Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. щомісяця до його повноліття, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Припинити з 10 квітня 2016 року стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання їх шлюбу, син залишився проживати разом з ним і знаходився на його утриманні та вихованні. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2015 року місце проживання дитини визначено разом з ним. Однак з обєктивних причин зазначене рішення суду виконане не було, оскільки відповідач виїхала разом з дитиною за межі міста. Так як дитина деякий час проживала з відповідачем, рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 березня 2016 року з нього на утримання [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] Проте, з 10 квітня 2016 року дитина знову проживає з ним та перебуває на його утриманні так як відповідач зловживає спиртними напоями, життям дитини не цікавиться і не бажає займатися його вихованням. [PERSON] часто хворіє, потребує лікування, до того ж значних коштів потребує і його навчання. При цьому, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що і є підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати за їх відсутністі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні (а.с.4). Довідок про доходи сторін суду не надано. Судом також встановлено, що рішенням Знамянського міського суду Кіровоградської області від 17 березня 2016 року з [PERSON], стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, тобто до 23 лютого 2027 року (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Тобто, аліменти на дитину підлягають сплаті тому з батьків, з ким проживає дитина. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги про припинення стягнення з позивача аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позаяк проживання дитини разом з позивачем та перебування на його утриманні тягне за собою припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня 2016 року встановлено у розмірі 1531 грн., 30 % від вказаної суми складає приблизно 459 грн.\~ Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового\~розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягає сплаті відповідачем на утримання сина, суд враховує обставини передбачені ст.182 СК України, зокрема відсутність даних стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких вона зобовязана утримувати, а також ненадання нею матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивача, проживаючи з ним, матеріальне становище сторін та відсутність даних щодо регулярності та стабільності доходу відповідача. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе встановити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі визначеній позивачем достатньою в сумі 650 грн. щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття. Вказаний розмір аліментів не є меншим 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого з 01 травня 2016 року. При цьому, суд має роз'яснити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Принцип диспозитивності надає особі право на власний розсуд розпоряджатися як наданими їй правами, так і засобами їхнього захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом,звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Це положення надає зацікавленій особі право процесуальної ініціативи порушити справу в суді. Враховуючи, що даний позов пред'явлено до суду 16.06.2016 року, позивачем не представлено доказів на підтвердження того, що ним дійсно вживались належні заходи до стягнення з відповідача аліментів, а остання ухилялась від їх сплати, що давало б підстави для стягнення аліментів за минулий час, суд не вбачає можливості відступити від загального правила щодо визначення часу, з якого присуджуються аліменти. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial