Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 05.06.1991 року Палацом урочистих подій м. Олександрія Кіровоградської області, актовий запис № 372. Позов обґрунтований тим, що через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та згоди при вирішенні більшості питань спільного проживання останні два роки їх подружні відносини складались вкрай невдало, а з липня 2020 року вони припинені взагалі. На даний час відповідач проживає окремо, вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, фактично їх сім`я розпалась. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, однак відповідач ухиляється від подачі заяви про розірвання шлюбу в органи РАЦС. Подальше сімейне життя він вважає неможливим, оскільки їх з відповідачем давно вже нічого не поєднує, а тому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними. Ухвалою від 27.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 12.01.2021 року ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення строком на 1 місяць, до 12.02.2021 року. Ухвалою суду від 12.02.2021 року провадження у справі поновлено . Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що протягом строку наданого судом їм із відповідачкою на примирення вона не вчинила жодних дій. Подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено в судовому засіданні сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Зважаючи на причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Таким чином суд, повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати у справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved