Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» про припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, виділ в натурі частки із нерухомого майна та визнання права власності на неї посилаючись на те, що йому належить 51% статутного капіталу ТОВ «Корса», [PERSON] - 34%, а ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» - 15%. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2005 року припинено юридичну особу ТОВ «Корса».ТОВ «Корса» перебуває в стані ліквідації, але згідно відомостей відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Деснянської РДА у місті Києві не має особи, яку б вони мали право призначити головою ліквідаційної комісії ТОВ «Корса», в зв'язку з чим вони звернулись до Господарського суду міста Києва із заявою щодо його призначення рішенням суду. В даний час, будучи власником 51% статутного капіталу ТОВ «Корса», він не в змозі реалізувати своє право власності на майно, лише за судовим рішенням може захистити своє право власності. Тому просить суд припинити право спільної часткової власності в ТОВ «Корса» на нежитлове приміщення по [ADDRESS]; виділити йому в натурі зі спільної часткової власності, що належить ТОВ «Корса» 51/100 частку нежитлового приміщення по [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 51/100 частку нежитлового приміщення по [ADDRESS] як на окремий об'єкт права власності. В подальшому позивачем декілька разів уточнювались позовні вимоги, відповідно до останніх уточнень позовних вимог в якості співвідповідача залучено [PERSON], в зв'язку з тим, що 18.05.2012 року [PERSON] продав, належні йому 34% статутного капіталу ТОВ «Корса» [PERSON] Позивач просить суд визнати за ним право власності на 51/100 частку нежитлового приміщення по [ADDRESS]; встановити порядок користування нежитловим приміщенням по [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] коридор площею 8,8 кв.м., М зал площею 30 кв.м., коридор площею 7,5 кв.м., кімнату площею 14,9 кв.м.; залишити у спільному його користуванні та користуванні відповідачів тамбур площею 4,7 кв.м., коридор площею 13,7 кв.м., вбиральню площею 5,2 кв.м., вбиральню площею 1,5 кв.м., коридор площею 3,4 кв.м. Позивач та його представник за первісним позовом в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В письмових запереченнях просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» частково заперечуючи проти позову звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], 3- я особа: [PERSON] про визнання права власності на частку у нерухомому майні та відшкодування витрат на утримання нежитлового приміщення посилаючись на те, що 15% статутного капіталу ТОВ «Корса» належить ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях», але останній не в змозі реалізувати своє право власності, оскільки ТОВ «Корса» перебуває в стадії ліквідації та внесення будь-яких відомостей про вхід чи вихід нових учасників, зміну статутного капіталу державним реєстратором не допускається, а голову ліквідаційної комісії призначити не можливо. Тому просить суд визнати за ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» право власності на 15/100 частки нежитлового приміщення по [ADDRESS] та зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві зареєструвати за ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» право власності на 15/100 частки нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Крім того, враховуючи те, що за період з 2004 року по 2014 рік ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» здійснювало сплату за отримані комунальні послуги, пожежну безпеку, земельний податок та інші обов'язкові платежі, а тому у [PERSON] виникла заборгованість у сумі 135451 грн. 56 коп., які ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» просить стягнути з [PERSON] В судове засідання призначене на 10.12.2014 року представник відповідача ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, первісний позов в частині визнання права власності підтримує, проти інших вимог заперечує; зустрічний позов ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], 3- я особа: ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» про стягнення боргу та визнання права власності на частку у нерухомому майні посилаючись на те, що 20.06.2003 року він надав ТОВ «Корса» грошову позику в розмірі 800000 грн., строком на 5 років з виплатою 30% від суми, наданої в позику. ТОВ «Корса» не було повернуто грошові кошти, в зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, нарахових відсотків та штрафу за несвоєчасне повернення грошових коштів в розмірі 2400000 грн. В процесі розгляду справи було встановлено, що ТОВ «Корса» не знаходиться ні за юридичною, ні за фактичною адресою, а в подальшому і про те, що порушена ліквідаційна процедура. Неодноразово звертався до Господарського суду міста Києва з заявами про порушення справа про банкрутство ТОВ «Корса» та визнання кредитором ТОВ «Корса», але йому було відмовлено у прийнятті заяви. [PERSON] як спадкоємець корпоративних прав ТОВ «Корса» має відповідати в межах своєї частки статутного капіталу. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 408000 грн., несплачені відсотки в розмірі 612000 грн. та штраф за несвоєчасне повернення суми позики в розмірі 204000 грн.; визнати за ним право власності на 34/100 частку нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява в якій просить суд відкласти розгляд справи в зв'язку з перебуванням у відрядженні, але доказів, які б підтвердили факт перебування у відрядженні суду не надано, а тому суд розцінює його неявку як затягування розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 29 березня 2005 року припинено юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Корса» (том 1 а.с.6-8), якому на праві власності належить майно та приміщення перукарні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.20, 21). Згідно зі статуту, учасниками ТОВ «Корса» є [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» (том 1 а.с.12-19). Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 серпня 2011 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами справи, за якою [PERSON] визнає право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом на спадкове майно, в тому числі, на 34% статутного фонду (корпоративного права) ТОВ «Корса» з 85% належних [PERSON] після смерті його матері [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] визнають право власності на спадкове майно за [PERSON], в тому числі, на 51% статутного фонду (корпоративного права) ТОВ «Корса» з 85% належних [PERSON] після смерті його матері [PERSON] (том 1 а.с.22-23). [PERSON] та [PERSON] 18 травня 2012 року уклали договір купівлі-продажу корпоративних прав на ТОВ «Корса», за яким [PERSON] прийняв у власність 34% статутного капіталу ТОВ «Корса» (том 1 а.с.205-206). Наполягаючи на визнанні права власності на частку у нерухомому майні позивач за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами зазначають, що реалізувати своє право власності на майно, а саме: нежитлове приміщення по [ADDRESS] вони на даний час не в змозі, оскільки ТОВ «Корса» в стадії ліквідації та внесення будь-яких відомостей про вхід чи вихід нових учасників, зміну розміру статутного капіталу державним реєстратором не допускається. Крім того, не надається можливим призначити голову ліквідаційної комісії ТОВ «Корса». В п. 5.12 статуту учасники ТОВ «Корса» передбачили, що в разі реорганізації або ліквідації учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступити до нього за згодою товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) до вступу в товариство або відмові товариства від прийому правонаступника (спадкоємця) йому видається в грошовій і (або) в натуральній формі частка того майна, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі, вартість якого оцінюється на день реорганізації або ліквідації учасника. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним Відповідно до ч. 5 ст. 147 Цивільного кодексу України, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом (ч. 3 ст. 148 Цивільного кодексу України). Отже, суд вважає за можливе визнати за кожним із позивачів право власності на частку нежитлового приміщення по [ADDRESS], яке належить ТОВ «Корса», відповідно до належної частки у статутному капіталі ТОВ «Корса», а саме: за [PERSON] на 51/100 частку, за [PERSON] на 34/100 частку, за ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» на 15/100 частку. Частинами 1, 3 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З поетажного плану на приміщення по [ADDRESS] вбачається, що загальна площа приміщення становить 164,3 кв.м., складається з основних приміщень: 30 кв.м., 14,9 кв.м., 11,5 кв.м., 21,8 кв.м., 25,2 кв.м., 17,6 кв.м., загальною площею 121 кв.м., а також підсобних приміщень: 4,7 кв.м., 8,8 кв.м., 7,5 кв.м., 13,7 кв.м., 5,2 кв.м., 3,4 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м. (том 1 а.с.94, 95). Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд виділити в натурі належну позивачу частину. З його клопотанням судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. З висновку №3836\\13604\\13-42 від 19.12.2013 року вбачається, що виділити [PERSON] 51\\100 частку з групи приміщень під № 80 по [ADDRESS] в окреме ізольоване приміщення в існуючому об»ємно-плановому рішенні, у відповідності з діючими вимогами нормативних документів неможливо (а.с.107-121). Враховуючи те, що сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо порядку користування нежитловим приміщенням по [ADDRESS], тому суд вважає за можливе встановити порядок користування приміщеннями по [ADDRESS]. Враховуючи частки майна кожного із співвласників їм може бути виділено наступні площі: [PERSON] - 83,793 кв.м., [PERSON] - 55,862 кв.м., ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» - 24,645 кв.м. При встановленні порядку користування спірним приміщенням суд виходить з того, що спірне приміщення має лише один відокремлений вихід (вхід), ізольований від житлової частини будинку, приміщення має місця загального користування, які не можуть бути виділені одному співвласнику не порушуючи права інших співвласників. Також суд при встановленні порядку користування виходить з того, що [PERSON] на момент розгляду справи взагалі не користувався жодним із приміщень, а інші співвласники ними користувалися в части приміщень на разі знаходиться парикмахерська, яка постійно працює. [PERSON] як співвласнику, з врахуванням його частки, суд виділяє в користування кімнату площею 25,2 кв.м.; зал площею 21,8 кв.м.; кімнату площею 17,6 кв.м. Згідно по етажного плану дана група приміщень поєднана спільним входом до них. На думку суду такий порядок користування не призведе до порушення прав співвласників майна, так як суд не припиняє право власності жодної сторони. В спільне користування [PERSON] та ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» суд виділяє М зал площею 30 кв.м.; кімнату площею 14,9 кв.м.; кімнату площею 11,5 кв.м. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» тамбур площею 4,7 кв.м.; коридор площею 8,8 кв.м.; коридор 7,5 кв.м.; коридор 13,7 кв.м.; вбиральня 5,2 кв.м.; коридор 3,4 кв.м. як місця загального користування. [PERSON] та ТОВ «Корса» 20 червня 2003 року уклали договір позики, за яким [PERSON] передав у власність ТОВ «Корса» 800000 грн., строком на п'ять років, до 20 червня 2008 року зі сплатою 30% річних від суми, наданої в позику(том 1 а.с.193). Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки зазначене грошове зобов'язання виникло до набрання чинності ЦК України, до спірних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР. Відповідно до статті 374 ЦК УРСР за договором позики одна сторона (позикодавець передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші і речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст. ст. 71, 75, 76, 80 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась і повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у п.11 роз'яснено - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представник позивача за первісним позовом просив суд застосувати строк позовної давності, з огляду на те, що позивачем [PERSON] за зустрічним позовом пропущений трирічний строк. Враховуючи те, що ТОВ «Корса» повинно було повернути грошові кошти до 20 червня 2008 року, а позов [PERSON] пред'явив лише 19.06.2014 року, тобто через шість років, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики не підлягає задоволенню у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо вимог ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» про стягнення коштів сплачених за період з 2004 року по 2014 рік за отримані комунальні послуги, пожежну безпеку, земельний податок та інші обов'язкові платежі в сумі 135451 грн. 56 коп., то вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» було здійснено такі платежі та саме в такій сумі. Вимоги ТОВ «Молодіжний центр «Залізний шлях» про зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві зареєструвати право власності на 15/100 частки нежитлового приміщення по [ADDRESS] теж не підлягають задоволенню, оскільки суд позбавлений можливості зобов'язати Реєстраційну службу вчинити певні дії, яка не є стороною по справі та не приймала участі в розгляді справи. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з позивача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3654 грн. судового збору; з [PERSON] на користь ТОВ «Модолодіжний центр «Залізний шлях» 1201 грн. 26 коп. судового збору. Оскільки позивачем під час пред»явлення позову до суду не було в повному обсязі сплачено судовий збір, тому з [PERSON] та ТОВ «Модолодіжний центр «Залізний шлях» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1827 грн. з кожного. Також на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 4896 грн. в рівних частках з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial