Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 28.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №3046406334-006070. 25.09.2018 позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача №4119970060179276 позику в розмірі 4000 грн. строком на 11 днів, проте позичальник позику повернув частково. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №3046406334-006070 від 28.05.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 24078,32 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №3046406334-00607 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті https://e-groshi.com, виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого ТОВ «ФК є гроші» надало позичальнику кошти в сумі 4000 гривень, строк повернення позики до 07.06.2018 включно, сума процентів за користування позикою становить 875,60 грн. за 11 днів, проценти за користування позикою становлять 1,99 % за кожен день користування, фіксована процентна ставка за цим договором становить 1,99 % за кожен день, починаючи з дати видачі позики і протягом строку користування. Відповідач зобов'язався вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором. На теперішній час відповідач повернув позику частково в сумі 7610,00 грн. Повідомленням №629 від 25.09.2018 підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія є гроші» було перераховано на картковий рахунок відповідача вказану позику. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 19.02.2018. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачено Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 320847, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов'язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує та станом на 22.10.2018 має заборгованість перед позивачем за договором на суму 24078,32 грн., з яких: 3897,40 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8066,24 грн. - заборгованість по процентам; 12114,68 грн. - заборгованість за пенею. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов договору. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором відповідачем [PERSON] суду не надано. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Водночас, нарахована позивачем пеня становить 12114,68 грн., що на переконання суду є неспівмірно великим розміром, і практично перевищує суму отриманого позичальником кредиту в сумі 4000 грн. Згідно до ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. За таких обставин, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність, розумність і співмірність, а також в силу дії ч.3 ст. 551 ЦК України, яка вказує, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 12114,68 грн. до 4000,00 грн. (сума отриманої позики), що на переконання суду є достатньою компенсацією розміру збитків, спричинених відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за даним договором. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №3046406334-006070 від 28.05.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в розмірі 15963,64 грн., яка виникла станом на 22.10.2018 та складається з - 3897,40 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8066,24 грн. - заборгованість по процентам; 4000,00 грн. - заборгованість за пенею. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial