Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 46 972,00 гривень. Позов мотивує тим, що 26.03.2008 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 євро, а остання у свою чергу зобов'язалася повернути отримані кошти до 01.01.2015 року. Однак, після виконання позивачем своїх зобов'язань, відповідач порушила умови договору. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість в сумі 2000 євро, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 46 972,00 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у ньому та просить такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, при цьому додатково пояснив, що відповідач [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 2000 євро, які зобов'язалась повернути до 01.01.2015 року однак у зв'язку із скрутним матеріальним станом не змогла виконати своє зобов'язання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 26.03.2008 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 євро, що стверджується розпискою від 26.03.2008 року. Крім того, згідно наданої розписки відповідач зобов'язалась повернути позивачу отримані грошові кошти до 01.01.2015 року. Позивач [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується розпискою на отримання позики від 26.03.2015 року. Згідно із вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Крім того, ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, в силу вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, заборгованість [PERSON] перед позивачем [PERSON] станом на 17.03.2015 року становить 2000 євро, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 46 972,00 гривні. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо повернення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З наведених міркувань та

Outcome: approved