Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в якому зазначає, що 18.07.2014 року він надав відповідачу у позику гроші в розмірі 11883 дол США та 18400,00 грн., про що було складено розписку , згідно якої відповідач зобов'язався повернути гроші до 01.08.2014 року. У зазначений термін відповідач борг не повернув. На підставі чого позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 688672,93 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON] повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать законодавству та підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 18.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого [PERSON] передав , а [PERSON] прийняла грошові кошти в 11883,00 дол. США та 18400,00 грн., взявши на себе обов'язок повернути гроші в строк до 01.08.2014 року. На підтвердження укладання договору позики та умов [PERSON] надала позивачу розписку написану власноручно ( а. с. 8). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи те, що зобов'язання відповідно до ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідач своє зобов'язання не виконав і борг не повернув, то за таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 18400,00 грн та 308482,68 грн..( відповідно до курсу НБУ станом на 18.07.2017 року 1 дол США - 25,96 грн) Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, [PERSON]. прострочила виконання зобов'язання за договором позики, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача суму 3% річних за прострочення сплати заборгованості за договорами позики - що складає (відповідно до електронного калькулятора) : 27434,00 ( 3% річних від суми заборгованості 308482,68 грн) та 1636,00 ( 3% річних від суми заборгованості у розмірі 18400,00 грн). Інфляційні витрати на суму заборгованості за договором позики у розмірі 18400,00 грн складають 17326,49 грн. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат за договором позики на суму 11883, 00 дол США задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Оскільки сума боргу не змінилася в доларовому виразі, то індекс інфляції за час прострочення не стягується , тому що інфляція стосується гривневих позик. Відповідно до положень ст.. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ст.. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Нарахована позивачем сума пені у розмірі 362775,42 грон не підлягає стягненню з відповідача, оскільки сума пені не визначена договором позики від 18.07.2014 р., крім того її розмір не визначений іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи те, що зобов'язання відповідно до ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а відповідач своє зобов'язання не виконав і борг не повернув, то за таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договорам позики у розмірі 373 279,17 грн Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, передбачених п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами та доповненнями (далі - Постанова), відповідно до ст. 137 (ст. 119) ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 (ст. 121) ЦПК України. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач повинен був зазначити не тільки розмір суми, яку він просить суд стягнути в рахунок відшкодування спричиненої йому незаконними діями відповідача моральної шкоди, але й довести факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з протиправними діями відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. У зв'язку з тим, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди вимога щодо стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 7486,73 грн., оскільки з причини невиконання відповідачем взятих на себе обов'язків, позивач змушений був звернутися до суду з позовом.

Outcome: partial