overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про втрату права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], у якому крім неї зареєстрований відповідач, який являється її братом. Останній з 2016 року виїхав у невідомому напрямку та з того часу не проживає у її будинку. Проте, відповідач не знявся з реєстрації, що створює для неї труднощі в користуванні будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в її будинку понад рік, то він втратив право на користування жилим приміщенням в даному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, письмові пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.1999 року та копією договору дарування Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. (а.с.3,4). В даному будинку, крім позивача, зареєстрований відповідач, який являється її братом. Останній з 2016 року виїхав в невідомому напрямку та з того часу не проживає у її будинку. Відповідач не знявся з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даним будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про втрату права на житло. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS] в с.м.т.Єзупіль Тисменицького району, Івано-Франківської області, у якому крім неї зареєстрований відповідач, яка являється її дочкою. Остання разом з сім'єю з 2009 року виїхала за кордон у республіку Чехія та з того часу не проживає у її будинку. Проте, відповідач не знялася з реєстрації, що створює для неї труднощі в користуванні будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в її будинку понад рік, то вона втратила право на користування жилим приміщенням в даному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, письмові пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS] в с.м.т.Єзупіль Тисменицького району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.4). В даному будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач, яка являється її дочкою. Остання з 2009 року виїхала разом з сім'єю за кордон у республіку Чехію та з того часу не проживає у її будинку. Відповідач не знялася з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даним будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про втрату права на користування житловим приміщенням в будинку. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], у якому крім неї зареєстрований відповідач, який являється її братом. Останній з 2007 року виїхав за кордон та з того часу не проживає у її будинку. Проте, відповідач не знявся з реєстрації, що створює для неї труднощі в користуванні будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в її будинку понад рік, то він втратив право на користування жилим приміщенням в даному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, письмові пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2005 року (а.с.4). В даному будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач, який являється її братом. Останній з 2007 року виїхав за кордон та з того часу не проживає у її будинку. Відповідач не знявся з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даним будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про втрату права на користування житловим приміщенням в будинку. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS] у якому крім неї зареєстрований відповідач, який являється її сином. Останній з січня 2014 року виїхав за кордон та з того часу не проживає у її будинку. Проте, відповідач не знявся з реєстрації, що створює для неї труднощі в користуванні будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в її будинку понад рік, то він втратив право на користування жилим приміщенням в даному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, письмові пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.2001 року (а.с.4). В даному будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач, який являється її сином Останній з січня 2014 року виїхав за кордон та з того часу не проживає у її будинку. Відповідач не знявся з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даним будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про демонтаж самочинно встановленого паркану та звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовані тим, що Суворовською районною адміністрацією встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки для розташування паркану з земель загального користування, що розташована на прибудинковій території житлового будинку № 263-А по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі. Тому позивач просить суд зобовязати відповідача за власний рахунок демонтувати самочинно встановлений паркан на прибудинковій території житлового будинку № 263-А по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, та не повідомила про причини неявки, та від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що відповідачка самовільно займає земельну ділянку під парканом на прибудинковій території житлового будинку № 263-А по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, що належить територіальній громаді м. Одеси. Права власності, або права користування цією земельною ділянкою вона не має. Вказані факти підтверджено актом КП «ЖКС «Пересипський». Повноваження позивача звертатися до суду з зазначеним позовом від імені територіальної громади м. Одеси визначено рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1308 від 25.12.2009 року «Про затвердження порядку взаємодії виконавчих органів міської ради та комунальних підприємств з вирішенням питань, повязаних із самочинним будівництвом у м. Одесі». Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного суд приходить до висновку що відповідач повинен звільнити вказану земельну ділянку, а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зарахування суми ремонту в рахунок майбутніх поточних платежів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг яки надає відповідач. В зв`язку з довготривалою експлуатацією будинку у позивача в квартирі просіла підлога, та він змушений був провести ремонт. Представники відповідача обіцяли допомогти з ремонтом, а вартість матеріалів зарахувати в рахунок майбутніх поточних платежів, однак цього не зробили. Загальна вартість робіт склала 3353 грн. Тому позивач просить суд зобов`язати відповідача зарахувати йому витрати понесені на ремонт та відновлення підлоги в сумі 3353 грн. в рахунок майбутніх поточних платежів за комунальні послуги по утриманню житла. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні, не заперечував проти заочного розгляду справи, на позові наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву. Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг яки надає відповідач. В зв`язку з довготривалою експлуатацією будинку у позивача в квартирі просіла підлога, та він змушений був провести ремонт. Загальна вартість робіт склала 3353 грн. Представники відповідача обіцяли допомогти з ремонтом, а вартість матеріалів зарахувати в рахунок майбутніх поточних платежів, однак цього не зробили. (а.