Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 469,79 гривень, та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримає. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2013 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке у подальшому передало своє право вимоги ТОВ «ОТП Факторінг Україна» (згідно договору факторингу від 21.07.2014 року), надало [PERSON] кредит в розмірі 24 900 гривень. Вказаний факт підтверджується договором про надання споживчого кредиту № 2004746220 від 17.07.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. Згідно розрахунків наданих позивачем, станом на 06.04.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем склала 32 469,79 гривень, з яких 24 900 залишок заборгованості за кредитом, 2,54 гривень - сума відсотків та 7567,25 - комісія за РО. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним договором про надання споживчого кредиту у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України відповідача слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Однак, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,1049, 1054 ЦК України відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, належним чином не виконав. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. По теперішній час боржник ухиляється від належного виконання зобов'язань по кредитному договору. За таких обставин, суд вбачає, що відповідач дійсно має непогашену заборгованість за кредитним договором. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо необґрунтованості вимог позивача, оскільки, представником не надано будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень. З огляду на положення ст.60 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не надано суду жодного доказу щодо безгрошовості договору позики, зокрема доказів його звернень з питання розгляду спірних відносин щодо договору позики з позивачем шляхом кримінального судочинства. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Відповідно до ст.ст. 81,88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягнення з відповідача оплата судового збору у сумі 324,70 гривень.

Outcome: approved