Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 16 жовтня 2006 року між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №591. Відповідно до умов договору спілка надала відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень на умовах строковості, платності, зворотності. Кредит надавався на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення до 16.10.2008 року. Крім того, позивач вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.03.2015 року у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань із відповідача вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договорам у розмірі 37990 грн. 51 коп. Проте, на даний час відповідачем рішення суду виконане не було у зв'язку з чим спілкою було нараховано інфляційні втрати на суму боргу, які станом на 20.08.2015 року становлять 49611 грн. 79 коп. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача інфляційне відшкодування у розмірі 49611 грн. 79 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Так, судом встановлено, що 16 жовтня 2006 року між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №591. Відповідно до умов договору спілка надала відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень на умовах строковості, платності, зворотності. Кредит надавався на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення до 16.10.2008 року (а.с.5). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Разом із тим, у визначений у зобов'язанні строк, боржником кредитні кошти у добровільному порядку повернуті не були. Судом також встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03.03.2015 року позов кредитної спілки «Буковинський альянс» було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь спілки: заборгованість за кредитним договором №591 від 16.10.2007 року у вигляді непогашеної суми відсотків та нарахованої пені за період з 30.05.2007 року по 19.07.2014 року у розмірі 37990 грн. 51 коп. (а.с.9-10). Як було встановлено судом, на даний час рішення суду від 03.03.2015 року виконане не було, зазначену обставину відповідач будь-якими доказами не спростував. Підстави припинення зобов'язання визначені главою 50 ЦК України. Зокрема, за змістом ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як було встановлено судом зобов'язання належним чином виконане не було. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначеної правової норми Закону дає підстави суду дійти висновку про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання та полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні розрахунку, сум інфляційних втрат внаслідок невиконання рішення суду станом на 20.05.2015 року становить 49611 грн. 79 коп. (а.с.13). За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved