Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №ODXRRX09160156 від 16 серпня 2007 року відповідач отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 5 940, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, [PERSON] зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 147 741, 87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5 940, 00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 049, 40 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 3 902, 58 грн.; заборгованості по пені у розмірі 109 849, 89 грн. В подальшому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року та судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 119 132, 42 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед Банком на даний час складає 30 539, 92 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №ODXRRX09160156 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 5 940, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 5.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п. 3.2.2, 3.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний оплатити Банку пеню в розмірі 0, 15 % від строку простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Проте, [PERSON] зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 147 741, 87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5 940, 00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 049, 40 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 3 902, 58 грн.; заборгованості по пені у розмірі 109 849, 89 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. В подальшому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2013 року та судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 119 132, 42 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед Банком на даний час складає 30 539, 92 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved