Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з 19.11.2014 р., та з 30.03.2016 р. отримує щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є особою з інвалідністю 3 групи. 15.11.2019 р. в черговий раз звернулася до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій повідомила про відсутність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. На підставі заяви Управлінням відповідно рішення від 27.11.2019 р. було призначено щомісячну грошову допомогу на період з 21.11.2019 р. по 30.11.2019 р. в розмірі 1564,00 грн.; 01.12.2019 р. по 20.05.2020 р. в розмірі 16380,00 грн. Управлінням 07.05.2020 р. та 21.10.2002 р. було подовжено строк виплати допомоги з 21.05.2020 р. по 20.11.2020 р. в розмірі 1638,00 грн.; 01.11.2020 р. по 31.12.2020 р. в розмірі 1638,00 грн. 19.11.2020 р. [PERSON] знов звернулася до Управлінням, в якій підтвердила про відсутність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Під час перевірки було встановлено, що у володінні [PERSON] перебуває квартира за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину 26.03.2020 р. На підставі рішення [PERSON] було відмовлено в призначенні допомоги. У зв`язку з не повідомленням Управління відповідачем про виникнення права власності на зазначене житло, виникла переплата грошової допомоги за період з 01.04.2021 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 14742,00 грн. 30.11.2020 р. та 04.03.2021 р. відповідачці були направлені повідомлення про повернення сум переплати, проте остання добровільно повернути занадто отримані кошти відмовилась. Просив стягнути з відповідача надміру отримані кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.04.2020 р. по 31.12.2020 р. у розмірі 13104,00 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Відповідач надала відзив, в якому зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, одержувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 02.03.2016 р. по 31.12.2020 р. Відомості про наявність на праві власності майна не зазначила, так як відповідно до Розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р. м.Селдиове є в переліку населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція. Відповідно до Розпорядження КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р м.Селидове відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. 21.05.2020 р. при призначенні виплат цього зроблено не було, а спадщину вона прийняла 26.03.2020 р. Після спливу восьми місяців, коли виплати фактично були зупинені, уповноважений орган вирішив перевірити вказані дані та виявив майно, що є порушенням її прав. Заяви та клопотання сторін. Відповідач надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, відмовити у задоволені позовних вимог. Процесуальні дії у справі. 31.08.2021 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 06.09.2021 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з 19.11.2014 р., та з 30.03.2016 р. отримує щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є особою з інвалідністю 3 групи. 15.11.2019 р. в черговий раз звернулася до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, в якій повідомила про відсутність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. На підставі заяви Управлінням відповідно рішення від 27.11.2019 р. було призначено щомісячну грошову допомогу на період з 21.11.2019 р. по 30.11.2019 р. в розмірі 1564,00 грн.; 01.12.2019 р. по 20.05.2020 р. в розмірі 16380,00 грн. Управлінням 07.05.2020 р. та 21.10.2002 р. було подовжено строк виплати допомоги з 21.05.2020 р. по 20.11.2020 р. в розмірі 1638,00 грн.; 01.11.2020 р. по 31.12.2020 р. в розмірі 1638,00 грн. 19.11.2020 р. [PERSON] знов звернулася до Управлінням, в якій підтвердила про відсутність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Під час перевірки було встановлено, що у володінні [PERSON] перебуває Ѕ частка квартири за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину 26.03.2020 р., що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. На підставі рішення від 20.11.2020 р. [PERSON] було відмовлено в призначенні допомоги. 30.11.2020 р. та 04.03.2021 р. відповідачці були направлені повідомлення про повернення сум переплати. Згідно довідки, залишок переплати складає 13104,00 грн. Перевірка обґрунтованості видачі та достовірності документів є правом, а не обов`язком уповноважених органів. Розпорядження КМУ № 1053-р від 30.10.2014 р., на яке посилається відповідач, втратило чинність 02.12.2015 р. Місто Селидове розташоване на підконтрольній українській владі території не на лінії зіткнення. Доказів того, що належне відповідачці на праві власності майно не придатне до проживання відповідачкою не надано, а тому суд вважає, що права відповідачки діями позивача порушені не були. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505. Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до пункту 10 Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п. 6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Відповідно до п. п. 11, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Як було встановлено судом, відповідачка не повідомила про всі обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме те, що у неї у приватній власності перебуває Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що вплинуло на її право на виплату адресної допомоги. Вказане призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 13104,00 грн. з вини відповідачки, що є підставою для задоволення позову шляхом стягнення спірних коштів. Добровільно відповідачка у повному розмірі не повертає надмірно отримані грошові кошти. Відповідно до Порядку № 505, населений пункт м.Селидове Донецької області, де розташовано житлове приміщення, що належить відповідачці, не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Натомість правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно із статтею 81 ЦПК України має довести позивач. Обов`язок щодо надання достовірної інформації при поданні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, покладено на отримувача такої допомоги. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей. Суд вважає, що саме шляхом повідомлення недостовірних відомостей відповідачем надано недостовірні відомості, щодо відсутності у її власності житлового приміщення, тож наявні ознаки недобросовісності і відповідачка за період з 01.04. 2020 року по 31.12.2020 року незаконно отримала адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам в сумі 13104,00 грн. Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 лютого 2019 року у справі № 610/1290/17, провадження № 61 29105св18. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Такий висновок зафіксований у справі № 727/5743/15-ц від 27 березня 2019 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів не є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 298/1396/16-ц. Відповідно до п. п. 11, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач не повернула у повному обсязі надмірно виплачені кошти, то суд приходить до переконання, що відповідно до норм чинного законодавства, відповідач повинна повернути державі надмірно виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, на загальну суму 13104,00 грн., оскільки дана допомога була безпідставно призначена Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області внаслідок не надання відповідачем інформації про наявність у неї майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради судом повністю задоволені, понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved