Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.01.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 8400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. [INFO] [PERSON] помер і його спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 06.01.2017 по 06.07.2017. Спадкоємцем померлого, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копіями паспортів померлого та відповідача, які були зареєстровані за однією адресою: по [ADDRESS] . 08.04.2018, протягом шести місяців з дня, коли позивач дізнався про відкриття спадщини, позивачем до Знам`янської міської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора. 11.09.2018 позивачем отримано відповідь з вказаної нотаріальної контори, згідно з якою спадкову справу після смерті [PERSON] заведено на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що відповідач - [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини відповідач не відмовився від спадщини. 28.03.2019 відповідачу - [PERSON] направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем вимоги позивача не задоволено. Станом на день смерті [PERSON] його заборгованість перед позивачем за вказаним вище кредитним договором становить 6551 грн. 68 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 6347 грн. 29 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 204 грн. 39 коп. Оскільки відповідач [PERSON] , як спадкоємець, заборгованість за договором не сплачує, що є порушенням законних прав банку, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 25.07.2019 прийнято позовну заяву, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05.09.2019, в порядку витребування доказів, судом витребувано у Знам`янського міського державного нотаріуса копію спадкової справи, завденої після смерті [PERSON] . На виконання вимог даної ухвали суду, нотаріусом надано матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , з матеріалів якої вбачається, що після смерті останнього з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 10.12.202019, [PERSON] , залучено до участі у справі у якості відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не подали. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 15.01.2014 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та своїм підписом підтвердив згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. [PERSON] також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до укладеного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 8400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією заяви. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. [PERSON] скористався наданими йому позивачем кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. 06.06.2018 позичальник помер, про що свідчить свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 16.12.2016 на адресу Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області позивачем направлено претензію кредитора №SAMDN52000133795616 від 25.03.2018, у якій ПАТ КБ «Приватбанк» просить включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, а також просить повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6650 грн. 15 коп. На підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.03.2018 №SAMDN52000133795616 щодо боржника [PERSON] , після його смерті [INFO] , державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області заведена спадкова справа №37/2018. З зазначеної спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернулися [PERSON] та [PERSON] . Однак, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Обсяг спадкового майна не встановлено. 28.03.2019 на ім`я відповідача, як спадкоємця, позивачем направлено лист-претензію за №SAMDN52000133795616 від 28.03.2019 згідно з яким позивачем пред`явлено вимоги щодо сплати заборгованості за кредитним договором від 15.01.2014, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та померлим [PERSON] , в розмірі 6551 грн. 68 коп. Станом на день подачі позову до суду відповідачем - [PERSON] вимоги позивача не задоволено. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позичальник скористався наданими йому позивачем кредитними коштами, однак свої зобов`язання по поверненню кредиту за життя не виконав. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором спадкоємець несе відповідальність лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Із витребуваної та дослідженої судом копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкову справу заведено на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.03.2018 року. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернулися [PERSON] та [PERSON] . Однак, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Обсяг спадкового майна не встановлено. Стаття 1282 ЦК України встановлює, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Водночас, законодавство пов`язує відповідальність спадкоємців перед кредитором не тільки лише із самим фактом прийняття спадщини, але і визначає, що такі вимоги мають бути задоволені за рахунок вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, якщо відповідно до закону спадкоємець не успадкував майно, яке має певну матеріальну цінність, є оборотоздатним та за його рахунок можливо задовольнити вимоги кредитора, то до такого спадкоємця кредитор не вправі пред`являти вимоги. У матеріалах справи відсутній перелік майна, яке увійшло до спадкової маси та його вартості, яке успадкував кожен із спадкоємців та його грошова оцінка, позивачем таких доказів не надано, тому у задоволенні позову слід відмовити. Таким чином, обставини одержання відповідачем у спадщину майна після смерті [PERSON] , за рахунок якого можливо погасити заборгованість перед банком, грунтуються лише на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 1282 ЦК України, про отримання спадкоємцями після смерті позичальника майна, у межах вартості якого може бути задоволено вимоги кредитора. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Представник позивача до суду для розгляду справи не з`являвся, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотань про витребування доказів, зокрема інформації про майно, яке перебувало у власності померлого, не заявляв, зазначив про наявність необхідних доказів у матеріалах справи та відсутність клопотань та заяв з боку позивача. Обставин, які б вказували на неможливість подання до суду клопотання про витребування доказів або наявність поважних причин для його неподання ПАТ КБ «Приватбанк» не зазначено. З огляду на положення ч.2 ст. 13, ч.7 ст. 81 ЦПК України суд позбавлений права з власної ініціативи збирати докази щодо наявності спадкового майна та визначення його вартості, а також можливості роз`яснити позивачу відповідно до п.п.3, 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України право подати клопотання про витребування доказів, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Крім того, при дослідженні змісту позову та розрахунку кредитної заборгованості судом встановлено наявні у справі суперечності. Так, у позові зазначено, що заборгованість спадкодавця станом на дату смерті - 06.01.2017 року складає 6551 грн. 68 коп., хоча вказане суперечить розрахунку заборгованості, де залишок заборгованості у розмірі 6551 грн. 68 коп. розраховано станом на 14.05.2019 року. У зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив про наявність необхідних доказів у матеріалах справи, відсутність клопотань та заяв з боку позивача, усунути дані суперечності в судовому засіданні за відсутності представника позивача неможливо. Враховуючи те, що судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, а відтак перевіривши розрахунок кредитної заборгованості та оцінивши його в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд не приймає до уваги даний розрахунок як належний доказ у справі. Внаслідок відсутності у матеріалах справи Тарифів банку, які є складовою кредитного договору, суд не має змоги провести власний розрахунок заборгованості станом на дату смерті позичальника. Відповідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивач не надав суду належних та допустимих доказів одержання відповідачами у спадщину майна, достатнього за вартістю для задоволення вимог банку, і зазначені обставини виключають можливість задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємця боржника в порядку статті 1282 ЦК України. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed