Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди та просив стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 33 869,09 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 762,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.03.2016 року з вини [PERSON], який керував автомобілем BMW 7401, д.н.з. [NUMBER] , в м.Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна шкода не була відшкодована потерпілій особі. Тому, власник пошкодженого автомобіля - [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON], у зв`язку з чим звернулись до суду з дійсним позовом. До суду 26.06.2018р. надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що боржник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] . Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30.08.2018 року позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди - задоволено. Ухвалою суду від 19.06.2019 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30.08.2018 року, ухваленого по справі №522/10750/18 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди - скасовано, справу призначити до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 18.07.2019 року. 16.07.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] надав суду клопотання про зупинення провадження по справі. У підготовче засідання призначене на 18.07.2019 року сторони не з`явилися, Моторно транспортного) страхового бюро України 10.07.2019 року надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, справу просили розглядати за відсутністю представника позивача. Ухвалою суду від 22.07.2019 року у задоволенні клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження по справі - відмовлено, по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 12.09.2019 року. У судове засідання призначене на 12.09.2019 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява Моторно (транспортного) страхового бюро України щодо розгляду справи за відсутністю його представника. Розгляд справи відкладено на 21.11.2019 року. У судове засідання призначене на 21.11.2019 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява Моторно (транспортного) страхового бюро України щодо розгляду справи за відсутністю його представника. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 02.12.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2016 року в м.Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 7401, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON], та автомобіля ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні ДТП була встановлена постановою Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2016 року по справі №522/6970/16-п. Постановою апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2016 року - повернуто особі, яка її подала. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2019 року відмовлено [PERSON] в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2016 року. Апеляційну скаргу представника [PERSON] на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2016 року - повернуто особі, яка її подала. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Власником постраждалого автомобіля ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний № [NUMBER] . Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.14), у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи, [PERSON] , страхове відшкодування в сумі 32 949,09 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 01.07.2016 року (а.с.12) та Звіту №5140/4 від 16.09.2016 року (а.с.16- 34). Відповідальність [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «Галицька», згідно полісу №АЕ/4821200, строк дії з 01.07.2015 року до 30.06.2016 року (а.с.13). Між тим, пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , не було застраховано. 22.03.2016 року [PERSON] було подано до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 17.03.2016 року. 01.07.2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (а.с.12). Згідно звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворіт»» №5140/04 від 16.09.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля склала 33 914,00 грн., отже вартість матеріального збитку внаслідок аварійного пошкодження автомобіля ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , складає 33 914,00 грн. (а.с.16-22). Виходячи з вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно матеріалів справи, МТСБУ здійснило потерпілій особі [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 32 949,09 грн., що підтверджується наказом Моторно (транспортного) страхового бюро України №7343 від 26.09.2016 року та довідкою №1 від 14.09.2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.35, 36). Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням наявності вини з боку [PERSON] у скоєні ДТП, здійсненням МТСБ страхової виплати [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Також, суд задовольняє вимоги МТСБУ щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі 920,00 грн., понесених у зв`язку з визначенням розміру шкоди, завданої власнику ВАЗ 1183, д.н.з. [NUMBER] , та сплачених згідно платіжних доручень №5140/4рв від 31.05.2016 року та №5140/04рв від 28.09.2016 року (а.с.42, 43). У відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч.6 ст.261 ЦК України встановлює, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. З матеріалів справи №522/6970/16-п вбачається, що [PERSON] є громадянином Грузії. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Згідно ч.2 ст.496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно ст.496 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про набуття позивачем права регресної вимоги після виплати страхового відшкодування та задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Outcome: approved