Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари члена колективного сільськогосподарського підприємства «Загнітківське», на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235211, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Загнітківської сільської ради. Вона як єдиний спадкоємець за законом фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. До неї перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікат на право на земельну частку (пай). В подальшому вона зазначений сертифікат втратила, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Своєчасно до нотаріуса не змогла звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не мала. З цих же причин пропустила і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 2,29 умовних кадастрових гектари члена КСП «Загнітківське» с. Загнітково, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД-12 №0235211, виданого на ім»я [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29 квітня 1999 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], помер [INFO]. Згідно інформації Відділу Держземагенства в Кодимському районі Одеської області №12-12-05/2535 від 29 жовтня 2013 року [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235211, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, розташовану по Загнітківській сільській раді. Згідно довідки Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області №2076 від 16 жовтня 2013 року, [PERSON] до своєї смерті ([INFO]) проживав в одному домі із своєю дочкою - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 листопада 1979 року Загнітківською сільською радою, батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Писарівською сільською радою Кодимського району 12 серпня 2011 року, після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]». Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за законом (ст. 529 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року) від спадщини не відмовилася, фактично вступивши у володіння спадковим майном (ст. 549 ч.1 п.1 ЦК України в редакції 1963 року). До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235211, розташовану на території Загнітківської сільської ради. Зазначений правовстановлюючий документ позивачем був утрачений, що унеможливило оформелння нею спадщини. Частиною другою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця і тим самим набула право власності на неї. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки вона є особою юридично не освіченою, матеріально не забезпеченою, а звідси - не мала можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved