Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначив, що 11.10.2016 між позивачем та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. 19.10.2016 по вул. Івашкевича, 1/28 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «АЗЛК» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Власник пошкодженого транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 40 465,16 грн. на її рахунок. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» отримало право регресної вимоги, позивач просить суд стягнути з відповідача 40 365,16 грн. страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 11.10.2016 між позивачем та [PERSON] укладено Договір (Поліс №АК/4952281) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 31). 19.10.2016 о 18:50 год. по вул. Івашкевича, 1/28 у м. Києві [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння (результати тесту на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» - 2,07 ‰), керуючи автомобілем «АЗЛК» д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], належний [PERSON] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 40). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2016 №756/14126/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 57). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 24-25). Згідно Звіту №PZU/3561/16 від 28.10.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] склала 40 465,16 грн. (а.с. 43-53). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. На підставі Страхового акту №UA2016101900046/L01/01 від 31.10.2016, Розрахунку до вказаного страхового акту позивач на виконання умов полісу виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 40 465,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47367 від 31.10.2016 (а.с. 55-56). 18.05.2017 на адресу [PERSON] представником позивача було направлено регресну вимогу, проте жодної відповіді отримано не було (а.с. 59-60). Крім того, згідно відомостей Централізованої бази МТСБУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу застрахована не була (а.с. 58). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved