Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, про поновлення на посаді генерального директора, посилаючись на те, що на засіданні наглядової ради товариства, останнього було обрано генеральним директором, проте через декілька днів також на засіданні наглядової ради було припинення його повноваження та обрано нового генерального директора. Підставою для припинення повноважень позивача стала нібито відмова останнього від підписання контракту. Позивач з таким рішенням наглядової ради не погоджується, посилаючись на те, що для припинення повноважень останнього не було кворуму членів наглядової ради, який необхідний для вирішення відповідних питань. Крім того, позивач зазначає, що позивачу не було запропоновано укласти контракт, а саме фактично не було надано останній для ознайомлення. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач порушив трудові права останнього, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила задовольнити. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивачу було відмово про необхідність укладення контракту, проте позивач від його укладення відмовився, рішення про припинення повноважень останнього приймалось наглядовою радою дійсно за відсутності кворуму для цього, але такі дії було зумовлені виключною ситуацію на недопущення зупинки роботи товариства. Третя особа будучи повідомленою належним чином, від останньої надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08.07.2016 року відбулись позачергові загальні збори акціонерів публічного акціонерного товариства «Інститут транспорту і нафти» (далі - товариство). Згідно з публікацією та протоколом загальних зборів від 08.07.201 року на загальних зборах обрано наглядову раду товариства у складі п'яти осіб /а.с. 8-15, 24, 25, 28,29/. 08.07.2016 року відбулось засідання наглядової ради товариства і відповідно до протоколу № 1 позивача було обрано генеральним директором товариства /а.с.30-33/. 13.07.2016 року відбулось засідання наглядової ради товариства і відповідно до протоколу № 2 позивача було припинено повноваження позивача та обрано нового генерального директора, третю особу у справі, [PERSON], який 13.07.2016 року видав наказ про звільнення позивача /а.с. 36,37/. Згідно ч. 2 ст. 99 ЦК України, виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Згідно п. 8.1.3 виконавчий орган товариства (колегіальний) - дирекція Товариства. Згідно ч. 3 ст. 99 ЦК України, повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Згідно п.п. 8.3.8., 8.3.9. статуту товариства, рішення наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше ніж половина її складу /а.с. 65/. Згідно протоколу № 2 наглядової ради товариства від 13.07.2016 року, вбачається, що у прийнятті оспорюваного рішення про припинення повноважень позивача, як генерального директора та обрання нового, приймало участь дві особи, тоді як згідно протоколу № 5 про підсумки голосування на позачергових загальних зборах акціонерів від 08.07.2016 року, було прийнято рішення про обрання членами наглядової ради товариства п'ять осіб /а.с. 24, 25, 36/. Таким чином, вбачається, що для припинення повноважень позивача, як генерального директора не було кворуму для прийняття рішень, зкоерма і про припинення повноважень позивача, а отже наказ про звільнення позивача з вказаної посади є незаконним.Враховуючи зазначене вбачається, що трудові права позивачапри звільненні, як члена виконавчого органу товариства є порушеними і підлягають поновленню. Крім того, сама підстава припинення повноважень позивача, як було встановлено в судовому засіданні є п.6 ст. 36 КЗпП України, а саме що позивач, як зазначили представники відповідача нібито відмовився від укладення контракту. Суд вважає необґрунтованою позицію відповідача та вважає, що доводи позивача в судовому засіданні щодо відсутності факту відмови позивача від підписання контракту, не є спростованими. Так, представники відповідача згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надали належних та допустимих доказів, які б свідчили про відмову позивача від укладенні контракту та підтверджували б позицію представників відповідача, що така відмова мала місце. Згідно ч. 1 п. 4 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявамипрацівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved