Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з: - земельної ділянки площею 3,29 га (кадастровий номер 1825087600:01:000:0059) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220246 від 20 грудня 2004 року, виданий на імя «Калініченко Зофія Францівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 19 від 18.02.2004 року, яку фактично успадкував покійний батько, [PERSON], однак за життя не встиг виготовити на себе відповідний правовстановлюючий документ; - земельної ділянки площею 3,40 га (кадастровий номер 1825087600:01:000:0058) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому батьку, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220245 від 20 грудня 2004 року, виданий на імя «Калініченко Анатолій Степанович» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 19 від 18.02.2004 року, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 16.07.1972 року в с. Пилиповичі, Радомишльського району Житомирської області, де і на даний час зареєстрований та проживає. Відповідно до мого свідоцтва про народження серії І-ТП № 278746 від 08.08.1972 року, що видане Пилиповицькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області, моїми батьками є: батько, [PERSON], українець, та мати, [PERSON], українка. 08 березня 2011 року, у віці 77 років померла мати позивача, [PERSON], в с. Пилиповичі, Радомишльського району Житомирської області, даний факт також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 160221 від 10.03.2011 року, що видане виконкомом Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Спадщину після смерті матері, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв її чоловік, батько позивача, [PERSON], (що підтверджує свідоцтво про шлюб серії І-ТП № 119213 від 26.12.2014 року) шляхом постійного проживання з покійною, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних комунальних платежів, отримував кошти за землю, тощо, даний факт також підтверджує довідка № 427 від 18.09.2017 року, з виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згодом, а саме: 22 березня 2015 року, у віці 78 років помер батько позивача, [PERSON], в с. Пилиповичі, Радомишльського району Житомирської області, даний факт також підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 256360 від 24.03.2015 року, що видане виконкомом Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того, ще за своє життя, [PERSON], на випадок своєї смерті зробив розпорядження у вигляді заповіту в якому зазначив: що все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обовязки на час смерті, заповів своєму сину [PERSON], копія заповіту № 32 від 22.11.2012 року. У свою чергу, спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв його син, [PERSON], шляхом постійного проживання з покійним, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних комунальних платежів, отримував кошти за землю, тощо, даний факт також підтверджує довідка № 428 від 18.09.2017 року, з виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті батька, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 3,29 га (кадастровий номер 1825087600:01:000:0059) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220246 від 20 грудня 2004 року, виданий на імя «Калініченко Зофія Францівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 19 від 18.02.2004 року, яку фактично успадкував покійний батько, [PERSON], однак за життя не встиг виготовити на себе відповідний правовстановлюючий документ; - земельна ділянка площею 3,40 га (кадастровий номер 1825087600:01:000:0058) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пилиповицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому батьку, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220245 від 20 грудня 2004 року, виданий на імя «Калініченко Анатолій Степанович» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 19 від 18.02.2004 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно Глави 10 п. 4.15 й п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що хоча фактично покійний батько позивача і успадкував все майно після смерті своєї дружини проте не виготовив на себе відповідний правовстановлюючий документ, крім того оригінал державного акту батька має підчистку та дописку, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved