Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 20.11.2014 року, між позивачем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір найму №78. Умовами укладеного між сторонами договору найму передбачалось, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління №7» (далі наймодавець) передав, а фізична особа [PERSON] (далі наймач) прийняла у платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 73,6 м2. Факт передачі приміщення у найм підтверджується Актом передачі приміщення від 20.11.2014 року, підписаного сторонами. Відповідно до п.п. 4.3, 4.4, 4.5 договору найму, орендна плата вноситься наймачем без виставлення наймодавцем додаткових рахунків щомісячно авансом не пізніше десятого числа місяця, за який здійснюється оплата. Крім того, протягом строку найму наймач окрім орендної плати компенсує наймодавцю вартість спожитих наймачем комунальних послуг. До складу комунальних послуг відноситься: водопостачання, каналізація, електропостачання. Розмір компенсації комунальних послуг визначається за встановленими тарифами постачальників, виходячи з кількості фактично спожитих наймачем послуг на підставі показань лічильників, чи інших засобів контролю. Відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги здійснюється наймачем щомісячно (після закінчення місяця споживання) протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання від наймодавця рахунків. 30.11.2016 року сторони підписали угоду про розірвання з 30.11.2016 року договору найму №78 від 20.11.2014 року. Відповідно до угоди про розірвання договору найму наймач мала заборгованість перед наймодавцем в розмірі 25893,32 грн., яку зобов'язалась погашати частинами, які були зазначені в угоді про розірвання договору найму, строком до 30.04.2017 року. В порушення умов договору найму та угоди про розірвання договору, відповідач не виконала свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 14.09.2017 року за нею рахується заборгованість в сумі 25893,32 грн., в тому числі ПДВ, з яких 11776,00 грн. - заборгованість по сплаті орендної плати за жовтень-листопад 2016 року, 14117,32 грн. - заборгованість по сплаті за комунальні послуги за вересень-листопад 2016 року. Позивачем було надіслано відповідачу лист претензію №62 від 14.06.2017 року, з вимогами сплатити борг. Проте, станом на день подання позову відповідач заборгованості не погасила та відповіді на претензію не надала, тому позивач був вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила щодо їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.11.2014 року, між позивачем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON], було укладено договір найму №78 (а.с. 10-12). Умовами укладеного між сторонами договору найму передбачалось, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне управління №7» передав, а фізична особа [PERSON] прийняла у платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 73,6 м2. Факт передачі приміщення у найм підтверджується Актом передачі приміщення від 20.11.2014 року, підписаного сторонами (а.с. 14). Відповідно до п.п. 4.3, 4.4, 4.5 договору найму, орендна плата вноситься наймачем без виставлення наймодавцем додаткових рахунків щомісячно авансом не пізніше десятого числа місяця, за який здійснюється оплата. Крім того, протягом строку найму наймач окрім орендної плати компенсує наймодавцю вартість спожитих наймачем комунальних послуг. До складу комунальних послуг відноситься: водопостачання, каналізація, електропостачання. Розмір компенсації комунальних послуг визначається за встановленими тарифами постачальників, виходячи з кількості фактично спожитих наймачем послуг на підставі показань лічильників, чи інших засобів контролю. Відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги здійснюється наймачем щомісячно (після закінчення місяця споживання) протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання від наймодавця рахунків. 30.11.2016 року сторони підписали угоду про розірвання з 30.11.2016 року договору найму №78 від 20.11.2014 року. Відповідно до вказаної угоди про розірвання наймач мала заборгованість перед наймодавцем в розмірі 25893,32 грн., яку зобов'язалась погашати частинами, які були зазначені в угоді про розірвання договору найму, строком до 30.04.2017 року (а.с. 15). В порушення умов договору найму та угоди про розірвання договору, відповідач не виконала свої зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 14.09.2017 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 25893,32 грн., з яких 11776,00 грн. - заборгованість по сплаті орендної плати за жовтень-листопад 2016 року, 14117,32 грн. - заборгованість по сплаті за комунальні послуги за вересень-листопад 2016 року (а.с. 15). Позивачем було надіслано відповідачу лист претензію №62 від 14.06.2017 року, з вимогами сплатити борг, проте станом на день подання позову відповідач заборгованості не погасила та відповіді на претензію не надала (а.с. 16). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що право позивача порушено неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 26959,56 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved