Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.2016 року між ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 та [PERSON] було укладено договір доручення № 27 про надання послуг по декларуванню товарів (надалі Договір), згідно якого ФОП [PERSON] доручив, а ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 прийняло на себе зобовязання надавати довірителю послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів довірителя, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митниці. Умовами договору № 27 від 17.03.2016 року на повіреного покладено обовязок проведення документального оформлення митної документації на підставі даних наданих довірителем, водночас, положень щодо зобовязання повіреного перевіряти достовірність таких даних Договір не містить. 27.09.2016 року постановою Апеляційного суду Чернігівської області за незаявлення точних та достовірних відомостей щодо кількості товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а саме пиломатеріалу обрізного з деревини сосни об'ємом 3,98 м3, відправником якого був відповідач, на позивача накладено адміністративне стягнення за ст.472 Митного кодексу України у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару у сумі 6626,70 грн. Окрім того, з позивача стягнуто на користь Чернігівської митниці ДФС України витрати на зберігання товару в сумі 58,84 грн. та судовий збір 275,60 грн., що загалом становить 6961,14 грн. 04.10.2016 року позивач на виконання постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року сплатив у повному обсязі стягнуті суми. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було заподіяно майнову шкоду на суму 6961,14 грн. Так, відповідач звернувся до ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 з листом, у якому зазначив, що під час загрузки автомобіля № 27АКJ35/27СО340, СМR 000060, інвойс № 8, пакувальний лист № 8, сертифікат походження лісу ЧН.0966285, фітосанітарний сертифікат № 75/24-064/ВХ-494254, було помилково завантажено пиломатеріал, що частково не відповідає переліченим документам та приніс свої вибачення щодо ситуації, що склалась, підтвердивши тим самим, що саме з його вини виникли вищезазначені обставини, що мали місце. З метою позасудового врегулювання спору, позивач 28.10.2016 року звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати йому шкоду у розмірі 6961,14 грн. Вимога була отримана відповідачем 02.11.2016 року, проте, відповіді на час подання позову до суду від відповідача не отримано, шкоду не відшкодовано, тому позивач просить стягнути з відповідача 6961,14 грн. майнової шкоди. Позивач у судове засідання 30.03.2017 року не зявився, направив до суду свого представника. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду свого представника, подав заперечення проти позову, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі встановив наступне. 17.03.2016 року між ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 та ФОП [PERSON] було укладено договір доручення № 27 про надання послуг по декларуванню товарів. Згідно з умовами Договору ФОП [PERSON] доручив, а ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 прийняло на себе зобовязання згідно Митного кодексу України надавати довірителю послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів довірителя, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформлення у митниці. Відповідно до п.2.1.1, 2.2.3 Договору повірений зобовязаний здійснювати декларування товарів у встановленому порядку, згідно з чинним законодавством в галузі митної справи та має право, при цьому, самостійно до початку митного оформлення, оглянути товари довірителя. За п.2.3.1 Договору довіритель зобовязаний до початку митного оформлення кожної відправки (надходження) товарів надавати повіреному всі необхідні для митного оформлення документи, та, на вимогу повіреного, заявку-доручення на декларування товарів. Позивач [PERSON] працює агентом з митного оформлення вантажів та товарів (ОУД І категорія) у Щорській філії ТОВ САЛТІ-БРОК-2000 (а.с.6). Згідно з постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року [PERSON], особою уповноваженою на декларування ТОВ «САЛТІ-БРОК-2000», не заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо кількості товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а саме пиломатеріалу обрізного з деревини сосни об'ємом 3,98 м3, відправником/продавцем якого є відповідач у справі, що розглядається. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару у сумі 6626 грн. 70 коп., стягнуто витрати за зберігання вилученого товару в сумі 58 грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. 04.10.2016 року позивач на виконання постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року сплатив стягнуті з нього суми. [PERSON], посилаючись на те, що йому було заподіяно майнову шкоду на суму 6961,14 грн. внаслідок протиправних дій відповідача, а саме внаслідок надання недостовірних відомостей у товаросупровідних документах щодо кількості товару для оформлення електронної митної декларації № 102070002/2016/230852, просить стягнути вказану майнову шкоду. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.4 Митного кодексу України декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування. У відповідності до ч.1 ст.266 Митного кодексу України декларант зобовязаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. За положеннями ч.5 ст.265 Митного кодексу України декларант може здійснювати декларування товарів самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Відповідно до умов п.6.2 Договору довіритель несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних, зазначених ним в заявці дорученні, та в документах, необхідних для митного оформлення товарів, згідно чинного законодавства. Разом з тим, згідно вимог ч.5 ст.266 Митного кодексу України особа, уповноважена на декларування товарів від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе за це таку саме відповідальність, що й декларант. Відповідно до ч.2 ст.266 Митного кодексу України, декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах. З постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року вбачається, що саме [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, сталося саме його вини, а не з вини відповідача у справі. Позивач, як особа, уповноважена на декларування товарів від імені декларанта, в силу положень ч.5 ст.266 Митного кодексу України має такі самі обов'язки, що й декларант, зокрема, і щодо декларування товарів у порядку, встановленому цим Кодексом. За положеннями ч.5 ст.266 Митного кодексу України така особа несе таку саме відповідальність, як і декларант. Крім того, слід зазначити, що заявлена позивачем до стягнення сума накладеного на нього штрафу, не являється шкодою у розумінні ст.1166 ЦК України, а є адміністративним стягненням, тобто індивідуальною мірою покарання за вчинене адміністративне правопорушення, яка підлягає стягненню з особи, винної у вчиненні такого адміністративного правопорушення, який і є субєктом відповідальності за його вчинення. Враховуючи викладене вище, зясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Інші, наведені сторонами доводи та заперечення, вказаних вище висновків суду не спростовують. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені відповідачем витрати на правову допомогу (а.с.70-71) підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved