Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мама - [PERSON], [INFO] яка за життя мешкала за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 564 від 08.05.2017 року виданої виконкомом Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області зазначено, що заповіт від [PERSON] від 04 лютого за № 27 який було посвідчено виконкомом Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Від сторонніх осіб, жителів села Гурівка позивачу стало відомо, що всі колишні члени КСП «Маяк» отримали право на земельну частку ( пай). Однак за житгя матері позивача йому було відомо, що вона не отримувала такої земельної частки (паю), а також було відомо, що вона за життя склала заповіт на своє майно на користь свого онука - [PERSON], який є сином сестри позивача - [PERSON], яка померла в 1998 році. Окрім сестри у позивача був ще рідний брат - [PERSON], який помер в 2006 році. В липні 2017 року позивачем було подано заяву до відділу у Долинському районі Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про наявність земельної частки (паю) за його мамою-[PERSON]. Згідно відповіді за № 31-11-0.23-625/111-17 від 26.06.2017 року а також завіреної копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER] від 18 листопада 1997 року вказано, що Сертифікат на право на земельну частку ( пай) видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства КСП «Маяк» с.Гурівка Долинського району Кіровоградської області [PERSON], яка проживає в с.Гурівка Долинського району Кіровоградської області на підставі рішення Долинської районної державної адміністрації від 25 листопада 1996 року за № 624, в тому, що їй належить право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» розміром 9,14 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить-тридцять тисяч вісімсот сорок вісім гривень. Сертифікат зареєстровано 18.11.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № [NUMBER]. Для вирішення питання стосовно оформлення права на спадщину-вищезазначену земельну частку (пай) позивач звернувся до державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори. Із письмової відповіді за зверненням за вих..№ 539/01-16 від 07 вересня 2017 року В.о.державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Голобородько О.В. повідомлено, що Завідуючим Долинською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року заведено спадкову справу № 146, за заявою про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON], яка була подана 30 березня 2004 року. Інших заяв не надходило. Вказано, що 30 березня 2004 року по реєстру за N9 1131 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на ім'я [PERSON]. Зазначено, що [PERSON] при житті склала заповіт, який був посвідчений Гурівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області 04 лютого 1994 року по реєстру за № 27, усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON]. Позивач стверджує, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2004 року по реєстру № 1131 на земельну ділянку, яка розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на ім'я [PERSON] видано незаконно в супереч вимогам норм цивільного законодавства України, а саме правовстановлюючі документи на імя спадкодавця видані після його смерті, а тому така реєстрація підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Про існування спадкового майна - земельної частки ( паю) № [NUMBER] від 18.11.1997 року позивач дізнався лише в кінці червня 2017 року з листа відповіді Відділу у Долинському районі Головного управління Деожгеокадастру у Кіровоградській області. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги та не погоджуючись із вищевикладеним, змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник позов підтримав на умовах визначених позовом та просив задовільнити вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що відповідач згідно заповіту має право на успадковане майно, тоді як позивач взагалі не являється суб'єктом відносин спадкування, а отже не вправі вимагати судового захисту, крім того вказав на відсутність поважних причин для надання додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на сплив строків позовної давності представник просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони та дослідивши подані докази суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області слідує, що [PERSON] померла 02.05.96 року, актовий запис № 20 (стр.9). Згідно довідки виданої 26.06.2017 31-11-0.23-625/111-17 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області Долинським відділенням про те, що [PERSON] перебувала у списках громадян які мають право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Маяк»(стр.10). Відповідно до Сертифікату на право земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого [PERSON], та зареєстровано 18.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № [NUMBER](стр.11) останній належить право на пай розміром 9,14 га. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, щодо спадкодавця - [PERSON] РНОКПП : архівний документ; дата народження [INFO]; дата та час реєстрації спадкової справи і свідоцтва 30.03.2004, 15:34(стр.16). Згідно заповіту складеного 04 лютого 1994 року [PERSON] слідує, що вона заповіла все майно [PERSON](а.с.47). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю виданою 02 лютого 2000 року серія [NUMBER], громадянці [PERSON] передано у власність земельну ділянку(стр.49). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 березня 2004 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр..[PERSON] є гр.. [PERSON].(стр.51). Таким чином, у засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, тоді як сертифікат про право на земельну частку (пай) видано 18 листопада 1997 року, а державний акт на право приватної власності на землю 2 лютого 2000 року, тобто обидва правовстановлюючі документи оформлені на померлу особу. Отже вказані правостановлюючі документи є нікчемними, оскільки фіксують набуття цивільного права особою, яка не існує. Згідно ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Статею 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи та цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування Відповідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За таких обставин, у суді встановлено підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства та порушує права інших спадкоємців. А отже, у цій частині позов підлягає задоволенню. Вимога представника відповідача, щодо застосування строку позовної давності, не підлягає застосуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України, згідно якої позовна давність не поширюється на вимогу особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, яким порушено право власності чи інше речове право. В той же час суд, не визнає поважною причиною пропуску строку здійснення права на спадкування, необізнаність позивача щодо наявності у спадкодавця земельної ділянки, крім того визначене у позові спадкове майно, щодо прийняття якого ставиться вимога про надання додаткового строку - земельна частка пай № [NUMBER] від 18.11.1997, фактично не існує, оскільки правовстановлюючі документи на нього є нікчемними з зазначених вище підстав, а отже і прийняття земельної ділянки у спадок унеможливлено її відсутністю. З огляду на встановлене, суд,

Outcome: approved