Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з [PERSON] боргу в загальному розмірі 10\~532,00 грн., з урахуванням інфляційних втрат в сумі 7555,62 грн. та трьох відсотків річних в сумі 591,24 грн., а всього 18\~678,86 грн. Також просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.06.2013р. між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 500 доларів США та 2300 грн., які останній зобовязався повернути до 15.07.2013р. Однак, в зазначені терміни і до теперішнього часу відповідач лише частково виконав взяті на себе зобовязання. Сума боргу зменшилась до 400 доларів США та 2300 грн., і на даний час вказані суми залишаються не повернутими. Неодноразові звернення відповідач ігнорує, у звязку з чим вимушений був звернутись до правоохоронних органів із заявою про злочин, після чого відкрито кримінальне провадження за ст. 190 КК України. Відповідно до вимог чинного законодавства, у випадку прострочення виконання грошового зобовязання, боржник зобовязаний сплатити кредитору 3 відсотки річних від простроченої суми, а також інфляційні втрати. За обрахунками позивача, відповідно до офіційного курсу НБУ, еквівалент 400 доларів США становить 8232 грн. Станом на 28.05.2015р. розмір трьох відсотків річних за прострочення виконання загального грошового зобовязання, в тому числі того, що за договором виражене в національній валюті в сумі 2300 грн., становить 591,24 грн., а інфляційних втрат, які обраховано за аналогічний період 7555,62 грн. Загальний розмір заборгованості, з урахуванням цих складових становить 18\~678,86 грн. Дану суми просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди покликається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача вимушений був відвідувати правоохоронні органи для здійснення захисту своїх прав. Крім того, сам вчиняв дії з метою розшуку відповідача, що в загальному, негативно відобразилось на стані його здоровя. З огляду на незначну заробітну плату, сума позичених коштів є для нього доволі значною. Після позички вимушений був заощаджувати на найнеобхіднішому. Також, раніше відповідач був для нього другом, і описана вище ситуація призвела не лише до втрати коштів, а й до втрати друга. Загалом, розмір моральних збитків оцінює до суми в 5000 грн., і ці кошти також просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Крім цього, також скерував письмові пояснення щодо обставин справи, в яких вказує, що відповідач цілеспрямовано в повному розумінні значення своїх дій, вводячи громадян в оману позичає у них гроші, яких не має наміру повертати. Відповідач, а також його представник згідно належної довіреності від 03.07.2015р. [PERSON] в останнє судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача, будучи присутній в попередньому судовому засіданні проти обґрунтованості позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що розписка була написана під тиском, для чого висловлював намір клопотати про призначення відповідної експертизи після витребування оригіналу розписки. Враховуючи, що позивачем представлено оригінал боргової розписки, і зі сторони відповідача не надійшло жодного клопотання про призначення експертизи, суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутності сторони відповідача та розцінює таку поведінку як затягування розгляду справи і зловживання своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2013р., на підтвердження укладення договору позики між позивачем та відповідачем на суму 500 доларів США і 2300 грн., останнім власноручно написано розписку, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.6), а оригінал досліджено судом. Зі змісту цієї розписки вбачається, що вказані кошти [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] до 15.07.2013р. Позивачем визнається, що частково, борг в сумі 100 доларів США відповідач повернув. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для його виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України регламентовано, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України ч. 1 ст. 1050 ЦК України. Оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів повного виконання відповідачем грошового зобовязання, слід вважати встановленим, що борг в повному обсязі позивачу не повернуто, і тому, позовна вимога про стягнення 400 доларів США і 2300 грн. є обґрунтованою. Мотивуючи заперечення проти позову, представник відповідача не вказував, що кошти його довірителем не отримувались. З огляду на те, що грошове зобовязання між сторонами, в тому числі виражено в іноземній валюті, до стягнення підлягає сума боргу в еквіваленті до національної валюти, що відповідає приписам ст. ст. 524, 533 ЦК України. Станом на дату і час ухвалення рішення, згідно офіційного курсу НБУ, 400 доларів США еквівалентно 8785,50 грн. і тому, саме така сума неповернутого боргу стягується даним судовим рішенням, разом із частиною боргу, яка згідно договору виражена в національній валюті і становить 2300 грн. Разом, до стягнення підлягає сума 11085,50 грн. Поряд з цим, обґрунтованою є вимога про стягнення 3 відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання. Право кредитора на стягнення трьох відсотків річних, як особливої міри відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання, регламентовано ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку трьох відсотків річних, які проведені позивачем (а.с.3-4) і які перевірені та прийняті судом як такі, що зроблені фахово, загальний розмір трьох відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 15.07.2013р. по 28.05.2015р. становить 591,24 грн., і дану суму також слід стягнути судовим рішенням. Що стосується вимоги про стягнення інфляційних втрат, її слід задовольнити частково. Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Оскільки в справі яка слухається, частина боргових зобовязань виражена в іноземній валюті, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязання з повернення 400 доларів США застосовані бути не можуть. Інша частина боргових зобовязань згідно розписки виражена в національній валюті в сумі 2300 грн., і з огляду на викладене, така сума боргу підлягає індексації. Згідно проведеного позивачем розрахунку (а.с.4), який також перевірено та прийнято судом як такий, що зроблений фахово, інфляційні втрати від цієї суми за період з 15.07.2013р. по 28.05.2015р. становлять 1650,01 грн., і тому, такі кошти слід також стягнути в примусовому порядку. Разом, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 13\~326,75 грн., які включають в себе загальну суму неповернутого боргу, три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобовязання та інфляційні втрати, обраховані від суми боргу в розмірі 2300 грн. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, в її задоволенні слід відмовити. Згідно приписів ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки договором не передбачено права позикодавця на стягнення моральної шкоди, чого також не передбачено нормами закону, які регулюють правовідносини у сфері позики, дана вимога не підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Outcome: partial