Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 3156,74 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] зареєструвався в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості, як такий, що шукає роботу 15.11.2017 р. На підставі заяви Відповідача, наказом № НТ170817 від 17.08.2017 останньому надано статус безробітного, а на підставі ч.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ з 24.08.2017 по 01.11.2017 відповідач отримував в РЦЗ виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону 5067-VI, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 № 60/62. та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 №7 - 1, метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, було здійснено розслідування обґрунтованості виплати Відповідачу допомоги по безробіттю. За результатами розслідування складено Акт № 246 від 22.11.2017, яким встановлено, що Відповідач надавав послуги ТОВ «Київський завод суднобудування та судноремонту» з 27.09.2017 по 30.09.2017, згідно договору виконання робіт (послуг) № 104/17 від 27.09.2017 та акту про виконання робіт (послуг) за договором № 104/17 від 27.09.2017. Таким чином, Відповідач під час отримання допомоги по безробіттю виконував роботи (надавав послуги) по цивільно-правовому договору. Позивач посилається на те, що Відповідач своєчасно не надав відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а саме перебування у цивільно-правових відносинах з ТОВ «Київський завод суднобудування та судноремонту» і незаконно отримував допомогу по безробіттю з 27.09.2017, з огляду на що на підставі частини третьої статті 36 Закону позивач зазначає на наявність підставі для стягнення з Відповідача безпідставно отриманої допомоги по безробіттю. Згідно довідки - розрахунку від 03.01.2018 № 03 зазначено, що сума по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем становить 3156,74 гривні. Наказом РЦЗ № 2 від 12.01.2018 було прийнято рішення щодо повернення відповідачем незаконно отриманих коштів в розмірі 3156 грн. 74 На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвався в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості, як такий, що шукає роботу 15.11.2017 р. На підставі заяви Відповідача, наказом № НТ170817 від 17.08.2017 останньому надано статус безробітного а на підставі ч.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону 1533-ІІІ з 24.08.2017 по 01.11.2017 відповідач отримував в РЦЗ виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується витягом з наказів від 01.11.2017. В подальшому Центром зайнятості було проведено перевірку обґрунтованості виплату [PERSON] допомоги по безробіттю. За результатами розслідування складено Акт № 246 від 22.11.2017, яким встановлено, що Відповідач надавав послуги ТОВ «Київський завод суднобудування та судноремонту» з 27.09.2017 по 30.09.2017, згідно договору виконання робіт (послуг) № 104/17 від 27.09.2017 та акту про виконання робіт (послуг) за договором № 104/17 від 27.09.2017. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. На підставі положень ч.1 ст. 45 зазначеного Закону реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно зі ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Враховуючи, що відповідач не повідомив позивача про виконання ним оплачуваної роботи в період здійснення виплат на випадок безробіття, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог, в зв`язку з чим позов Київського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved