Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь 6595,40 грн. - заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, 264,60 грн. - заборгованість по внескам в фонд капітального ремонту, 36,26 грн. - втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 37,05 грн. - 3% річних за період з 01.04.2019 року по 31.0.2019 року, 1921,00 грн. судового збору, 3000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Розмір щомісячних внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,73 грн. / м. кв., та на цільовий фонд капітального ремонту у розмірі 0,27 грн. / м. кв. затверджені рішенням загальних зборів ОСББ «БАШТА», протокол загальних зборів №1/2019 від 06.02.2019 року. Відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 01.04.2019 року по 31.10.2019 року в сумі 6595,40 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 264,60 грн. заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту. На підставі викладеного вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь ОСББ «БАШТА». Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач також просив стягнути інфляційне нарахування боргу в сумі 36,26 грн. та 3% річних в сумі 37,05 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Українець В.В. від 20.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи. 10.02.2020 року від представника позивача надійшла заява про непідтримання позовних вимог. 12.02.2020 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року провадження у справі закрито та з [PERSON] на користь ОСББ «БАШТА» стягнуті судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу за зустрічним позовом. Постановою Київського апеляційного суду від 16.06.2020 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.03.2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 16.07.2020 року головуючим у справі визначено суддю Оксюту Т.Г. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2020 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] . 15.09.2020 року головуючому у справі судді Оксюті Т.Г. була передана заява [PERSON] від 30.06.2020 року про розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року у задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом сторін відмовлено. Також, 15.09.2020 року від [PERSON] надійшли клопотання про зміну умов розгляду справи, залучення до матеріалів справи документів, розподіл судових витрат. Також, 15.09.2020 року від [PERSON] надійшли пояснення по справі. Вказані клопотання та пояснення були передані головуючому у справі судді Оксюті Т.Г. 16.09.2020 року. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року у задоволенні клопотання [PERSON] про зміну умов розгляду справи відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 16.06.2020 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27.02.2020 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. У мотивувальній частині постанови зазначено, що при подачі позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ОСББ «БАШТА» 6933,31 грн. (6595,40 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 264,60 грн. заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту, 36,26 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 37,05 грн.3% річних за період з 01.04.2019 року по 31.10.2019 року), а також позивач просив 1921,00 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] оплатив заборгованість, згідно меморіального ордеру №2PL968507 на суму 1470,00 грн. від 16.12.2019 року та меморіального ордеру №2PL889996 на суму 6000,00 грн. від 18.12.2019 року призначення платежів зазначено: внески на утримання будинку та прибудинкової території, заперечуючи при цьому проти інших позовних вимог (стягнення 264,60 грн. заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту, 26,26 грн. витрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 37,05 грн. 3% річних). Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмет спору відсутній, у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості. Проте, з такими висновками суду повною мірою суд апеляційної інстанції не погодився, що і стало підставою для скасування ухвали від 27.02.2020 року. При новому розгляді справи встановлено наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1833 від 01.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Первушиною Н.Ю. є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 140 кв.м. ОСББ «БАШТА» відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено співвласниками будинку [ADDRESS] для обслуговування, ремонту і реконструкцій цього будинку та утримання прибудинкової території, через свої статутні органи. Розмір щомісячних внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,73 грн. / м. кв., та на цільовий фонд капітального ремонту у розмірі 0,27 грн. / м. кв. затверджені рішенням загальних зборів ОСББ «БАШТА», протокол загальних зборів №1/2019 від 06.02.2019 року. При зверненні з позовом до суду позивач зазначав, що відповідач має заборгованість перед позивачем за період з 01.04.2019 року по 31.10.2019 року в сумі 6595,40 грн. заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 264,60 грн. заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту. Відповідач не погоджуючись з вказаними твердженнями позивача зазначив, що питання затвердження кошторису ОСББ «БАШТА» на 2019 року, що зафіксовані у протоколі загальних зборів №1/2019 від 06.02.2019 року не набрало необхідної кількості голосів, а тому дані тарифи не можуть застосовуватись при нарахуванні заборгованості. Однак, суд не погоджується з такими твердження відповідача оскільки, як вбачається з протоколу №1/219 від 06.02.2019 року (а.