Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи: Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 25.12.2013 року, шлюб між ними розірваний 25.09.2015 року. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з матір`ю. Після розлучення вони почали проживати окремо, відповідач усілякими способами перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, жодних причин і мотивів не повідомляє. Декілька разів приходив за адресою проживання відповідача, але вона за місцем реєстрації відсутня. На неодноразові прохання побачитися з дитиною відмовляє. Він працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею. В зв`язку з цим просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди та не чинити йому перепон у спілкуванні з їх сином [PERSON] , [INFO] ; визначити йому такі способи участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , без урахування часу на відвідування дитиною виховних та навчальних закладів (школи) спортивних секцій та гуртків: 1) систематичні побачення щотижня в неділю та суботу з 08 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. без обмежень переміщення та без присутності і втручання матері; щорічно під час зимових канікул проживання один тиждень безперервно, починаючи з 10:00 години ранку 3 січня та закінчуючи 20:00 годиною вечора 7 січня безпосередньо з батьком без обмежень переміщення та без присутності і втручання матері; щорічно під час літніх канікул проживання один літній місяць безперервно, починаючи з 10:00 години ранку 20 липня та закінчуючи 20:00 годиною вечора 20 серпня безпосередньо з батьком без обмежень переміщення та без присутності і втручання матері, з можливістю виїзду на морські курорти, санаторії та туристичні бази без супроводження, присутності та втручання матері. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати. 07.11.2018 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідного якого, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що з моменту розлучення позивач не приймав (і не намагався) прийняти жодної участі у вихованні сина та жодного разу не відвідував його та матеріально не забезпечував та не забезпечує і на даний час. Вона ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не чинила, але позивач сам не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, а метою звернення до суду з даним позовом спричинити їй та їх дитині душевних страждань. В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також просив в разі неявки відповідача по справі в судове засідання ухвалити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Пасічна І.В. в судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду заяву в якій просила провести розгляд справу за її відсутності та винести рішення згідно до висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 21.11.2018 року № 02-13-7/1900. Проти винесення заочного рішення не заперечує, з правовими наслідками ознайомлена. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 29.12.2017 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 67 від 29.01.2014 року. Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2013 року, даний шлюб було розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2015 року у цивільній справі № 629/3837/15-ц, яке набрало законної сили 06 жовтня 2015 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] , відповідачем у даній справі. 25 червня 2016 року відповідач по справі зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області та після укладення шлюбу обрала прізвище чоловіка - [PERSON] . Вищевказані обставини визнавалися і не заперечувалися сторонами у справі, а тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На теперішній час між батьками дитини виник спір стосовно участі батька у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною. При цьому, позивач у своєму позові вказав, що відповідач чинить йому перешкоди в його участі у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною, хоча він є хорошим та дбайливим батьком і бажає приймати участь у вихованні та житті своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Але ж позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, що йому дійсно чиняться перешкоди з боку матері у спілкуванні з дитиною і її вихованні, оскільки ним не підтверджено, що відповідач не давала йому змоги бачитися і спілкуватися з дитиною. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, його позовні вимоги в частині усунення перешкод з боку відповідача у його спілкуванні з малолітнім сином задоволенню не підлягають. В свою чергу, відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як встановлено у судовому засіданні, позивач має бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні, оздоровленні. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З матеріалів справи випливає, що відсутні обставини для обмеження спілкування батька з його малолітньою дитиною. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо запропонованого ним графіку побачень з дитиною і встановлення порядку спілкування батька з сином, оскільки він буде суперечити режиму дня дитини, інтересам дитини і самого позивача, який не довів суду належними доказами, що він зможе у такому графіку приділяти увагу дитині. При цьому, сама дитина є ще занадто малою і їй всього п`ять повних роки. Зокрема малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідує Лозівський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 5 «Теремок» Лозівської міської ради Харківської області з 25.07.2016 року по теперішній час, що підтверджується довідкою вказаного закладу від 13.03.2018 року № 01-18/37. В свою чергу, відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 27.11.2018 року за № 02-13-7/1900, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області вважає за доцільне встановити наступний графік побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: щомісяця 1 та 3 тиждень у суботу або неділю з 09-00 години до 13-00 години на території м. Лозова Харківської області за попередньою домовленістю з матір`ю та у її присутності. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області і вважає його таким, що повністю відповідає інтересам, як позивача, так й інтересам, що найголовніше, самої малолітньої дитини. Такий графік запропонований з урахуванням віку дитини, прихильності до кожного з батьків і розпорядку її дня. За таких обставин, дослідивши усі докази у справі, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, в тому числі врахувавши інтереси малолітньої дитини, її вік, суд дійшов висновку задовольнити частково позовні вимоги позивача та визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] року, встановити наступний графік побачень: щомісяця 1 та 3 тиждень у суботу або неділю з 09-00 години до 13-00 години на території м. Лозова Харківської області за попередньою домовленістю з матір`ю та у її присутності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial