Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики зазначивши, що 01 травня 2014 p. між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, у вигляді розписки від 01.05.2014 р. Відповідно до умов договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, з нарахуванням процентів у розмірі 4% щомісячно на залишок боргу, а Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти до 01 травня 2016 р. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати його зобов`язання, останній свої зобов`язання за договором позики виконувати погоджувався, але ніяких фактичних дій не виконував. 15 квітня 2019 року позивач звернувся з досудовою вимогою до відповідача, однак на сьогоднішній день відповідач борг не повернув. В січні 2017 р. Відповідач сплатив позивачу суму боргу у розмірі 1 000 грн., тому просить стягнути з відповідача 49000 грн. боргу та 13622 грн. інфляційних витрат, 33912,12 грн. 3% річних нарахованих на суму заборгованості, 48000 грн. процентів у розмірі 4% щомісячно на залишок боргу за період з 01.05.2014 року по 01.05.2016 року. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01 травня 2014 p. між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, у вигляді розписки від 01.05.2014 р. Відповідно до умов договору Позивач надав Відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, з нарахуванням процентів у розмірі 4% щомісячно на залишок боргу, а Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти до 01 травня 2016 р. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати його зобов`язання, останній свої зобов`язання за договором позики виконувати погоджувався, але ніяких фактичних дій не виконував. 15 квітня 2019 року позивач звернувся з досудовою вимогою до відповідача, однак на сьогоднішній день відповідач борг не повернув. В січні 2017 р. Відповідач сплатив позивачу суму боргу у розмірі 1 000 грн. Таким, чином стягненню з відповідача підлягає сума боргу у розмірі 49000 грн. і розмір процентів за користування позикою за період з 01.05.2014 року по 01.05.2016 року в розмірі 48000 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком відносно суми 13622 грн. інфляційних витрат, 33912,12 грн. 3% річних нарахованих на суму заборгованості. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмірпроцентів їхрозмір визначаєтьсяна рівніоблікової ставкиНаціонального банкуУкраїни.Уразі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача проценти за користування позикою та три процента річних від простроченої суми та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Outcome: approved