с.8-13) Згідно ч. 3 ст.176 ЖК УРСР невиконання наймодавцем (житлово-будівельним кооперативом) обов`язків по ремонту жилого приміщення у випадках, викликаних невідкладною необхідністю, дає наймачеві жилого приміщення (члену житлово-будівельного кооперативу) право провести ремонт і стягнути з наймодавця (житлово-будівельного кооперативу) вартість ремонту або зарахувати її в рахунок квартирної плати (внесків на експлуатацію і ремонт будинку кооперативу). Таким чином позивач вправі вимагати від відповідача зарахування вказаної суми в рахунок поточних платежів за комунальні послуги з утримання житла. При таких обставинах суд приходить до висновку, про те що позивач обґрунтовано звернувся до суду з вказаним позовом, та позов за таких обставин підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що вже більше 18 місяців відповідач в спірному будинку №9 по вулиці Поповича в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області не мешкає, а лише зареєстрований за зазначеною адресою. Оскільки позивач являється власником будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2012 року, просить захистити його право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~ Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. \~Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належно, будь- яких заяв по суті позову до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2012 року позивач, [PERSON], отримав у власність після смерті своєї матері, [PERSON] житловий будинок №9 по вулиці Поповича в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, що також підтверджено витягом про державну реєстрацію прав від 24.05.2012 року. За цією ж адресою, відповідно до записів будинкової книги та довідки [PERSON] селищної ради Малинського району від 11.08.2015 року, зареєстроване місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком дочки позивача, [PERSON] та який відповідно до протоколу №5 допиту свідків [PERSON] селищної ради від 18.03.2016 року вже більше 18 місяців у будинку №9 по вулиці Поповича в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області не проживає. Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач мав похідне право користування житлом від наявності такого права у особи, членом сім'ї якого він був. Із припиненням такого права, втратилось і його право на користування житлом. Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірному будинку, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] В спірній квартирі крім нього зареєстровані його дружина [PERSON], дочки [PERSON], [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та колишній зять - відповідач по справі [PERSON] Приблизно з вересня-жовтня 2013 р. його донька [PERSON] та відповідач [PERSON] фактично припинили свої шлюбні відносини, з цього часу не ведуть спільне господарство та проживають окремо, місце проживання відповідача не відоме. Відповідач в спірній квартирі не проживає та не несе витрат по її утриманні. На даний час особистих речей відповідача в спірній квартирі немає, всі речі, що належать йому, відповідач забрав. Ніхто відповідачу не чинив перешкод у праві користування та проживання в даній квартирі, замків у вхідних дверях не міняв. А тому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], є колишнім зятем позивача, дійсно, зареєстрований, але з 2013 р. без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, а тому позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням,підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу та застосування наслідків недійсності правочину мотивуючи свої вимоги тим, що між ним ТОВ «ІНТЕРГРАНДКАПІТАЛ+» було укладено договори майнового лізингу № 805318 від 12.10.2015 року та № 805319 від 12.10.2015 року, згідно умов яких Лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет Лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. Зазначає, що відповідно до пункту 3.1. Договору лізингу № 805318 від 12.10.2015 року предметом Лізингу по даному договору є: ВАЗ 2121 Нива 3-дв 1.7 МТ 21214-121-40. Відповідно до пункту 3.1. Договору лізингу № 805319 від 12.10.2015 року предметом Лізингу по даному договору є: ВАЗ 2121 Нива 3-дв 1.7 МТ 21214-121-40. Посилається на те, що на виконання пункту 8.2.1. Договорів лізингу на даний час він встиг сплатити 50 400,00 грн. вартості фінансування (комісійна винагорода Лізингодавця), однак в подальшому ним було виявлено, що вони (Договори) є недійсними, оскільки відповідач уклав їх за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, що є необхідною умовою для чинності правочину, згідно частини 2 статті 203, 227 ЦК України та ввів його в оману щодо свого права на їх укладання без відповідного дозволу (ліцензії). Крім того, відповідач уклав з ним зазначені договори внаслідок нечесної підприємницької практики, зазначив про себе неправдиві відомості, назвавшись «Лізинговою компанією», що не відповідає дійсності. Враховуючи вищевикладене, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.12.2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк»» було укладено іменний строковий договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращій від Миколая» у доларах США № 003-28532-171213, а також договір № 002-28532-171213 «На відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів». Зазначає, що предметом першого договору є розміщення ним у відповідача строкового депозитного вкладу в сумі 22 000 доларів США по 15 червня 2014 року включно, починаючи з 17.12.2013 року з виплатою щомісячно 9,5 % відсотків із суми вкладу (депозиту). На виконання умов якого ним було внесено до каси відділення відповідача вказані 22 000 дол. США готівкою, про що свідчить квитанції № 29751786 від 17 грудня 2013 року. Посилається на те, що 16.06.2014 року, у зв'язку із запланованим завершенням 15.06.2014 року (це був вихідний день) дії Договору 1 він подав співробітнику (економісту-менеджеру) відділення відповідача Односум Р.В. письмову «Вимогу» про закриття вказаного депозитного договору з перерахуванням з депозитного рахунку на його поточний рахунок усіх коштів, в тому числі із останніми нарахованими відсотками, та розпорядження про переказ їх на розрахунковий рахунок у банку його доньки в м. Кольн, Німеччина. Звертає увагу суду на те, що 17.06.2014 року йому стало відомо, що грошові кошти з поточного рахунку не були перераховані його донці без обґрунтування причин такої бездіяльності. Вказує на те, що в подальшому він неодноразово звертався до відповідача із розпорядженнями, претензіями та вимогами про повернення йому коштів в результаті чого відповідачем йому було повернуто в різні періоди 2 500 дол. США, 9000 дол. США, 2500 дол. США, 2000 дол. США, 1900 дол. США, що складає в загальному розмірі 17900 дол. США. Зазначає, що таким чином з 17.06.2014 року заборгованість відповідача перед ним по виплаті коштів із поточного (депозитного) рахунку з нарахованими процентами на вклад складала (за випискою відповідача) 22 302, 31 дол. США, а на день пред'явлення позову до суду заборгованість відповідача по поверненню депозитного вкладу складає 4 402, 31 дол. (22 302, 31 - (2500+9000+2500+2000+1900); заборгованість по виплаті договірних процентів за ставкою 9,5% в розмірі 452, 24 дол. США; заборгованість по виплаті 3% річних в розмірі 55, 30 дол. США. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: dismissed