Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми компенсації з урахуванням індексу інфляції за невиконання рішення суду у розмірі 2317,65., а також трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 3935,64 грн. В обґрунтування якого вказує, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 03.11.2010 року з відповідачки [PERSON] на її, позивача, користь стягнуто суму боргу у розмірі 43729,30 грн. Вказане рішення набрало законної сили, у зв'язку із чим було відкрите виконавче провадження. Між тим, рішення суду досі невиконане, тому у відповідності до положень ст. 625 ГК України вона. позивач має право на отримання компенсації від відповідача за використання останнім належних їй грошових коштів. Позивач в судове засідання не явився, надав на адресу суду заяву із проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не явився двічі, про дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, по доказах, що є в наявності, шляхом ухвалення заочного рішення в порядку ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 03.11.2010 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації за невиконання рішення задоволені в повному об'ємі. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму у розмірі 43699, 30 грн. та 30 за грн.. за оплату довідки суми інфляції, а разом 43729,30 грн.( ас. 5). Вказане рішення набрало законної сили. Як вбачається зі змісту цього рішення, судовим встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 24.05.2005 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто суму у розмірі 23669, 35 грн. Позивачу був виданий виконавчий лист, який у листопаді 2005 року йому був повернутий без виконання, оскільки виконавцем не було встановлено місце проживання боржника. Також було встановлено, що березні 2008 року [PERSON] повернула [PERSON] 1500грн. на вказану суму було зменшено суму боргу. Вказані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч. 3 ст.. 61 ЦПК України. У відповідності до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові від 21 жовтня 2001 року, актовий запис № 40, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ( ас.9). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, судом встановлено, що боржник впродовж тривалого часу, з 03.11.2010 року до листопада 2013 року, ухилявся від сплати позивачу визначеної рішенням Київського районного сулу м. Сімферополя від 03 листопада 2010 року суми, що не було спростоване в ході судового розгляду справи. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є дії осіб, які передбачені актами цивільного законодавства. Серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків закон зокрема виділяє рішення суду, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Виходячи з положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання (в даному випадку зобов'язання боржника по поверненню боргу) має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, маючи обов'язок сплатити позивачу обумовлену рішенням суду грошову суму, відповідач не виконав це зобов'язання належним чином відповідно до вимог ст. 610 ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 4 статті 611 ЦК України передбачені такі правові наслідки порушення зобов'язання, як відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до вимог сі. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пункт 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Права позивача були порушені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, встановлених рішенням суду, він зазнав збитки у зв'язку з інфляцією, які повинні бути додатково покладені на відповідача. З урахуванням викладеного, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума індексу інфляції за період з листопада 2010 по листопад 2013 року у розмірі 2317,65 грн., а також трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання за рік в сумі 3935,64 грн., згідно до розрахунку надано позивачем та виготовленого начальником відділу статистики цін Головного управління статистики в АР Крим від 14.11.2013 року вих.. № 14-06.6/1793 ( ас.8), який не був ос порений в ході судового розгляду справи. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючі, що [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням [NUMBER] від 30.03.2010 року, серії [NUMBER] ( ас. 6), що у відповідності до положень п.9 ст.. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняє її від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в доход держави. На підставі викладеного , ст. ст. 11, 16, 23, 258, 523, 549, 610-612 ЦК України,

Outcome: approved