с. 30-34) рішення про затвердження кошторису ОСББ «БАШТА» на 2019 рік було прийнято (підсумки голосування «за» 144 голоси, що становить 82,3% голосів). Крім того, вказаний протокол загальних зборів ОСББ «БАШТА» №1/2019 від 06.02.2019 року є дійсним. Протилежних доказів суду не надано. Відповідач також посилався на те, що в квитанціях, які відповідач отримував з вересня 2019 року до 31.10.2019 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території вказаний 7,00 грн. за 1 м. кв., тоді як відповідно до рішення загальних зборів співвласників ОСББ «БАШТА» від 06.02.2019 року тариф затверджений у розмірі 6,73 грн. за 1 м.кв. При цьому у квитанціях відсутній платіж у розмірі 0,27 грн. до цільового фонду капітального ремонту. Однак, суд також не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки він невірно розраховує суми, що зазначені в квитанціях, а саме в суму 7,00 грн. входить щомісячний внесок співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,73 грн. / м. кв., та на цільовий фонд капітального ремонту у розмірі 0,27 грн. / м. кв., що затверджені рішенням загальних зборів ОСББ «БАШТА», протокол загальних зборів №1/2019 від 06.02.2019 року. Таким чином, розрахунок заборгованості відповідача перед ОСББ «БАШТА» за період з 01.04.2019 року по 31.10.2019 року в сумі 6595,40 грн. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території та 264,60 грн. по внесках в фонд капітального ремонту є вірним, а тому суд приймає його до уваги при ухваленні рішення. Встановлено, що обслуговування та утримання будинку за адресою: [ADDRESS] здійснює ОСББ «БАШТА» на підставі відповідних договорів з виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг. ОСББ «БАШТА» відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг та може бути, зокрема і споживачем послуг, який на підставі ч. 2 ст. 29 Закону, якщо він не є виконавцем, укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншими виконавцями. Як встановлено вище, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Пунктом 9 ст. 15 Закону, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання. Згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед позивачем була наявна заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території та по внесках в фонд капітального ремонту. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (ст. 68 ЖК України). Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату, плату за утримання будинку та прибудинкової території та інших внесків встановлених загальними зборами ОСББ саме на власників (наймачів). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідачем не погашена. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем вірно проведений розрахунок заборгованості відповідача перед ОСББ «БАШТА» на момент звернення до суду та заборгованість [PERSON] за період з 01.04.2019 року по 31.10.2019 року складає 6933,31 грн., з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. При цьому судом встановлено, що [PERSON] оплатив заборгованість, згідно меморіального ордеру №2PL968507 на суму 1470,00 грн. від 16.12.2019 року та меморіального ордеру №2PL889996 на суму 6000,00 грн. від 18.12.2019 року. Однак, як зазначив [PERSON] в своїх запереченнях призначення платежів ним було зазначено: внески на утримання будинку та прибудинкової території, заперечуючи при цьому проти інших позовних вимог (стягнення 264,60 грн. заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту, 26,26 грн. витрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 37,05 грн. 3% річних). При цьому, як встановлено судом вище розрахунок проведений ОСББ «БАШТА» є вірним та його спростовано відповідачем не було, а тому заперечення [PERSON] є необґрунтованими. Стосовно призначення платежу та того, що ОСББ «БАШТА», на думку [PERSON] , не мало право зараховувати ці кошти за наявну заборгованість по внесках в фонд капітального ремонту, витрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 3% річних, то суд позбавлений можливості здійснити перевірку правомірності зазначених зарахувань, оскільки предметом даної справи є встановлення факту заборгованості відповідача по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, по внесках в фонд капітального ремонту та нарахування індексу інфляції та 3% річних на вказану заборгованість, яка на думку суду є доведеною. Подана заява представником позивача ОСББ «БАШТА» про непідтримання позовних вимог не свідчить про відсутність спору. Однак, враховуючи те, що відповідачем після відкриття провадження у даній справі була погашена вся наявна в нього заборгованість, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки стягнення зазначених коштів покладе подвійний тягар на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 3000,00 грн., долучено договір про надання правничої допомоги №18/11/2019-2 від 18.11.2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 21.11.2019 року, платіжне доручення №980 від 29.11.2019 року на суму 3000,00 грн., виписка за період з 29.11.2019 року по 29.11.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Outcome: partial