Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про оспорювання батьківства, виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] та припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.1996 він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Вони прожили спільно 12 років. Однак подальшого спільного життя не склалося, у зв`язку з чим 12.08.2008 шлюб між ними був розірваний. Недовгий час після розлучення сторони проживали окремо. Потім почали зустрічатися та вирішили знову проживати разом. Згодом позивач дізнався, що [PERSON] вагітна та вона повідомила, що він є батьком цієї дитини. 07.05.2010 сторони повторно уклали шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Деякий час позивач був впевнений, що [PERSON] є його сином. Потім відповідач повідомила йому, що він не є біологічним батьком [PERSON] . В зв`язку з вище зазначеним фактом, а також із-за діаметрально-протилежних характерів, поглядів на життя фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені з серпня 2012 року, 07.11.2012 Южним міським судом Одеської області було винесено рішення по справі №1533/1221/2012 про розірвання шлюбу. [PERSON] звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку позивача, до 25.07.2019, а потім 1/4 частину його заробітку (в зв`язку з тим, що донька вже стала повнолітня, в подальшому аліменти відраховуються тільки на утримання сина [PERSON] ). Южним міським судом Одеської області 24.09.2018 був винесений судовий наказ по справі №519/815/18. Южним міським відділом ДВС Одеської області відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача аліментів, яке виконується щомісячно. Позивач вважає, що він не зобов`язаний утримувати [PERSON] 15.06.2020 в судовому засіданні відповідач надала відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим, що 07.11.2009 вона уклав шлюб з [PERSON] . Незадовго до укладення шлюбу [PERSON] завагітніла від [PERSON] 16.02.2010 за спільною згодою шлюб був розірваний. В квітні 2010 року за пропозицією позивача сторони відновили стосунки, не зважаючи на вагітність [PERSON] . Позивачу було відомо, що батьком дитини є [PERSON] та незважаючи на це, він наполягав, щоб батьком дитини був зареєстрований саме він, аргументуючи, що він хоче відновити сім`ю. Після розірвання шлюбу та по теперішній час позивач ставиться до неповнолітнього [PERSON] , як до власної дитини, дитина вважає позивача своїм батьком. Питання про оспорювання батьківства виникло у позивача лише після звернення відповідача до суду з заявою про стягнення аліментів, хоча зі слів позивача він начебто дізнався про те, що не є батьком ще у 2012 році. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.11.2019 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 15.06.2020 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні пояснив, що вони почали зустрічатись з [PERSON] ще у вересні 2009 року, потім вона повідомила, що вагітна та на початку 2010 року він переїхав проживати до неї. Про те, що він не є біологічним батьком сина, йому стало відомо восени 2012 року, після того як відповідач приїхала з м. Києва. Вважає, що відповідач не має права на аліменти на утримання сина та поки відповідач не зверталась до суду з вимогою про стягнення аліментів, він не бачив сенсу звертатись до суду з вказаним позовом. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що вона є ініціатором двох розлучень з позивачем, про її одруження з [PERSON] було відомо усім друзям. Коли вона одружувалась з [PERSON] , вона була вагітна від нього. З позивачем вона відновила відносини наприкінці січня 2010 року, коли вже не перебувала у відносинах з [PERSON] . Позивачу було відомо, що вона вагітна від [PERSON] . Позивач возив її до нотаріуса [PERSON] , де [PERSON] відмовився від батьківства на її прохання. Позивач допомагав та допомагає обом дітям, спілкується з сином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт, що позивачу було відомо, що він не є біологічним батьком ще ненародженої дитини, після розірвання відносин доньки з [PERSON] . Позивач наполягав на своєму батьківстві, оскільки вони почали проживали з донькою разом, а потім зареєстрували шлюб. Позивач весь цей час називав [PERSON] своїм сином, відносився і відноситься до нього як до свого рідного. Син [PERSON] знає позивача як свого рідного батька та вважає, що даний факт дуже погано вплине на дитину та спричинить йому душевну травму. Вони почали проживати разом в 2010 році, а через декілька тижнів зареєстрували шлюб. Крім того позивач зустрічався з біологічним батьком [PERSON] та тиснув на нього, щоб він відмовився від батьківства. Я особисто зверталась до [PERSON] , щоб він відмовився від батьківства. Ми разом з донькою, позивачем обговорювали тему, щодо його бажання бути батьком цієї дитини. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, допитавши свідку [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12.10.1996 сторони уклали шлюб, що не заперечувалось сторонами та підтверджується копією паспорту позивача (а.с.11). У сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). 12.08.2008 сторони розірвали шлюб що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). 07.11.2009 відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . 16.02.2010відповідач [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та відновила дошлюбне прізвище [PERSON] . 07.05.2010 позивач уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). [INFO] \~у сторін\~народився син\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~ (а.с.5). 07.11.2012 шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду (а.с.8). Згідно судового наказу Южного міського суду Одеської області від 24.09.2018 по справі №519/835/18 стягнуто аліменти з [PERSON] , на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 05.09.2018 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . У відповідності до ч.3 та ч.5 ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідно до абз.2, 3 п.11 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.\~\~\~\~ Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України). З урахуванням характеру та змісту спірних правовідносин, норми права, яка регулює підстави оспорювання батьківства (ст.136 СК України), у предмет доказування по даній справі входить факт обізнаності особи, яка записана батьком дитини, в момент реєстрації її батьком дитини про батьківство, оскільки такий факт виключає оспорювання батьківства. Як зазначає позивач у позовній заяві, він був обізнаний про вагітність [PERSON] , яка у подальшому стала його дружиною. Доводи позивача про те, що він не знав, що не є біологічним батьком дитини [PERSON] , та з вересня 2009 року перебував у відносинах з [PERSON] , суд не може прийняти до уваги так як вони суперечать обставинам справи та показанням самої [PERSON] і свідка [PERSON] , оскільки [PERSON] перебувала у цей час у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким у листопаді 2009 року уклала шлюб, вже будучи від останнього вагітною, проживала з ним декілька місяців і у лютому 2010 року розірвала з ним шлюбні відносини. Фактично відносини\~між сторонами\~відновились як\~подружжя вже\~коли відповідач\~була вагітна,\~тому позивач\~не міг\~розуміти,\~що не\~єбіологічним батьком дитини [PERSON] . Щодо обізнаності позивача про вагітність [PERSON] , то в даному випадку вказані обставини підтверджуються показами свідка [PERSON] , твердження позивача, що йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини належними доказами не доведені та спростовуються матеріалами справи. Крім того, суд враховує, що з позовом про оспорювання батьківства позивач звернувся до суду 10.09.2019, після подачі відповідачем заяви про стягнення аліментів на утримання дітей, і саме вказана обставина слугувала підставою звернення позивача з вказаним позовом, що ним було підтверджено в судовому засіданні. Крім того судом враховується, що позивач спілкується з сином, приймає участь у його вихованні по теперішній час, відноситься до сина як до свого рідного. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач на момент державної реєстрації батьком дитини, знав що він не є біологічним батьком дитини,

Outcome: dismissed