overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та приватного підприємства «Лідер Агро-Трейд» про визнання недійсним договору від 17.02.2014 року, укладеного між [PERSON] та приватним підприємством «Лідер Агро-Трейд», по якому була передана в оренду земельна ділянка, площею 6,83 га. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2013 року задоволено позовну заяву Фермерського господарства «Компаніївський Агролан» до [PERSON] та приватного підприємства «Лідер Агро-Трейд» про визнання недійсним договору оренди землі повністю та визнано недійсним договір від 17.02.2014 року. укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Лідер Агро-Трейд», по якому була передана в оренду земельна ділянка, площею 6,83 га на основі державного акта на землю серії П-КР 008055 від 25.03.2002 року № 153. 05.12.2014 року головою фермерського господарства «Компаніївський Агролан» Байкуловим Р.Р. подано заяву про винесення додаткового рішення та про розгляд справи без їх участі. В заяві зазначив, що 02.07.2014 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір оренди землі б/н від 28.01.2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10969622 від 17.02.2014 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Лідер Агро Трейд». Але в резолютивній частині рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2014 року задоволені вимоги по позову без врахування уточнень. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що представник фермерського господарства «Компаніївський Агролан» заявою від 02.07.2014 року уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір оренди землі б/н від 28.01.2014 року, який зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 10969622 від 17.02.2014 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Лідер Агро Трейд». (а.с. 39). Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність винесення додаткового рішення по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив винести рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачкою, який був укладений 29 грудня 1983 року та зареєстрований Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 40. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сімейне життя сторін не склалося. Причиною тому є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, ніхто з них вже не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, вони проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, кожний з них живе своїм життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що шлюб між ними є суто формальним, оскільки особисті відносини подружжя мають негативний характер, та між ними відсутнє нормальне спілкування. Позивач надав суду заяву, згідно якої він позов підтримав, просив суд його задовольнити та ухвалити рішення за його відсутності. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON], а також звернулась з проханням розглянути справу без її участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 1983 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається із змісту позову причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в наслідок чого подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Сторони проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, не піклуються про створення нормальних сімейних стосунків, у зв'язку з чим сім'я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Майновий спір між сторонами відсутній. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на подружнє життя. Не проживають однією сім`єю з грудня 2016, позивач вважає, що подальше збереження сімї не можливе. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 09 вересня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1557. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають різні погляди на подружнє життя та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на подружнє життя. Не проживають однією сім`єю з жовтня 2015 року, позивач вважає, що подальше збереження сімї не можливе. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 13 серпня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1348. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають різні погляди на подружнє життя та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Не проживають однією сім`єю з 04.01.2016 року, позивач вважає, що подальше збереження сімї суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до суду. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 24 січня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №302. (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Не проживають однією сім`єю з 04.01.2016 року, позивач вважає, що подальше збереження сімї суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 24 січня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №302. (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача завданні збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі: 4799,00 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №8696575-02-10-01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Fiat Cinquecento», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 18.12.2019 року приблизно о 09:36 в м. Києві по вул. М. Закревського, сталася ДТП за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Fiat Cinquecento», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вище вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу - заява на виплату від 20.12.2019 року, відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року по справі №754/512/20, вказана ДТП сталася внаслідок порушення Відповідачем вимог ПДР України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Згідно Рахунку №УКК3016041/0000039275 від 26.12.2019 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Fiat Cinquecento», д.н.з. [NUMBER] , склала: 20264,70 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту №00062-02 від 03.01.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі: 16465,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 03.01.2020 року. Також, на підставі Доповнення №1 до страхового акту від 02.03.2020 року ПрАТ «ВУСО» виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування розмірі: 3799,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6147 від 02.03.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ1 «ВУСО» склав: 20264,70 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з [NUMBER] була застрахована за Полісом №АО0656895 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23321,41 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.02.2019 між ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 13489, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Пежо», д.н.з. [NUMBER] . 09.01.2020 в м. Києві по вул. Бурмистенка, 6 сталася ДТП за участю автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Лаччеті», д.н.з. [NUMBER] , а також автомобіля «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2020 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. 16.01.2020 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] , в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 31.01.2020 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» на підставі страхового акту № 5323 від 27.01.2020 року з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/67 від 12.02.2008р. у розмірі 32070,56 доларів США, 25393,47 доларів США- заборгованість за відсотками, 59538,73грн. -заборгованість по пені а також суму судового збору у розмірі 3654,00грв. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що відповідно до укладеного договору №6/4/33/2008/840-К/67 від 12.02.2008р. [PERSON] отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.09.2014р. має заборгованість, яка складається з наступного: - 32070,56 доларів США - заборгованість за кредитом, що становить 430840,17грн; - 25393,47 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що становить 341139,25грн.; - 59538,73грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що становить 4431,90 доларів США. У судове засідання представник позивача не з'явився , у своєму позові просив розгляд справи проводити у його відсутність , позивні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином про час та дату слухання справи. Враховуючи згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного розгляду, суд вирішує справу у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно договору №6/4/33/2008/840-К/67 від 12.02.2008р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 32410,40 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом /а.с. 9-12/. Згідно розрахунку за кредитним договором [PERSON] станом на 22.09.2014р. має заборгованість 831518,16грв. /а.с.3-5/. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України забов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. З огляду на викладене, суд вважає, що позов «Комерційний банк «Надра» обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved