Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування коштів по виплаченій тимчасовій державній допомозі дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. В позовній заяві посилався на те, що відповідач має обов`язок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач від виконання свого обов`язку ухиляється, Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради призначено та виплачено [PERSON] державну соціальну допомогу на утримання дитини за період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року в загальній сумі 4692 грн. 20 коп. Згідно інформації Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 04 липня 2019 року №35962 встановлено місце проживання особи, що зобов`язана сплачувати аліменти - [ADDRESS] . У зв`язку з цим виплату допомоги [PERSON] припинено. Виплачені кошти допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України. Відповідач позивачу кошти в добровільному порядку не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму наданої дитині тимчасової допомоги у розмірі 4692 грн. 20 коп. та 1921 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Будь-яких клопотань, інших заяв по суті спору або з процесуальних питань сторони суду не подавали. В день розгляду справи представник позивача звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 23 квітня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15 липня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 05 червня 2014 року (а.с.9). За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист №552/3445/14-ц від 16 липня 2014 року, який перебуває на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава (а.с.10). У зв`язку з тим, що відповідач від сплати аліментів, а відповідно і від утримання дитини ухиляється, в період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року [PERSON] Управлінням соціального захисту населення виконкому Київської районної у м.Полтаві ради виплачувалась тимчасова державна соціальна допомога на утримання дитини, призначена їй відповідно до «Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце їх проживання невідоме», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 (а.с.14). Виплата допомоги припинена 01 липня 2016 року у зв`язку з закінченням терміну виплати (а.с.19, 26). За період з 01 лютого 2015 року по 30 червня 2016 року [PERSON] було виплачено державну соціальну допомогу в загальному розмірі 4692 грн. 20 коп., що підтверджується рішеннями Київського УПСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 17 лютого 2015 року, від 24 лютого 2016 року та розпорядженнями на перерахунок тимчасової допомоги дітям від 26 вересня 2015 року та від 27 квітня 2016 року, а також довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 04 жовтня 2019 року №1062-01 (а.с.14, 18, 24, 25, 34). Позивач Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради неодноразово звертався до відповідача з листами, у яких роз`яснював норми чинного законодавства та просив в добровільному порядку повернути сплачену тимчасову допомогу на загальну суму 4692 грн. 20 коп. (а.с.29, 32). Відповідач в добровільному порядку вказану суму виплаченої стягувачу тимчасової допомоги не повернув. Відповідно до ч.10 ст.181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Розмір невідшкодованої відповідачем тимчасової державної допомоги становить 4692 грн. 20 коп. З заявою про застосування давності при вирішенні спору відповідач до суду на час розгляду справи не звертався. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму наданої дитині тимчасової державної допомоги у розмірі 4692 грн. 20 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved