Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення частки із спільного майна та припинення права спільної часткової власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 22 серпня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Фесик Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4917 є власником Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником даного житлового будинку є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 12 липня 1987 року. За спільною згодою співвласників та у відповідності до рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 12 лютого 2013 року за №76 «Про розгляд заяв підприємств, організацій, установ та громадян міста стосовно будівництва», визначено порядок користування будинком та господарських будівель для кожного із співвласників. Оскільки, в добровільному порядку між співвласниками встановлено порядок користування спірним будинком та фактично проведено розподіл житлового будинку із створенням окремих виходів до жилих приміщень, проте питання про виділення часток співвласників як окремих та цілих об`єктів нерухомого майна не вирішено, що позбавляє сторони фактичної можливості в реалізації їх прав як власників, тому позивачем і подано позов про виділення часток із спільно майна та припинення права спільної часткової власності. В судове засідання позивач не з`явився, проте згідно його письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте згідно її письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії Договору купівлі-продажу від 22 серпня 1978 року, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Фесик Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №4917, [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-15). У відповідності до копії Договору купівлі-продажу від 20 липня 1987 року, [PERSON] належить на праві приватної власності Ѕ частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно довідки Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентраризації» Чернігівської обласної ради від 29 липня 2019 року за №1830, станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано: Ѕ частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 1978 року, посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №4917; Ѕ частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1987 року, посвідчений Прилуцькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №3385. Згідно рішення №76 Прилуцької міської ради від 12 лютого 2013 року, присвоєно окремі адреси: Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в користуванні [PERSON] - [ADDRESS] . Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в користуванні [PERSON] - [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що згідно копії Витягу із рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 12 лютого 2013 року за №76 «Про розгляд заяв підприємств, організацій, установ та громадян міста стосовно будівництва», Ѕ частині житлового будинку під літ. А-1 по [ADDRESS] , що знаходиться в користуванні [PERSON] і складається: з приміщень в будинку № 1-5 кімната площею 13,3 кв.м, №1-6 кімната площею 7,5 кв.м, приміщення в прибудові а-1 під №1-2 кухня площею 12,5 кв.м, №1-3 ванна площею 2,9 кв.м, №1-4 кімната площею 6,2 кв.м, тамбур а?-1 під №1-1 тамбур площею 2,0 кв.м, №1-7 кладова площею 0,7 кв.м, погріб Пг, гараж Г-1, сарай г-1, літня кухня Б-1, прибудова б?-1, літній душ Д-1, огорожа №2,3, ворота №1 - вул [ADDRESS] (а.с.17). Згідно копії Витягу із рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 12 лютого 2013 року за №76 «Про розгляд заяв підприємств, організацій, установ та громадян міста стосовно будівництва», Ѕ частині житлового будинку під літ. А-1 по [ADDRESS] , що знаходиться в користуванні [PERSON] і складається: з приміщень в будинку №2-3 кімната площею 18,2 кв.м , приміщення в прибудові а-1 під №2-2 кухня площею 12,7 кв.м, житлова прибудова А?-1 під №2-4 кімната площею 7,6 кв.м, №2-5 кімната площею 11,9 кв.м, №2-6 ванна площею 3,0 кв.м, тамбур а??-1 під №2-1 тамбур площею 3,7 кв.м, літня кухня Б?-1, прибудова б-1, вбиральня У-1, сарай В-1, хвіртка №4 - вул [ADDRESS] (а.с.23). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.1,3 ст.364 ЦК України). За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою:[ADDRESS] а в добровільному порядку між сторонами встановлено порядок користування спірним житловим будинком та фактично проведено розподіл житлового будинку із створенням окремих виходів до жилих приміщень, та окремих поштових адрес, тому з метою реалізації їх прав як співвласників, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved