Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.07.2002 року у Охрамієвицькій сільській раді Корюківського району Чернігівської області, актовий запис № 01. Від шлюбу є четверо неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В період подружнього життя між сторонами почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів та непоступливість один одному під час сварок. На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім'ї вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. Позивач в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив не давати строк на примирення, судові витрати залишити за ним. Відповідачка в підготовче засідання не з'явилась, також надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В засідання учасники процесу не з'явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.07.2002 року у Охрамієвицькій сільській раді Корюківського району Чернігівської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданого повторно Охрамієвицької сільської радою Корюківського району Чернігівської області 05.12.2018. Від шлюбу є четверо неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини. Відновлювати розірвані відносини позивач не має наміру, збереження сім'ї вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. Відповідач позовні вимоги визнала. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до чинного сімейного законодавства шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин шлюб сторін носить формальний характер і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити «[PERSON]» за її проханням. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем за його проханням.

Outcome: approved