Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з участю третьої особи Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Львові про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні горищем житлового будинку [ADDRESS] шляхом демонтажу самовільно влаштованих у ньому житлових кімнат та інших приміщень, відновлення демонтованого входу в горище біля квартири [ADDRESS] та приведення горища житлового будинку [ADDRESS] до попереднього стану передбаченого проектною та технічною документацією. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Його квартира, знаходиться на останньому поверсі житлового будинку та над нею розташоване горище, яке є приміщенням загального користування житлового будинку. Згідно проектної та технічної документації на житловий будинок, вихід на горище повинен бути влаштований і фактично був влаштований у перекритті загального коридору поруч із входом у квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства, самовільно, без погодження цього питання із власниками квартир житлового будинку, без розробки проектної документації та без отримання передбаченої законодавством дозвільної документації, було демонтовано люк для виходу на горище та встановлену біля нього драбину та влаштовано люк для виходу на горище поруч із належною позивачу квартирою [ADDRESS] та самовільно піднято дах над загальним коридором. Також без погодження із співвласниками житлового будинку, і також без розробки проектної документації та без отримання необхідної дозвільної документації було проведено реконструкцію належної їй квартири шляхом приєднання до неї частини горища, яка розташована над її квартирою. Внаслідок цього позивач та інші співвласники позбавленні можливості користуватись горищем. Крім того, [PERSON] у змові із забудовником житлового будинку, самовільно, без внесення та затвердження змін у проектну документацію на будівництво житлового будинку [ADDRESS] приєднала житлову кімнату площею приблизно 40,0 кв.м. до квартири [ADDRESS] , в той час як згідно проектної документації на будівництво житлового будинку [ADDRESS] зазначена кімната повинна була належати до квартири [ADDRESS] . Представник відповідачки надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позов вважає безпідставним та необґрунтованим, виходячи із наступного: позивач по справі зазначає про те, що він є власником квартири [ADDRESS] та оскільки належна йому квартира знаходиться на останньому поверсі житлового будинку, над нею розташоване горище, яке є приміщенням загального користування житлового будинку. [PERSON] самочинно та без погодження із співвласниками житлового будинку було проведено реконструкцію належної їй квартири шляхом приєднання до неї частини горища, яка розташована над її квартирою та є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку, внаслідок цього Позивач та інші співвласники позбавлені можливості користуватись приміщенням. Позивач став власником квартири [ADDRESS] 02 листопада 2007 року. Інспекцією ДАБК у м. Львові під час проведення позапланової перевірки в період з 13 грудня 2017 року по 29 грудня 2017 року, що зафіксовано в АКТІ № 833 складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі АКТ), встановлено, що роботи по реконструкції квартири [ADDRESS] були розпочаті 2003 року та завершені 2005 року, тобто, до набуття Позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] . Крім цього, письмову згоду на проведення реконструкції квартири [ADDRESS] надали попередні власники квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також інші власники квартир у будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, матеріалами справи, а також висновком експерта № 36 від 20.11.2019 року достовірно підтверджено, що приміщення, які були використані при реконструкції квартири [ADDRESS] , не є допоміжними , виходячи із способу і порядку їх використання, місця їхнього розташування та загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень. Додатково представник відповідача просить суд вважати даний відзив на позовну заяву у справі № 465/231/18 заявою про застосування строків позовної давності. Та в її обґрунтування додатково зазначає, що позивачу особисто (під час огляду) достовірно було відомо ще станом на 02.11.2007 року про факт проведення реконструкції № 8, останній не мав жодних претензій (п. 1 та п. 5 Договору від 02.11.2007 року за № 6233), із моменту набуття права власності та по сьогоднішній день постійно проживає у даній квартирі, однак, із позовом у Франківський районний суд м. Львова звернувся лише 12.01.2017 року, тобто, через 10 років після набуття права власності на майно. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. від 05 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2019 року дану цивільну справу прийнято\~до свого провадження та призначено підготовче судове засідання\~ Ухвалою від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 27.08.2020 року представник позивача надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача 27.08.2020 року в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~В судове засідання, призначене на 23.03.2021 року учасники судового розгляду не з`явились. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подав клопотання відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Розглянувши вищезгадану заяву представника відповідача про відкладення судового розгляду справи «на інший день», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви, з огляду на наступне. Дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 12\~січня \~2018\~року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові шляхом подачі заперечень на позов, письмових пояснень та заперечень на ці пояснення тощо. Станом на час судового розгляду справи введений Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року карантин триває вже\~більше трьох\~місяців і\~строки його\~завершення нікому\~не відомі: ця обставина є загальновідомою і не потребує доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України). Щодо посилання на звернення Ради суддів України з проханням «утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників справи», то дана справа не передбачає обов`язкової присутності в судових засіданнях її учасників. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ЦПК України та подав на адресу суду відзив, надав у судовому засіданні пояснення, суд приходить до переконання, що представником відповідача чітко висловлена його позиція щодо відмови у задоволенні позову та додаткової аргументації не потребує. Представник третьої\~особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За вищенаведених обставин суд вважає можливим завершувати судовий розгляд справи за відсутності учасників судового провадження, на підставі наявних у справі даних та доказів. У відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали судової справи, наданий суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові заяви з висловленою позицією сторін щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., зареєстрованого в реєстрі за №6233, [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . /а.с. 6-7/ Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16719583 від 20 листопада 2007 року, виданого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.5/ Відповідно до п. 1 договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат та кухні, житловою площею 47,5 кв. м загальною площею квартири 101 кв. м. Квартира оглянута покупцем особисто до підписання договору . Істотних недоліків, які перешкоджали б її використанню за призначенням, на момент огляду квартири, покупцем не виявлено. 09 лютого 2002 року між ПП «Октан Люкс» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, було укладено договір № 14 про пайову участь у будівництві./а.с. 151-153/ Відповідно до п. 1.1. даного договору підприємство приймає замовника на пайову участь у будівництві 4-ти поверхового житлового будинку з гаражами в цокольному поверсі по [ADDRESS] , на 4-кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 162,49 кв.м., розташовану на 4 житловому поверсі зазначеного вище будинку, з гаражем під № 8 площею 26,62 вк.м. 02 квітня 2004 року між ПП «Октан Люкс» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, було підписано Акт прийому передачі квартири [ADDRESS] , що складається з 4 х кімнат загальною площею 186,8 кв.м. та гараж № [NUMBER] . /а.с. 154/ Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру Серія [NUMBER] , виданого Франківською районною Адміністрацією Львівської міської ради, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] ./а.с. 156/ Відповідно до листа № 8/578 від 08 жовтня 2003 року, Самостійна державна пожежна частина № 8 не заперечує проти розширення житлової квартири за рахунок горища в житловому будинку при умові суворого забезпечення існуючих вимог: ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень», СНіП 2.08.01-89 «Житлові будинки» та «Правил пожежної безпеки України»./а.с. 53/ Згідно з заявою наданою [PERSON] , остання є власником квартири [ADDRESS] та цією заявою надає згоду [PERSON] на розширення квартири [ADDRESS] за рахунок горища. Розширення квартири [ADDRESS] не завдасть шкоди правам та інтересам [PERSON] /а.с.163/ Відповідно до заяви [PERSON] , останній є власником квартири [ADDRESS] та цією заявою надає згоду [PERSON] на розширення квартири [ADDRESS] за рахунок горища. Розширення квартири [ADDRESS] не завдасть шкоди його правам та інтересам. /а.с.165/ Згідно з заявою наданою [PERSON] , остання є власником квартири [ADDRESS] та цією заявою надає згоду [PERSON] на розширення квартири [ADDRESS] за рахунок горища. Розширення квартири [ADDRESS] не завдасть шкоди її правам та інтересам./а.с.166/ Відповідно до заяви [PERSON] , остання є власником квартири [ADDRESS] та цією заявою надає згоду [PERSON] на розширення квартири [ADDRESS] за рахунок горища. Розширення квартири [ADDRESS] не завдасть шкоди її правам та інтересам. /а.с.164/ Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові проведено перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкти будівництва на [ADDRESS] та за результатами її перевірки складено акт № 833./а.с. 26-43/ Відповідно до вищевказаного акту, при огляді квартири встановлено, що [PERSON] самочинно проведено реконструкцію квартири шляхом приєднання до неї частини площі горищ, внаслідок чого на рівні мансардного поверху збудовано та експлуатується: коридор площею 5,7 кв.м., житлова кімната площею 22.3 кв.м., вбиральня площею 7.8 кв. м. та кладовка площею 12,3 кв.м. Вказане будівництво проведено без дозвільних документів, які надають право на проведення будівельних робіт. Крім того, провідний спеціаліст відділу інспекційної роботи Інспекції ДАБК у м. Львові Шестак О.В. дійшов до висновку, що відсутність підстав до притягнення фізичної особи до відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм стандартів і правил виключає можливість складення та перевірки виконання припису про усунення порушень вимог законодавства (шляхом перебудови або знесення об`єкта будівництва), що в свою чергу свідчить про відсутність в Інспекції повноважень та законних механізмів для врегулювання питань щодо об`єктів будівництва на [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.382 ЦК України\~усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ч.2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до ч.1,2 ст.5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з п.1 ч.1 ст.6 вказаного Закону\~співвласники мають право\~вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників Пунктом 3 частини 1 статті 7 цього Закону встановлено співвласники зобов`язані\~використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням Як слідує з ч.1, 2 ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. З наведених вище положень виходить, що власникам квартир багатоквартирних будинків на спільній сумісній власності належать допоміжні приміщення у будинку. У свою чергу, відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, допоміжні приміщення житлового будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно з ЗУ «Про житлового-комунальні послуги» та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення. З системного аналізу зазначених положень слідує висновок, що допоміжними приміщеннями є лише ті приміщення, які забезпечують експлуатацію будинку та побутове обслуговування мешканців будинку. Під час розгляду цивільної справи №522/17487/16-ц (постанова від 06.02.2019 року) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду сформулював правовий висновок, що для правильного вирішення спору суд повинен з`ясувати не лише характеристику спірного приміщення за наданими документами, але й виходити з того, чи дійсно спірне приміщення є допоміжним; в якому чи в частині якого може знаходитися технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатації житлового будинку є неможливою; чи використовувалось воно чи якась з його частин для обслуговування будинку. Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі №61-10149св19, а також у постанові від 17.10.2019 року у справі №61-16913св18. Як було встановлено судом вище, на проведення реставрації квартири [ADDRESS] надали письмову згоду: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказані письмові згоди (як і відсутність письмових претензій), на думку суду, підтверджують те, що співвласники не заперечили (надали згоду) щодо проведення реставрації квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок частини простору горища. А, відтак, підтвердили той факт, що не використовують горище, а тому воно не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Виходячи з цього, суд встановив, та частина горища, яка була використана [PERSON] для розширення квартири [ADDRESS] , не є допоміжним приміщенням в житловому будинку [ADDRESS] . Під час розгляду іншої цивільної справи №127/4843/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що обов`язок доведення статусу приміщення як допоміжного процесуальним законодавством покладено на Позивача. У свою чергу, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження протилежного, як і не доведено, що частина горища, яка використана відповідачем для реставрації, призначена для забезпечення експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку [ADDRESS] , претензії яких відсутні, а навпаки, останніми надана згода на проведення такої реставрації. Окрім цього, суд встановив, що відповідно до висновку експерта за № 36 від 20 листопада 2019 року, судової будівельно технічної експертизи за заявою [PERSON] , виготовленого судовим експертом [PERSON] ТзОВ «Судово експертне бюро України»: приміщення, які утворились в результаті реконструкції частини горища в китловому будинку [ADDRESS] відповідають вимогам нормативно- іравових актів у галузі будівництва, чинних станом на час проведення реконструкції, а саме СНІП 2.08.01-89* «Житлові будинки» та вимогам чинних станом на час проведення жспертизи ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН «В.3.2-2- Ю09 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Доступ власника квартири [ADDRESS] , обмежено в частині, яка була реконструйована під мансардні приміщення квартири [ADDRESS] . До іншої частини горища та люку, який розташовано в міжповерховому перекритті над входом в квартиру [ADDRESS] доступ власника квартири [ADDRESS] не обмежено. Власниця квартири [ADDRESS] зайняла частину горища, яка розташована над її квартирою та сходовою кліткою четвертого поверху даного житлового будинку. Загальнобудинкові мережі на частині горища, зайнятою власницею квартири в будинку [ADDRESS] відсутні. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, судової практики Верховного Суду та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Щодо застосування позовної давності, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема,\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц,\~від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц,\~від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц\~тощо), оскільки суд дійшов до висновку про недоцільність застосування позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Судові витрати, понесені позивачем, залишити за позивачем.

Outcome: dismissed