Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Будьоннівський районний відділ в м. Донецьку Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про виселення з житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на наступні обставини. 27 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Пролетарське відділення №5404 м. Донецька, яке реорганізоване шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення №10004/043 та [PERSON] був укладений кредитним договір №К-ПИ-220316145, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 110 000 гривень, строком на 120 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 26.03.2018 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50% річних. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язання, що виникло з кредитного договору, на підставі ст. ст. 546,547 ЦК України 27 березня 2008 між Банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір №К-ПИ-220316145Л, за умовами якого іпотекодавець передає банку в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., яка розташована на 4-ому поверсі 5ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 27.03.2004 року. Право власності на яке, було зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька (витяг № 3552538 від 12.05.2004 року.) Позичальник з 01.04.2009 року не виконував в повному обсязі свої зобов'язання перед банком, що призвело до створення заборгованості. 27.11.2013 року рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька позовні вимоги прокурора Будьоннівського району міста Донецька, що діяв в інтересах АТ «Ощадбанк» були задоволені та було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №К-ПИ-220316145Л від 27.03.2008 року, а саме на нерухоме майно: однокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності з метою погашення з заборгованості за кредитним договором. Також, вказаним рішенням суду був визначений спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: шляхом продажу банком як іпотеко держателем від свого імені предмета іпотеки будь якій особі - покупцеві порядку статі 38 ЗУ «Про іпотеку». Згідно зі статтею 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців, як в добровільному та к і в примусовому порядку. Згідно довідки КП «Керуюча компанія Будьоннівського району міста Донецька» від 23.01.2014 року єдиною зареєстрованою особою за адресою предмета іпотеки є відповідачка, банк на її адресу направив вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку у відповідних органах, яка була отримана останньою 20.02.2014 року. Однак відповідачка жодних дій щодо звільнення житлового приміщення не вчинила. Просить суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку у Будьоннівському районному відділі в місті Донецьку ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області та стягнути на користь позивача судові витрати. Представник позивача - Галстян В.А., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких обставин. Судом встановлені наступні обставини. 27 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Пролетарське відділення №5404 м. Донецька, яке реорганізоване шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення №10004/043 та [PERSON] був укладений кредитним договір №К-ПИ-220316145, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 110 000 гривень, строком на 120 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 26.03.2018 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50% річних. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язання, що виникло з кредитного договору, на підставі ст. ст. 546,547 ЦК України 27 березня 2008 між Банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір №К-ПИ-220316145Л, за умовами якого іпотекодавець передає банку в іпотеку однокімнатну квартиру, загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., яка розташована на 4-ому поверсі 5ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 27.03.2004 року. Право власності на яке, було зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька (витяг № 3552538 від 12.05.2004 року.) Позичальник з 01.04.2009 року не виконував в повному обсязі свої зобов'язання перед банком, що призвело до створення заборгованості. Згідно з п.3.13 іпотечного договору, що узгоджується з вимогами ст.33 ЗУ «Про іпотеку», іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним або іпотечним договором, в тому числі невиконання або неналежне виконання боржником зобов'язання за кредитним договору в цілому або в будь якій частині, якщо прострочення строку будь якого з платежів або його частини складає більше 2 місяців. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Будьоннівського районного суду від 27 листопада 2013 року, яке набрало чинності, у цивільній справі №2/254/1456/2013 за позовом прокурора Будьоннівського району міста Донецька, в інтересах держави в особі ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги були задоволені частково та вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.03.2008 року №К-ПИ-220316145, розмір якої становить 124 054, 81 гривні, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №К-ПИ-220316145Л від 27.03.2008 року, а саме нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,3 кв.м., у тому числі житлова площа - 16,2 кв.м., що розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 27.03.2004 року, шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України», як іпотеко держатель від совго імені предмета іпотеки будь якій особі покупцеві, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки 188235 гривень. Згідно довідки адресно -довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в Донецькій області, відповідачка [PERSON] залишається зареєстрованою в квартирі на час розгляду справи в суді. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині виселення відповідачки з спірної квартири, суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають в ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру , згідно ч.3 ст. 109 ЖК України, є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому з зазначеної квартири. Так, 10 лютого 2014 року банк на адресу відповідачки направив вимогу №833 про добровільне звільнення житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку у відповідних органах, яка була отримана останньою 20.02.2014 року, однак відповідачка жодних дій щодо звільнення житлового приміщення не вчинила. Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачка на підставі ст. 109 ч.3 ЖК України підлягає виселенню зі спірної квартири. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку у Будьоннівському районному відділі в місті Донецьку ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області, суд виходить з того, що згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Рішення суду про виселення відповідачки з жилого приміщення не визначене статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» як підстава для зняття його з реєстрації місця проживання. В зв'язку з чим, суд вважає, що прийняття рішення за позовними вимогами в цій частині додатково права відповідача не обмежує, необхідне позивачеві для подальшої реалізації своїх прав як власника. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і відповідачку слід судовим рішенням зняти з реєстраційного обліку у Будьоннівському районному відділі в місті Донецьку ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.ч.3,4 ст. 109 ЖК України та

Outcome: approved