Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, по якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 116 011,02 грн. та суму сплаченого судового збору. Представник позивача , будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явився, надавши судові письмову заяву, по якій просить суд позов задовольнити, справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи сповіщеними належним чином, про дату, час та місце проведення сдового засідання, до суду не з'явився без поважних причин, заяв чи клопотань до суду не надавав. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про стягнення боргу задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Як зазначає позивач в позові, між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість, про те, що відповідач до 31.12.2013 року посприяє позивачу у придбанні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка), яка мала знаходитись на території масиву [ADDRESS]. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань та попередньої оплати за земельну ділянку позивач [PERSON] передав [PERSON] готівкою грошову суму у розмірі 10 000 дол. США. Відповідачем свої зобов'язання по вищезазначеній домовленості виконані не були, та грошова суму повернути також не була. Позивач зазначає, що на йому вимогу повернути кошти відповідач надав відповідь, що кошта в нього відсутні та зобов'язався повернути їх до 01.04.2014 року, про що 14.02.2014 року була складена розписка, копія якої наявна в матеріалах спарви ( а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 14.02.2014 року, копія якої наявна в матеріалах справи(а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст.. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 116011, 02 грн., яку він отримав від позивача та даний факт підтверджується борговою розпискою, наявною в матеріалах справи. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, поніс судові витрати у розмірі 1 281, 91 грн.,що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, які підлягють відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов'язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved