Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 20 квітня 2004 року між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № CSHKRK01730658, відповідно до якого відповідачем надано кредитні кошти на придбання товару в сумі 2549,24 грн., під 12 відсотків річних за користування кредитними коштами із кінцевим строком повернення до 19 червня 2017 року. У листопаді 2018 року позивач дізнався, що 26 березня 2018 року постановою старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Погорнюка І.В. відкритого виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Швець Р.О. № 23822 від 08 грудня 2017 року про звернення стягнення на несплачену в строк за Кредитним договором № CSHKRK01730658 в розмірі 23786,50 грн., з яких заборгованість за відсотками у розмірі 21 438,94 грн., заборгованість з пені за період з 07.04.2017 по 19.06.2017р. у розмірі 2 347,56 грн. Вважає виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що нотаріус, вчиняючи вказаний напис, не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед банком за відповідним договором, крім того не врахував пропуск банком трирічний строк позовної давності. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 08 грудня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 23822 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 23 786,50 грн. та стягнути сплачений ним судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надіслали. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан\~Олегович в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його присутності. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. 20 квітня 2004 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № CSHKRK01730658 на суму 2 549,24 грн., під 12 відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 19 червня 2017 року. 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23822 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 23 786,50 грн. Постановою старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Погорнюк І.В. від 26.03.2018 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, який вступив у законну силу 08.12.2017 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями , для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору № CSHKRK01730658 від 20.04.2004 року. Разом із тим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу. Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум в частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило, у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано із часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису заборгованість може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності сум немає. Так, згідно матеріалів справи у вимозі АТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] зазначається про наявність заборгованості в сумі 97 286,31 грн., з яких: 21 438,94 грн. - заборгованість за відсотками; 75 847,37 грн. заборгованість з пені. Разом із тим, у виконавчому написі зазначено суму, яка підлягає до стягнення в сумі 23 786,50 грн. з урахуванням заборгованості за відсотками у розмірі 21 438,94 грн., заборгованість з пені за період з 07.04.2017 по 19.06.2017 у розмірі 2 347,56 грн., а тому нотаріусом фактично вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача суми боргу, яка не відповідає сумі, яка була зазначена боржником у вимозі. Також, відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Як вбачається з даного виконавчого напису, вказана заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк» обрахована за період з 20 квітня 2004 року по 19 червня 2017 року та становить 4 808 днів. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких відповідач звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Так як за правилом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення ПАТ КБ «ПриватБанк» до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі документів, що свідчать про не безспірність вимог позивача, а відтак виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 08 грудня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 23822 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 23 786,50 грн., з яких: заборгованість за відсотками у розмірі 21 438,94 грн., заборгованість з пені за період з 07.04.2017 по 19.06.2017 у розмірі 2 347,56 грн. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. Крім цього, позивач не визнає розміру заборгованості, визначеного банком, а повідомлення про порушення основного зобов'язання від 20.06.2018 року не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. На підставі викладеного,

Outcome: approved