Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1 476 458,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем були порушені права позивача шляхом розголошення її особистих даних Головному управлінню по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України без законних на те підстав та без згоди позивача. Позивач вказує, що нею було придбано автомобіль «Форд», модель «Ренжер», 2017 року випуску, у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я. Невдовзі позивачу стало відомо, що відповідачем на запит Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України була надана інформація щодо позивача, яка, на думку позивача, є конфіденційною, щодо придбання вищевказаного автомобіля. Вважаючи, що жодних наслідків таке передання інформації за собою не потягне, позивач до відповідача не зверталася, оскільки придбання транспортного засобу відбулось законно та за кошти, накопичені за час праці, продажу квартири та автомобіля, які раніше перебували у власності позивача. Проте через деякий час позивача почали турбувати постійні дзвінки та невідомі особи біля квартири, які просили відчинити двері та відповісти на кілька питань, а також неодноразове спрацювання сигналізації в квартирі, внаслідок чого позивач почала побоюватись за себе та свою сім`ю, що потягло за собою сильні душевні переживання, проблеми в нормальному ритмі життя, постійне перебування в моральному та психічному напруженні. На підставі викладеного позивач зазначає, що такими діями їй завдано відповідачем моральної шкоди, у зв`язку з чим вона просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1 476 458,42 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що, по-перше, вони не є належними відповідачами, оскільки жодним чином не порушували прав позивача, між діями відповідача та моральними стражданнями позивача відсутній причинно-наслідковий зв`язок. По-друге, надання відповіді на запит правоохоронних органів не є протизаконним, оскільки здійснено в рамках чинного законодавства. Також представник відповідача зауважив, що Конституцією та чинним законодавством України передбачені випадки, у яких поширення конфіденційної інформації про особу допускається без згоди такої особи. Вказав також, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем, жодним чином не обґрунтований. Відмітив, що стан здоров`я позивача погіршився ще до укладення з ним договору купівлі - продажу. Крім того, представник відповідача звернувся до суду з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просив стягнути з позивача витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 56 890,44 грн. Представник позивача заперечував проти задоволення вищевказаної заяви, посилаючись на відсутність розрахунку розміру витрат на правничу допомогу у відзиві, та як наслідок недійсність звітів щодо вартості наданих послуг, а також зазначив, що в ході розгляду справи брав участь один адвокат, в той час як розрахунки виконані щодо надання послуг двома адвокатами. Погодився з тим, що задоволення вказаної заяви можливе лише у разі відмови у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав, що відповідач та третя особа діяли правомірно, запит здійснено та виконано в межах компетентності відповідних органів, оскільки у відповідності з нормами чинного законодавства органи по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю мають право витребовувати і отримувати будь-яку інформацію та документи, пов`язану зі здійсненням оперативно-розшукової діяльності. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу автомобіля №ФСФ-2017-4785 від 21.06.2017 (а.с.17-22) ТОВ «Віннер Автомотів» зобов`язалося поставити та передати у власність [PERSON] , а вона в свою чергу зобов`язалась оплатити та прийняти новий автомобіль, обладнання та аксесуари, якщо вони додатково придбаваються покупцем та зазначені в Специфікації. Згідно з п.1.1 договору найменування, модель автомобіля, його комплектація, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.1 договору ціна товару станом на дату укладення цього договору становить 1330316 грн., що в еквіваленті ціни товару в євро становить 45 794 євро. Як убачається з додатку №1 (Специфікації) до договору купівлі-продажу №ФСФ-2017-4785 від 21.06.2017, автомобілем, який придбала [PERSON] , є «Форд Ренжер», 2017 року випуску (а.с.23). Згідно накладної №01043 від 21.09.2017 та платіжних доручень сплачена [PERSON] вартість вищевказаного автомобіля склала 1 375 932 грн. (а.с.27-38). Автомобіль було передано [PERSON] на підставі акту приймання-передачі автомобіля та супровідної документації 21.09.2017 (а.с.40). Згідно актів виконаних робіт №6282782 від 02.12.2017, №6273861 від 03.10.2017, №6273862 від 03.10.2017 на зазначений автомобіль «Форд» встановлені запчастини та виконані додаткові роботи на загальну суму 100 526,42 грн. (а.с.42-44). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] убачається, що власником автомобіля «Форд», модель «Ренжер», д.н.з. [NUMBER] , чорного кольору, 2017 року випуску, є [PERSON] (а.с.46). З матеріалів справи убачається, що [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію за віком (а.с.61), хворіє на цироз печінки, хронічний криптогенний гепатит (неактивна стадія з фібротичною трансформацією високого ступеню), гемохроматоз, хронічний некалькульозний холецистит, холестероз жовчного міхура (поліпозна форма), хронічний панкреатит у фазі ремісії (а.с.47-60). 20.04.2018 ТОВ «Віннер Автомотів» отримано запит (а.с.79) Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю №14/1/4-2503 від 06.04.2018, з посиланням на ч.2 ст. 12 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» щодо необхідності надання у стислі терміни копій документів щодо придбання, технічного огляду та обслуговування (в тому числі встановлення додаткового обладнання) транспортного засобу марки «Форд Ренжер», VIN код [NUMBER] (договір купівлі-продажу з додатками, акти приймання-передавання, довідки-рахунки, акти виконаних робіт, платіжні та інші бухгалтерські документи, якими оформлено розрахунок покупця за транспортний засіб та надання відповідних послуг). Таким чином, третя особа звернулася до відповідача із вимогою про надання інформації не про особу позивача, а щодо майна, яке було реалізоване відповідачем. З відповіді ТОВ «Віннер Автомотів» №180706/2 від 06.07.2018 убачається, що ними 02.05.2018 надано відповідь на вищевказаний запит Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю №14/1/4-2503 від 06.04.2018 та надано копії всіх документів щодо придбаного автомобіля (а.с.16). Частиною 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стану здоров`я потерпілого, тяжкості завданої травми, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди. Правомірність направлення запиту Головним управлінням по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю та надання нього відповіді ТОВ «Віннер Автомотів» узгоджується з нормами чинного законодавства, зокрема, п. «д» ч.2 ст.12 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», яким передбачено, що при здійсненні заходів боротьби з організованою злочинністю спеціальним підрозділам по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ та Служби безпеки України надається повноваження в разі одержання фактичних даних про організовану злочинну діяльність для їх перевірки витребувати та одержувати від державних органів, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій (незалежно від форм власності) інформацію і документи. Витребовувані документи та інформація повинні бути подані негайно або не пізніш як протягом 10 діб. В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що не має права розголошувати інформацію про обставини, які слугували причиною направлення відповідного запиту відповідачу, оскільки це не узгоджується з нормами Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю». Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що у ТОВ «Віннер Автомотів» відсутні повноваження давати відповідну правову оцінку запитам правоохоронних органів. Відповідно до п. 9.16 укладеного договору купівлі - продажу автомобіля на підставі ст. 627 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про інформацію» та іншого чинного законодавства України, сторони домовилися, що вся інформація, яка стосується цього договору, умов купівлі - продажу товару, додатки, додаткові угоди до цього договору є конфіденційною інформацію (інформацію з обмеженим доступом) та може бути поширена виключно у випадках, визначених цим договором або чинним законодавством України. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. При цьому частина 2 цієї статті дозволяє поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного побуту та прав людини. В судовому засіданні представник позивача підтвердив той факт, що він не звертався із відповідними заявами щодо оскарження дій третьої особи. Таким чином, враховуючи те, що відомості про реалізований транспортний засіб було надано на підставі Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», то суд не убачає, що відповідач розголосив відомості умов укладеного договору без достатньої правової підстави. Окрім того суд звертає увагу на те, що позивач мотивуючи наявність моральної шкоди, надає медичну документацію на підтвердження свого стану здоров`я. Із вказаної документації убачається, що лікування позивач стала проходити з квітня 2016 року, що свідчить про наявність медичного діагнозу починаючи саме з того часу. Разом із цим, жодний медичний документ, який був наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, не свідчить про те, що розлад здоров`я позивача стався саме внаслідок дій відповідача та/чи третьої особи. Отже, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач не підтвердила доказами спричинення їй моральних страждань саме відповідачем у справі, а також за яких обставин спричинена моральна шкода, якими діями чи бездіяльністю завдана, чим підтверджується вина відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди. Не підтвердилось наявними в матеріалах справи доказами і те, що саме діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, оскільки сам позивач посилається на те, що телефонні дзвінки почали її турбувати ще з початку весни 2018 року, тобто ще до виконання відповідачем запиту третьої особи. Позивачем також не вказано, з яких міркувань вона виходила, визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 1 476 458,42 грн., будь-яких розрахунків до матеріалів справи позивачем не надано, на підставі чого позивач прив`язала розмір моральної шкоди до вартості автомобіля також не зрозуміло. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав не доведеності та не обґрунтованості. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зі змісту ст. 141 ЦПК України вбачається, що в разі відмови у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Як вбачається з договору №Service-21643 про надання правової допомоги від 11.12.2017, додаткових угод №1 та №2 до вказаного договору, рахунків на оплату та виписок по рахунку, на оплату послуг адвоката відповідачем було витрачено 56890,44 грн. (47795,22 грн.+9095,22 грн.) (а.с.104-121). Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 56 890,44 грн.

Outcome: approved