overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 17 січня 1971 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про одруження) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 17 січня 1971 року. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією № N1EHD3159M від 27.01.2020 року сплатив 840,90 грн, ставка судового збору за даною категорією справ становить 840,80 грн., отже позивачу з державного бюджету має бути повернуто 420,40 грн. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20.11.1986 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 20.11.1986 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сімї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20.11.2018 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Примирення, на думку позивача, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 20.11.2018 року, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені через різні погляди сторін на сімейне життя. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20 травня 1995 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, сімейні сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах державної реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи двічі повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду двічі повернулось поштове відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання був відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 20 травня 1995 року. Сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, сімейні сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 21.09.2012 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності, після розірвання шлюбу відповідач побажала залишити прізвище - [PERSON] . Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб; копії свідоцтва про народження дитини) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21.09.2012 року, мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені через різні погляди сторін на сімейне життя. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, за такого позивачу з державного бюджету має бути повернуто 454 грн. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 21 вересня 1991 року уклав шлюб з відповідачкою. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є відмінність характерів та різне відношення до життя. Сімейні відносини між сторонами припинені з 2018 року. На думку позивача шлюб на відповідає його інтересам. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач зареєстроване місце проживання якого не відоме, до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про укладення шлюбу, копії свідоцтва про народження дитини) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21 вересня 1994 року. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є різні погляди сторін на сімейне життя. Сімейні відносини між сторонами припинені. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі викладеного, ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 22.03.1977 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є те, що відносини між ними не склалися, вони мають несумісні характери. Шлюбні відносини між сторонами припинені. З початку 1984 року спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. \~ \~ \~ \~18.06.2021 року ухвалою суду у відповідності до ст. 12, 206 ч.3 ЦПК України було відмовлено у прийнятті визнання позову за заявою від 02.06.2021 року від імені відповідача та продовжено судовий розгляд. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 22.03.1977 року, неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. \~ \~ \~ \~Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 22 листопада 2014 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Примирення, на думку позивача, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 22 листопада 2014 року. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім`ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 23.10.1999 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини припинені з травня 2015 року, сторони проживають окремо. Примирення, на думку позивача, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивач побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти позову. З огляду на те, що сторони заявили про розгляд справи у їх відсутність, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про одруження, копії свідоцтва про народження дитини) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23.10.1999 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2015 року, сторони проживають окремо. Причиною розпаду сімї є те, що сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Зазначене свідчить про розпад сімї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 23 лютого 2007 року уклав шлюб з відповідачем. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивача, неможливе, оскільки шлюб суперечить його інтересам.Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Судом встановлено (виходячи з наявних у справі документів - свідоцтва про шлюб, копій свідоцтв про народження дітей), що сторони уклали шлюб 23.02.2007 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного, відмінність характерів. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сімї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. Разом з тим, у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що позивачем при зверненні до суду з позовом за квитанцією № N19Z83712М від 10.05.2019 року було сплачено судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., позивачу має бути повернуто з державного бюджету 384 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved