Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він в 2010 році зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, постійні сварки та скандали роблять їх сумісне проживання неможливим. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та будуть проживати з ним після розірвання шлюбу. Спору щодо розподілу сумісного майна немає. На підставі викладеного просить, розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова, Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області; судові витрати за подачу позову до суду стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій прохав провести розгляд справи за його відсутності. Уточнив свої позовні вимоги та просив розірвати шлюб з відповідачем по справі, зазначив, що діти після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з відповідачем, а він сплачуватиме аліменти на утримання за рішенням суду. Не заперечував проти винесення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій прохала провести розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вказала, що після розірвання шлюбу діти буде проживатимуть разом з нею, а позивач сплачуватиме аліменти на утримання дітей за рішенням суду, спору щодо розподілу сумісного майна немає. Крім цього просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення уточненого позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~23\~липня 2010\~року в\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~місту Лозова\~Лозівського міськрайонного\~управління юстиції\~Харківської області,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданим 23\~липня 2010\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Лозова Лозівського\~міськрайонного управління\~юстиції Харківської\~області,\~актовий запис\~№ 166. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітній дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем, а позивач сплачуватиме на їх утримання аліменти за рішенням суду. Сумісне життя сторін не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання відповідача суд після розірвання шлюбу відновлює їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved