати її при відсутності більше ніж на добу залишати доньку разом з позивачем на проживання за його адресою на час відсутності відповідачки. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Пояснив, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти спілкування позивача з дитиною після дитячого садка і до її повернення додому з роботи. Проте, заперечувала проти того, щоб дитина залишалася у позивача на ніч з п'ятниці на суботу та на проживання за його адресою на період її відсутності у м. Корюківка, мотивуючи це тим, що дитина є хворобливою та вона не впевнена, що позивач здатен забезпечити їй належний медичний догляд та що не буде порушуватись режим дня дитини. Крім того, всі речі дитини знаходяться за місцем мешкання відповідачки. Представник третьої особи органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, вказала, що за місцем проживання позивача є всі необхідні умови для дитини, дана оселя не є для неї новою, так як дитина раніше там проживала, у будинку наявні меблі, техніка, дитячі іграшки та книжки, все облаштовано для проживання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22.05.2009 року Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області). Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2013 року їх шлюб було розірвано. На даний час вони проживають окремо, дитина проживає разом з відповідачкою. Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини, спілкуватись та бачитись з нею. Розпорядженням голови Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області № 162 від 29 травня 2014 року позивачу було надано дозвіл на спілкування з його малолітньою донькою [PERSON] за місцем проживання позивача кожної п'ятниці місяця, забираючи дитину з дому з 18 години та повертаючи дитину матері о 18 годині суботи. Позивач, посилаючись на те, що відповідачка чинить йому перешкоди у побаченнях з дочкою, не надає йому дитину для виховання, не виконує рішення органу опіки та піклування Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, ігнорує визначений розпорядженням порядок його спілкування з дитиною, просить суд, з урахуванням збільшених позовних вимог, зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та у вихованні дочки [PERSON], встановити порядок його участі у вихованні дочки, зобов'язати відповідачку вирішувати всі питання, що стосуються виховання дитини спільно з позивачем та зобов'язати позивачку при відсутності більше ніж на добу залишати доньку з позивачем на проживання за його адресою. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. У відповідності з положеннями ч.3 ст.157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання відповідачки не чинити позивачу перешкод у спілкуванні та у вихованні дочки, встановлення порядку його участі у вихованні та порядку спілкування з нею, зокрема за місцем проживання позивача, забираючи дитину з дому з 18 години кожної п'ятниці місяця та повертаючи дитину матері о 18 годині в суботу, а також в будь-який інший день після дитячого садка і до повернення [PERSON] додому з місця роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання відповідачки залишати дитину на проживання за адресою позивача на час її відсутності та не може погодитись з таким способом участі у вихованні дитини, оскільки фактично це вже є вимогою щодо визначення місця проживання дитини. Стосовно вимог позивача про зобов'язання відповідачки вирішувати всі питання, що стосуються виховання дитини спільно з позивачем, суд також приходить до висновку про відмову у їх задоволенні виходячи з наступного. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У відповідності з положеннями ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При цьому, суд наділений правом визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини, а саме: періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Отже, батьки спільно вирішують питання, що стосуються виховання дитини. У випадку ж виникнення спору між батьками щодо виховання дитини, суд при його вирішенні застосовує спосіб захисту порушеного права одного із батьків, що встановлений ч.2 ст.159 СК України, тобто самостійно визначає спосіб його участі у вихованні дитини, а не зобов'язує другого із батьків спільно вирішувати питання виховання дитини, що є неналежним способом захисту порушеного права у даному випадку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial