Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Позивач зазначив, що відповідно до Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875, оплата за теплову енергію нараховується по затвердженим тарифам. Споживач зобов?язаний своєчасно (щомісяця) сплачувати вартість комунальних послуг у строки встановлені законом. Станом на 01.10.2013 року відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2013 р. по 01.10.2013 р. у розмірі 9 754,05 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 9754,05 грн., 3% річних у сумі 507,98 грн., інфляційні нарахування у сумі 37,37 грн., а також судовий збір у сумі 229,40 грн. Протягом слухання справи позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. у сумі 9754,05 грн., 3% річних у сумі 507,98 грн., інфляційні нарахування у сумі 37,37 грн., а також судовий збір у сумі 229,40 грн. Представник позивача Нікітіна О.В ., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала мотивуючи аналогічно викладеному у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували мотивуючи тим, що з 2008 року в його квартирі встановлене автономне електричне опалення. 06.08.2008 року та 08.08.2008 року були складені акти про відсутність централізованого опалення в квартирі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст.24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і відводовідведення», затвердженими постановою КМУ від 21 07.2005 року №630 /далі- Правилами/, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатокварного будинку з ініциативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатокварних будинків з ініциативи споживачів. Відповідно до п.26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону україни «Про теплопостачання» схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладанання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинів, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніеи: державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з п.25 Правил відключення споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово- комунального господарства. «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 і зареєстрованим у Мінюсті України 09.12.2005 року за №1478/11758, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Відповідно до п.2.1 Порядку Комісія вирішує питання відключення від мереж централізованого опалення житлового будинку /будинків/, а не окремої квартир. У заяві про відключення від мереж ЦО та ГВП власник /власники/ будинку зазаначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініциативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індівідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індівідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками /уповноваженими особами власників/ приміщень у житловому будинку. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року №169, затверджені зміни до наказу Міністерства будівництва України від 22.11.2005 року №4, згідно яких відключення квартири, нежитлового приміщення, секціі, підьїзду в будинку від мереж централізованого опалення взагалі не передбачається. Як встановлено у судовому засіданн відповідач є власником квартири за заначеною адресою за заповітом, отримання відповідачем послуг у період до жовтня 2013 року споживання електричного опалення та розмір заборгованності не оспорено, дозволи на проведення відключення від ЦО та демонтаж батареї опалення відповідачем не отримано. Таким чином відповідачем не виконано всі умови щодо проведення відключення від теплопостачання у відповідності до законодавства, а саме, не погоджено відключення з позивачем, не складено відповідний акт, тому вимоги обгрунотовані та підлягають задоволенню, на користь позивача слід стягнути забогованність за послуги з централізованого опалення. На підставі до ст. ст. 66,67 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений законом строк, однак в порушення цих вимог, відповідач не сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого станом на 01.10.2013 р. за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. має заборгованість у сумі 9754,05 грн. Доводи представника відповідача про неврегулювання питання щодо самовільного відключення від системи опалення спростовуються наведеним вище та не є підставою для смостійного розірвання договірних відносин, які хоча й не викладались у письмовому вигляді, але ж погодження, їх наявність та отримання послуг відповідачем з 01.10.2010 року по 01.10.2013 року підтверджено оплатами відповідачем за їх надання. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що здіцснення власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у бабатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації будинку. Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичніх осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності в цивільному судочинстві є засадою особистої автономії сторони у цивільному процесі. Від волевиявлення сторони повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторони без її волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 9754,05 грн., 3% річних у сумі 507,98 грн., інфляційні нарахування у сумі 37,37 гривень. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved