Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на обґрунтування якого вказав, що 21 листопада 2017 року близько 09 години 00 хвилин відповідач, [PERSON] , на автодорозі Т-0302, рухався автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , у напрямку м. Горохів, ігноруючи правила безпеки на транспорті, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, не впевнившись у безпечності маневру, не врахувавши стан дорожнього покриття та погодні умови, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, не вибравши безпечної швидкості руху, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та, своїми необережними діями, які виразились у грубому порушенні вимог п.п.1.3, 1.5, 2.1, а)2.3, б), д)10.1, 12.1, 14,2 Правил дорожнього руху України, під час виконання обгону здійснив виїзд власного транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де в подальшому допустив зіткнення із автомобілем марки «Opel» моделі «Combo», білого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який, під керуванням [PERSON] , рухався автомобільною дорогою Т-0302, у напрямку м. Нововолинськ, в наслідок чого пасажирка автомобіля ВАЗ 2107 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №17 від 19.02.2018 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, [PERSON] від відбування основного покарання звільнено з випробування з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків відповідно ст..76 КК України. Також стягнуто з засудженого завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки та вирішено питання речових доказів. Даний вирок набрав законної сили. Позивач також вказав, що ухвалою Горохівського районного суду його було визнано потерпілим у цьому кримінальному провадженні, оскільки він також отримав легкі тілесні ушкодження та змушений перебувати на стаціонарному лікуванні на що витрачав власні кошти. Ухвалою Шацького районного суду від 05.09.2018 року було зобов`язано визнати позивача потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні. Внаслідок злочинних дій відповідача позивачу завдана матеріальна шкода, що полягає у витраті коштів на лікування, реабілітацію та видужання в розмірі 11700 (одинадцять тисяч сімсот) грн., та матеріальна шкода, що виражається у пошкодженні автомобіля марки «Opel combo» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, який на момент подачі позову знаходиться на території Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, і згідно з висновком експертизи становить 61995 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 89 копійок. Для захисту своїх законних прав та інтересів позивач був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, на оплату послуг якого, згідно договору, ним було витрачено 28000 (двадцять вісім) тисяч гривень. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди заданої [PERSON] становить 101695 (сто одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 89 копійок. Крім того, позивач вважає, що відповідач завдав йому моральну шкоду, що полягає в фізичному болю, емоційному стресі, почуття розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя, яку він оцінює в розмірі 10000 (ста тисяч) гривень. З огляду на вищенаведене, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в його користь 101695 (сто одну тисячу шістсот дев`яносто п`ять) гривень 89 копійок майнової шкоди та 10000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди. Ухвалою від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить стягнути з відповідача в користь позивача 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу, а також просить суд проводити розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення про виклик в суд на офіційному веб-сайті Горохівського районного суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що є усі умови для проведення заочного розгляду справи. Ознайомившись з матеріалами справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст. 127 КК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року близько 09 години 00 хвилин відповідач, [PERSON] , на автодорозі Т-0302, рухався автомобілем ВАЗ 2107 державний номерний знак [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , у напрямку м. Горохів, ігноруючи правила безпеки на транспорті, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, не впевнившись у безпечності маневру, не врахувавши стан дорожнього покриття та погодні умови, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, не вибравши безпечної швидкості руху, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та своїми необережними діями, які виразились у грубому порушенні вимог п.п.1.3, 1.5, 2.1, а)2.3, б), д)10.1, 12.1, 14,2 Правил дорожнього руху України, під час виконання обгону здійснив виїзд власного транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де в подальшому допустив зіткнення із автомобілем марки «Opel» моделі «Combo», білого кольору реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який, під керуванням [PERSON] , рухався автомобільною дорогою Т-0302, у напрямку м. Нововолинськ, в наслідок чого пасажирка автомобіля ВАЗ 2107 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №17 від 19.02.2018 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України, [PERSON] від відбування основного покарання звільнено з випробування з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків відповідно ст.76 КК України. Таким чином встановлено, що злочинними діями відповідача позивачу заподіяно шкоду. Частинами 1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З висновку експертного дослідження Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України по проведенню автотоварознавчої експертизи вбачається вартість матеріального збитку досліджуваного колісного транспортного засобу «Opel Combo», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , завданого в наслідок механічних пошкоджень, станом на 21.11.2017 року дорівнює ринковій вартості та складає 61995 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 89 копійок. [PERSON] в своїй позовній заяві стверджує, що ним було витрачено 5700 гривень на придбання медикаментів, лікарських засобів і матеріалів медичного призначення на лікування та 6000 гривень витрат понесених на оплату послуг реабілітолога. Однак, в матеріалах справи, містяться товарні чеки, видані аптечними пунктами, в яких відображено кошти, витрачені позивачем на лікування в розмірі 3322,98 грн., що складає суттєву різницю від заявленого розміру витрат позивачем. Поряд з цим, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували дані обставини, а саме перебування позивача на стаціонарному, денному лікуванні в закладах охорони здоров`я або звернення до лікаря чи призначення йому лікування та реабілітації. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем завданих матеріальних збитків, підлягають до часткового задоволення, а саме матеріальних збитків в розмірі 61995 (шістдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 89 копійок, що стверджується висновком експертного дослідження Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. В частині решти понесених позивачем витрат, суд вважає не доведеними, а тому вважає за необхідне в їх задоволені відмовити. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди і призначено йому покарання. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги від 04 травня 2020 року, яким встановлено розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації, а також заява представника позивача [PERSON] до суду від 24 червня 2020 року, в якій він подає детальний опис наданих послуг позивачу, та обраховує розмір витрат на правову допомогу згідно умов договору, що становлять 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Водночас, договір про надання правничої допомоги від 27 листопада 2017 року, вартість послуг згідно якого складає 28000 (двадцять вісім тисяч) гривень не підтверджений доказами щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та здійснення відповідних витрат. На підставі даного договору [PERSON] у даному провадженні та у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] участі не брав. Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень. Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнені від сплати судового збору. Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Враховуючи вищенаведене, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.1166, 1167, 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: partial