Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання третейської угоди недійсною. Він посилається на те, що 26 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 08-660/105-302, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 255 000, 00 доларів США, із сплатою 14% процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25 травня 2018 року. 23 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу №06-09/932 (заміну позичальника у зобов'язанні), за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання боржника перед кредитором, щодо повернення залишку заборгованості по кредиту в розмірі 2670343, 61 грн. Стаття 6 Договору кредиту № 08-660/105-302 від 26.05.2008 року, ст. 6 Договору про переведення боргу №06-09/932 від 23.02.2012 року містять угоди про передачу спорів, що можуть виникнути у зв'язку з виконанням зазначених договорів, до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Вважаючи вказану третейську угоду незаконною, позивач просить визнати недійсним з моменту укладення пункт 6.1 Договору про переведення боргу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 08-660/105-302, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 255 000, 00 доларів США, із сплатою 14% процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25 травня 2018 року. 23 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про переведення боргу №06-09/932 (заміну позичальника у зобов'язанні), за умовами якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання боржника перед кредитором, щодо повернення залишку заборгованості по кредиту в розмірі 2670343, 61 грн. Стаття 6 Договору кредиту № 08-660/105-302 від 26.05.2008 року, ст. 6 Договору про переведення боргу №06-09/932 від 23.02.2012 року містять угоди про передачу спорів, що можуть виникнути у зв'язку з виконанням зазначених договорів, до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Вважаючи вказану третейську угоду недійсною позивач послався на ст. 6 Закону України «Про третейські суди», так в пункті 14 цієї статті зазначено, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Так суд погоджується що третейські суди не можуть розглядати вказану категорію справ про захист прав споживачів, але це не є підставою для визнання третейської угоди недійсною, оскільки третейським судам не заборонено законом розглядати інші справи наприклад щодо стягнення боргу. Відтак доводи позивача є хибними, а позов таким що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed