Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, [PERSON], в якій просить визнати за нею право власності на будинок №54, по вулиці Піонерська в селі Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 14 жовтня 2005 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 14 жовтня 2005 року помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав у будинку №54, по вулиці Піонерська в селі Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на вказаний будинок, проте, оформити свідоцтво про право на спадщину на цю нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки будинок було побудовано у 1967 році, але реєстрація права власності на нього не проводилася і документ, який підтверджує право власності спадкодавця на нього, відсутній. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач як і її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без присутності їх представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог і просить розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 14 жовтня 2005 року (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах, [PERSON] на підставі запису по колгоспній земельній шнуровій книзі за №307 була виділена з присадибного фонду землекористування колгоспу ім. ХХІ з'їзду КПРС земельна ділянка площею 78 сотих гектара під забудову. Місце будівництва: Кіровоградська область Знам'янський район село Мошорине, вулиця Піонерська, 40. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Знам'янської районної ради депутатів трудящих від 15 травня 1966 року. Строк початку та закінчення будівництва 1966-1968 роки (а.с. 10-11). Довідка [PERSON] сільської ради від 30 червня 2015 року №715 свідчить про те, що згідно з погосподарською книгою №19 власником житлового будинку №54, по вулиці Піонерська в селі Мошорине, значиться [PERSON] Відповідно до довідки характеристики власником житлового будинку №54, розташованого по вулиці Піонерська, 54 в селі Мошорине Знам'янського району Кіровоградської області є [PERSON] Право особистої власності підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області №715 від 30 червня 2015 року. Будинок останній побудував у 1967 році, але не прийняв його в експлуатацію і не оформив право власності на нього (а.с.13). Наявність забудови за вказаною адресою підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами. Будинок побудовано у 1967 році його інвентаризаційна вартість складає 62964 грн. (а.с.14-18). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №38383633 (а.с. 34). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дочка [PERSON] Його држина [PERSON] відмовилася від спадщини на користь дочки [PERSON] На день смерті [PERSON] проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] по вулиці Піонерська, 54 в селі Мошорине. Заповіт від йього імені сільською радою не посвідчувався. Свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок не видавалося (а.с.35-39). [PERSON] померла 11 грудня 2014 року (а.с. 8). Після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися її дочка [PERSON] та [PERSON] