Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував з [PERSON] у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO] Шлюб розірвано на підставі рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2004 р. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.04.2003 р. [PERSON] зобов'язано сплачувати [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину починаючи з 17.03.2003 р. до досягнення повноліття. З 03.07.2014 р. [PERSON] переїхав до міста Харкова та спільно проживає з позивачем, відповідач перестала приймати участь у вихованні та не витрачає власні кошти на утримання сина. Але відповідач продовжує отримувати від позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина та використовує частину зазначених коштів на власні потреби. [PERSON] є студентом денного відділення 1 курсу Харківського комп*ютерно - технологічного коледжу НТУ «ХПІ», проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Позивач змушений самостійно утримувати [PERSON], що погіршує його матеріальний стан. Крім того, позивач є ліквідатором ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 3 групи та вимушений витрачати значну частину своїх доходів на поліпшення власного здоров*я. Позивач в судове засідання не з*явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив задовольнити позов, розглядати справу за його відсутністю та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Поштою від відповідача надійшли заперечення, з яких вбачається, що факти вказані позивачем є надуманими, вона кожного місяця надсилає гроші та бандеролі на утримання сина. Позивач не дозволяє сину їздити у м. Кобеляки, останній раз бачила сина у серпні 2015 року коли сама приїхала та забрала його . Відповідач спілкується з сином лише по телефону. Заробітна плата відповідач є менше ніж пенсія позивача, інших доходів вона не має, субсидію не оформила та сплачує за комунальні послуги 700 гривень щомісяця. За наявністю підстав передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.04.2003 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитини, починаючи з 17.03.2003 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). З копії довідки № 650 від 25.09.2014 р. вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом Харківського комп*ютерно - технологічного коледжу НТУ «ХПІ» денного відділення 1 курсу. Термін закінчення коледжу 30 червня 2018 року (а.с. 11). З копії довідки КП «Жилкомсервіс» від 19.09.2014 р. [PERSON] та його син [PERSON] зареєстровані та проживають по [ADDRESS]. Склад сім*ї 2 чол. (а.с. 6). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях - ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Відповідачем не надано доказів в підтвердження її доводів викладених у письмових запереченнях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів не менше 1/2 неоподаткованого прожиткового мінімуму на дитину, не підлягає задоволенню оскільки це суперечить ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. новий розмір аліментів необхідно сплачувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили, а не з 20.11.2014 р., як просить позивач. В іншій частині позов підлягає задоволенню. У зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання суд позбавлений можливості розглянути її вимоги про залишення позову без розгляду. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial