Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 09.11.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №922/18-КУ8-КС2, згідно якого позивач надав йому кредит у розмірі 8160 гривень. Погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником рівними платежами згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Однак, [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушує свої договірні зобовязання. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 25.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 9323 грн. 69 коп., в тому числі: 2380 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 4113 грн. 68 коп. сума заборгованості по відсоткам; 562 грн. 80 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 800 грн. 74 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 604 грн. 52 коп. інфляційні витрати за кредитом; 861 грн. 95 коп. інфляційні витрати за відсотками . Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 09.11.2005 року в сумі 9323 грн. 69 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09.11.2005 року між «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №922/18-КУ8-КС2, згідно якого позивач надав йому у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 8160 гривень шляхом безготівкового перерахування коштів з позичкового рахунку зі сплатою 27 % річних та з кінцевим терміном користування до 08.07.2007 року (а.с.1-121). Погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником рівними платежами згідно з графіком погашення заборгованості за кредитом. Кредитні кошти, [PERSON] отримав у повному обсязі, зазначена обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була, а тому суд на підставі ст.61 ЦПК України визнає її такою, що не підлягає доказуванню. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 8160 гривень. Відповідно до ст.4 Договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 цього Договору та/або просточення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1, 1.2, 2.4.1, 2.7.2, 4.4, 5.4 цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитору зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконав прийняті на себе зобовязання по договору кредиту, у звязку з чим, станом на 25.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 9323 грн. 69 коп., в тому числі: 2380 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 4113 грн. 68 коп. сума заборгованості по відсоткам; 562 грн. 80 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 800 грн. 74 коп. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 604 грн. 52 коп. інфляційні витрати за кредитом; 861 грн. 95 коп. інфляційні витрати за відсотками. Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.5-7). За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved