Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04 липня 1996 року придбав у відповідача жилий будинок [ADDRESS] у м. Запоріжжі, зареєстрований на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест» в журналі реєстрації біржових угод по нерухомості за № 1760 від 04.07.1996 року. Сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору та виконали умови договору купівлі-продажу: сплачені кошти, право власності на будинок [ADDRESS] у м. Запоріжжі, зареєстровано в ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.09.1996 р. в реєстровій книзі № 163 запис за № 27210. Зареєструвавши право власності держава визнала факт виникнення права власності на будинок [ADDRESS] у м. Запоріжжі. Право власності на спірний будинок ніким не оспорювалося. Договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. На теперішній час посвідчити договір купівлі-продажу не виявляється можливим, оскільки правовстановлюючий документ продавців знаходиться в матеріалах біржових угод по нерухомості Запорізької Товарної Біржі «Торг-Інвест» . Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, у судове засідання призначене на 18.07.2014 року відповідач викликалася через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 79-80 від 17.07.2014 року, однак у судове засідання не з'явилася. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.1996 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] у м. Запоріжжі, зареєстрований на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест» в журналі реєстрації біржових угод по нерухомості за № 1760 від 04.07.1996 року. Право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] у м. Запоріжжі за [PERSON] зареєстровано в ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.09.1996 р. в реєстровій книзі № 163 запис за № 27210. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов'язкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» у законодавстві розрізняються. Таким чином після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином з питання законності набуття права власності згідно норм ЦК України 1963 року, чинного на час вчинення угоди на біржі 04.07.1996 року. Зокрема ст.153 ЦК України (у редакції 1963 року) передбачає, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, правочин відповідав діючому на той час законодавству. У відповідності з п.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV. Приймаючи до уваги, що сторонами були виконані всі умови договору, позивач користується належним йому житлом до теперішнього часу, суд вважає доводи позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved