Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа [PERSON] селищна рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на праві приватної власності належить їй в цілому житловий будинок в смт. Буштино, вул. Миру, № 58, в якому вона зараз проживає та про що свідчить характеристика будівель та споруд, яка міститься у технічному паспорті на будинок. Відповідач порушує її майнові та житлові права, право власності, оскільки заважає вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй житловим будинком та відчужувати його. Однак, зараз відповідач [PERSON] не проживає в її будинку, так як після припинення фактичних шлюбних відносин з подальшим розірванням шлюбу у 2003 припинив проживання за місцем своєї реєстрації в смт. Буштино, вул. Миру, № 58, що стверджується довідкою виданою [PERSON] селищною радою від 25.01.2017 року за №334 та актом обстеження матеріально побутових умом. Добровільно відповідач по справі відмовляється зняти себе з реєстрації з її будинку, що порушує її права. Тому для того, щоб зняти його з реєстраційного обліку, просить суд встановити, що [PERSON] втратив право на користування жилим будинком, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Миру, № 58, Тячівського району, Закарпатської області Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, представник надала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просять їх задовольнити, тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, а надав суду заяву в якій просять справу розглядати у його, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в смт. Буштино, вул. Миру, № 58 є приватною власністю позивача [PERSON], про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради від 03 травня 2017 року. Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради №334 від 25.01.2017 року відповідач зареєстрований у вище вказаному будинку, але не проживає в ньому з 2001 року. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок в смт. Буштино, вул. Миру, № 58 належить на праві приватної власності позивачці [PERSON], відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися йог місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved