Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тульчинської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.11.2005 є власником квартири, розташованої за адресою: вул.Європейська, 2/47, м.Тульчин, Вінницької області. Відповідач є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у вищевказаній квартирі з 22.10.2010, але фактично там з січня 2015 року і по теперішній час не проживає. Рішенням Тульчинського районного суду від 04.10.2017 їх шлюб з [PERSON] розірвано. Місце знаходження відповідача йому невідоме. Будучи зареєстрованою у його квартирі, відповідач порушує його права користування власністю, а також він позбавлений отримувати певні пільги, зокрема, скористатися правом на отримання субсидії. Також її реєстрація змушує його сплачувати значно більші платежі за користування комунальними послугами. В звязку з тим, що відповідач в його квартирі не проживає протягом багатьох років, тому вона втратила право користування даним житловим приміщенням. В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою, розташованою за адресою: вул.Європейська, 2/47, м.Тульчин, Вінницької області.. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала. Третя особа - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу у його відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: вул.Європейська, 2/47, м.Тульчин, Вінницької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 08.11.2005 серія ВСЕ №646158 (а.с.11), копією витягу з Державного реєстру правочинів від 08.11.2005 (а.с.6), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2006 серія ССА №779429 (а.с.9), копією інформаційнюї довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 22.05.2018 (а.с.7), копією довідки КП Тульчинського МБТІ від 15.11.2007 №1157-721д. Відповідно до копії домової книги (а.с.8) вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі по вул.Європейська (колишня вул.Л.Дейча), 2/47, м.Тульчин, Вінницької області, з 22.10.2010. \~ \~ \~ \~ Згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.10.2017 (а.с.12), шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки голови квартального (вуличного, будинкового) комітету Тульчинської міської ради Вінницької області (а.с.13), [PERSON], [INFO] з січня 2015 року у квартирі по вул.Європейська (колишня вул.Л.Дейча), 2/47, м.Тульчин, Вінницької області фактично не проживає. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що відповідач протягом більш ніж як сім років за зареєсрованою адресою не проживає. У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобовязані зареєструвати місце свого проживання. Згідно вимог ст.7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останньому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, належним чином повідомлена відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як вона тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлена відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 ( а.с.1). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved