Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №22-12-106 від 03.06.2008 року, посилаючись на те, що між АКБ «МЕРКУРІЙ», правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» та [PERSON], 03.06.2008 року було укладено договір № 22-12-106 про іпотечний кредит, за умовами якого [PERSON] зобовязувався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), зі сплатою 15,5% річних та кінцевим терміном погашення 10 червня 2024 року. Позивач зазначив, що свої зобов'язання за договором № 22-12-106 про іпотечний кредит від 03.06.2008 року [PERSON] виконав вчасно та в повному об'ємі, натомість позичальник [PERSON] порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у строк, передбачені договором, у зв'язку з чим станом на 01.12.2014 року заборгованість позичальника перед Банком становить 174 061,49 грн. з яких заборгованість за основним боргом 137 499,80 грн. (в т.ч. 17 708,39 грн. - прострочена заборгованість); сума простроченої заборгованості за відсотками - 30 372,38 грн. (в т.ч. 28 620.66 грн. прострочена заборгованість); пеня за порушення зобовязань з повернення суми кредиту та сплати процентів - 6 189,31 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась та не повідомила причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що АКБ «МЕРКУРІЙ», правонаступником якого є ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» та [PERSON], 03.06.2008 року було укладено договір № 22-12-106 про іпотечний кредит, за умовами якого [PERSON] зобовязувався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.), зі сплатою 15,5% річних та кінцевим терміном погашення 10 червня 2024 року. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та [PERSON]. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що свої зобовязання за Кредитним договором позивач виконав та надав відповідачу кредит в розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9750 від 03.06.2008 р. За умовами п.2.4., п.5.3.2. Кредитного договору Відповідач узяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його користування. Відповідно до п.2.4. Кредитного договору Відповідач зобовязувався щомісячно здійснювати погашення Кредиту рівними частинами та сплачувати відсотки нараховані на залишок заборгованості за кредитом відповідно до Графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Позивача. Відповідно до п.5.3.2. Відповідач зобовязувався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, у випадку невиконання взятих на себе зобовязань за Кредитним договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені Кредитним договором. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного Кодексу України, та одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та у строк відповідно до умов договору. А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що Позикодавець має право на одержання від Позичальника відсотків від суми позики. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. У порушенні зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 01.12.2014 року заборгованість позичальника перед Банком становить 174 061,49 грн. з яких заборгованість за основним боргом 137 499,80 грн. (в т.ч. 17 708,39 грн. - прострочена заборгованість); сума простроченої заборгованості за відсотками - 30 372,38 грн. (в т.ч. 28 620.66 грн. прострочена заборгованість); пеня за порушення зобовязань з повернення суми кредиту та сплати процентів - 6 189,31 грн. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України при порушенні зобовязання наступають правові наслідки, що встановлені договором чи законом. На підставі п.5.2.4. Кредитного договору, враховуючи, що Відповідачем сплата чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом прострочена понад 1 (один) місяць, [PERSON] має право вимагати дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за Кредитним договором. Право Позивача на дострокову вимогу заборгованості за Кредитним договором встановлено і статтями 1050, 1054 ЦК України. Так, частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України, пункту 29 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що Позикодавець має право на одержання від Позичальника відсотків від суми позики. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до статті 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із статтею 552 ЦК сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, ст. 530, 536, 546, 549, 551, 610-612, 625, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України та

Outcome: approved