Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Моторне страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди. Посилався на те, що 09.10.2015 року о 16 год. 34 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Грейт Валл» д.н. [NUMBER] в м.Чернівці на площі Філармонії, рухаючись заднім ходом допустив наїзд на автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н. [NUMBER], внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Після зіткнення відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.12.2015 року у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.10.2015 року, було визнано винним [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н. [NUMBER]. Внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н. [NUMBER] було пошкоджено, матеріальний збиток, завданий йому, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження становить 22779 грн. 08 коп. У добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється. Просив стягнути з відповідача на його користь 22779 грн. 08 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та понесені судові витрати. Судом за клопотанням представника відповідача, з урахуванням вимог ст.33 ЦПК України та думки представника позивача, який заперечував проти залучення співвідповідача у справі, до участі у справі у якості третіх осіб було залучено ПАТ СК «Уніка» та Моторне страхове бюро України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені у ньому обставини. Пояснив, що не звернення позивача з заявою до страховика про виплату страхового відшкодування не позбавляє його права на звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо винною особою. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Вважає, що у даному випадку [PERSON] повинен звернутися з позовними вимогами безпосередньо до СК «Уніка». Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. У судове засідання 18.07.2017 року відповідач та його представник не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. На підставі ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки відповідача та його представника у судове засідання 18.07.2017 року неповажними та вважає за можливе завершити розгляд справи у їх відсутності, оскільки останні неодноразово зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи, які задовольнялись судом, незважаючи на те, що зайнятість представника в іншій справі не може бути поважною причиною неявки у судове засідання. Така поведінка відповідача та його представника свідчить про їх недобросовісність під час здійснення своїх процесуальних прав та процесуальних обов'язків. Тому, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, які будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки у судове засідання 18.07.2017 року суд не повідомили, що на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи судом. Представники третіх осіб ПАТ СК «Уніка» та Моторного страхового бюро України у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Так, підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як було встановлено судом, [PERSON] 09.10.2015 року о 16 год. 34 хв. у м.Чернівці на площі Філармоній, керуючи автомобілем марки «Грейт Валл» д.н. [NUMBER], рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на автомобіль марки «Фольксваген» д.н. [NUMBER], який не рухався. Таким чином [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Першотравневого районного суду Чернівецької області від 18.12.2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень у дохід держави. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 09.10.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, визнана постановою суду винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а тому він зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану транспортним засобом, що була заподіяна внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.10.2015 року. З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видно, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н. [NUMBER] (а.с.6). Положеннями частини третьої ст.386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Таким чином, якщо порушення права власності з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 386 ЦК України. На підставі наведеного, судом встановлено, що [PERSON] є належним позивачем по справі та має право на захист права власності, в тому числі і на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Так, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ СК «Уніка» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом №АЕ/7335244 від 27.02.2016 року (а.с.87). Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством. Положеннями ст.34 Закону встановлено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст.35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таким чином, аналізуючи наведені вище положення Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку, що в даному випадку виникають різні за своєю правовою природою зобов'язання. Так, завдання потерпілому шкоди внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди відповідає обов'язок особи, яка її завдала, відшкодувати шкоду. Одночасно у разі, якщо цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди також виникає договірне зобов'язання, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у даному випадку є страховик. Зазначені зобов'язання не виключають одне одного, вибір способу захисту свого права, яке є абсолютним, та відповідного зобов'язання належить виключно потерпілій особі, яка не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, тобто від [PERSON], який в свою чергу після задоволення вимог постраждалої особи набуває право звернутися до страховика з вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірі та обсязі, визначених договором страхування. З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи відповідача про те, що не пред'явлення вимог до страховика є підставою для відмови в позові до нього. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, в матеріалах справи наявний висновок експертного автотоварознавчого дослідження №128-12-15 від 10.02.2016 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н. [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП 09.10.2015 року - становить 22779 грн. 08 коп. (а.с.11-45). Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо недоведеності настання, викладених у висновку механічних ушкоджень автомобіля саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.10.2015 року, оскільки спосіб заподіяння механічних ушкоджень автомобілю, їх види та локалізація чітко прослідковуються з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема: схеми дорожньо-транспортної пригоди та стоп-кадрів з відеозапису з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, судом за клопотанням представника відповідача по справі було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, яка виконана не була у зв'язку з її не оплатою відповідачем [PERSON] (а.с.124,128). Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання позивачу майнової шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 22779 грн. 08 коп. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved