Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення невідшкодованої суми франшизи. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 листопада 2012 року на перехресті вул. Блюхера та вул. Туполєва в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «Chery», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження. При цьому, позивач зазначає, що на час ДТП діяв Договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту № CLA 3694 від 14 серпня 2012 року (надалі - Договір), який було укладено між [PERSON] та позивачем, згідно умов якого позивач застрахував майнові інтереси власника автомобіля марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], пов'язані з його володінням, користуванням і розпорядженням. Таким чином, відповідно до умов Договору позивачем було виплачено власнику зазначеного автомобіля страхове відшкодування у розмірі 39 817 грн. 98 коп. Разом з тим, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охорона-страхова компанія», позивач звернувся до останнього щодо відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування. При цьому, страхова компанія відповідача повідомила позивача, що нею прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, однак, за мінусом франшизи у розмірі 1 000 грн. 00 коп. На підставі зазначеного, позивач неодноразово звертався до відповідача, як у письмовому, так і у телефонному режимі, з вимогами відшкодувати недоотриману суму страхового відшкодування, проте, відповідачем проігноровані дані звернення, у зв'язку з чим позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача невідшкодовану суму франшизи у розмірі 1 000 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74, ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 03 листопада 2012 року об 16 год. 50 хв. на перехресті вулиць Блюхера - Туполєва у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля марки «Chery», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON], що підтверджується довідкою № 9101657 про дорожньо-транспортну пригоду від 13 листопада 2012 року (а.с. 20-21). Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2012 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 22) В результаті ДТП власнику автомобіля марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 18), завдані матеріальні збитки. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, майнові інтереси власника автомобіля марки «Toyota RAV 4», державний номерний знак [NUMBER], пов'язані з його володінням, користуванням і розпорядженням, на час ДТП були застраховані його власником у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», про що свідчить Договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту CLA № 3694 від 14 серпня 2012 року (а.с. 5-17). Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі зазначеного та згідно з умовами Договору позивачем, на підставі заяви [PERSON] від 22 листопада 2012 року (а.с. 24), Страхового акту № АС-005427 від 25 грудня 2012 року та розрахунку суми страхового відшкодування зробленого до нього (а.с. 25-28) [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39 817 грн. 98 коп., а саме - 39 540 грн. 78 коп., шляхом перерахування на рахунок ТОВ «ВіДі Автострада» за відновлювальний ремонт автомобіля, про що свідчить платіжне доручення № 8994 від 15 лютого 2013 року (а.с 29) та 277 грн. 20 коп. шляхом сплати на спеціальний рахунок [PERSON] у ПАТ «Укрсоцбанк», про що свідчить відомість підтвердження переказів (а.с. 30). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завданні збитки. При цьому, згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Крім того, положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», серед іншого, передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронна-страхова компанія», у зв'язку з чим 29 квітня 2013 року позивачем направлена останньому заява про виплату страхового відшкодування у розмірі 39 817 грн. 98 коп. (а.с. 31, 32). При цьому, страхова компанія відповідача повідомила позивача про прийняте рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у сумі 35 529 грн. 46 коп., за вирахуванням ПДВ та суми франшизи у розмірі 1 000 грн. 00 коп. (а.с. 33). Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», серед іншого, визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі зазначеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 1 000 грн. 00 коп., тобто різниці між фактичним розміром здійсненої позивачем виплати страхового відшкодування (фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок ДТП), та сумою страхового відшкодування, яку Приватне акціонерне товариство «Українська охоронна-страхова компанія» зобов'язано відшкодувати позивачу, підлягають задоволенню. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до [PERSON] про стягнення невідшкодованої суми франшизи підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved