Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з центрального водопостачання, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 2945 грн. 67 коп. В обґрунтування позову КП «Харківводоканал» зазначив що відповідач є споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста i негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Оскільки відповідач не сплачував за отримані послуги у нього утворилась заборгованість: - за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 2028 грн. 76 коп.; - за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 722 грн. 91 коп.; - інфляційні витрати - 184 грн. 09 коп.; - три відсотки річних від простроченої суми - 9 грн. 91 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати за відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, та просив застосувати строки позовної давності. \~Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i докази подаються сторонами i іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» відповідач проживає за адресою: м. Харків, пр.. Науки 59, кВ. 51, i є споживачами КП «Харківводоканал» шляхом відкриття особового рахунку № 392956. Заборгованість відповідача, згідно розрахунків позивача складає: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 2028 грн. 76 коп.; за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 722 грн. 91 коп.; інфляційні витрати - 184 грн. 09 коп.; три відсотки річних від простроченої суми - 9 грн. 91 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний м1сяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймачі зобов'язані вчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідачі від своїх зобов'язань ухиляються, як вбачається зі зведеної картки абонента, вчасно не проводять оплату послуг, хоча користуються послугами організації. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 25.05.2015 року позивачі звертались до суду із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.05.2015 року було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України,\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Згідно положень\~ст.264 ЦК України,\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3\~ст. 264 ЦК України\~після переривання перебіг позовної давності починається заново.\~Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.\~\~. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1\~ст. 260 ЦК України\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 2\~ст. 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1\~ст. 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. \~Про своє порушене право позивач дізнався ще в грудні 1999 року, оскільки з цього часу, згідно наданого розрахунку заборгованості відповідач не в повному обсязі став проводити оплату таких послуг. Проте, із заявою про видачу судового наказу вони звернулось лише 21.05.2015 року, в якій просили стягнути заборгованість за період з 01.12.1999 р. по 30.04.2015 р. в розмірі 2945 грн. 67 коп., тобто цей період перевищував загальний строк позовної давності, встановлений законом\~у три роки. Оскільки відповідач просив застосувати до даних правовідносин загальний строк позовної давності, а позивачем жодних доказів поважності пропуску цього строку не надано, тому у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з 01.12.1999 р. по 30.04.2012 р. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за три роки, а саме за період з 01.05.2012 р. по 30.04.2015 р. в сумі 904 грн. 18 коп., згідно розрахунку заборгованості. Так, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачів суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми . Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею i документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного. ст.ст. 610-612, 614, 1166 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68 ЖК України та

Outcome: partial