Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 26.09.2007 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради 26.09.2007 року, реєстраційний номер 20196208. В квартирі [ADDRESS] , окрім нього, зареєстровані: колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , 2019 року народження. Однак, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено акт сусідів. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, його особистих речей в квартирі не має і взагалі він квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї, відповідачу не чинили. Крім того, про існування онука він дізнався лише коли отримав платіжки для оплати комунальних платежів. Відповідач, не поставивши його до відома, зареєстрував у квартирі свого сина, який ніколи не проживав у даній квартирі. Факт реєстрації відповідача з малолітнім сином порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. Оскільки ні відповідач, ні його малолітній син не проживають у вищезазначеному житловому приміщенні, виникають проблеми зі сплати комунальних послуг - послугами вони не користуються, а плата за них нараховується. З підстав, передбачених ст.405 ЦК України просить рішенням суду визнати [PERSON] , [INFO] , який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , 2019 року народження, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . В судове засідання сторони не прибули. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua).У встановлений судом строк від відповідача відзив на позов не надійшов. Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про причин неявки не повідомив, пояснень щодо позову не подав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , які регулюються житловим законодавством. Позивач набув право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчук С.С., реєстраційний номер №9151. Відповідних документів про реєстрацію інших осіб ( окрім [PERSON] та [PERSON] ) у квартирі [ADDRESS] , позивач не подав. Зміст позовної заяви містить інформацію про те, що в спірній квартирі зареєстрована також колишня дружина [PERSON] . Докази про реєстрацію [PERSON] відсутні. В позовній заяві позивач зазначив статус відповідача, а саме, що останній є його сином. Право членів сім`ї власника житла на користування житлом визначені ст. 405 ЦК України. З акту від 05.10.2020 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] слідує, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] , місце фактичного проживання останніх невідоме. Разом з тим, даний акт не містить інформації про те, з якого часу та з яких причин [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі, отже, вказаний документ не може вважатись належним, достовірним та достатнім доказом в розумінні ст.76, 79, 80 ЦПК України. Одночасно судом встановлено, що спірна квартира була придбана позивачем в період шлюбу з [PERSON] , тому на підставі ст.60 СК України вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя, про що зазначалось у рішенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у цивільній справі №279/3571/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа ВГІРФО УМВС України в Житомирській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у цивільній справі №279/2529/17. Розірвання шлюбу між подружжя автоматично не припиняє права на об`єкт, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав незалежно від місця проживання власника та місця знаходження майна. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 405 ЦК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Позивач факт відсутності відповідача понад встановлені строки саме без поважних причин не довів. Одночасно не доведено, що інший власник спірного житла ( [PERSON] ) також заперечує право [PERSON] та [PERSON] на користування належною їй часткою квартири [ADDRESS] . Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З врахуванням наведеного підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed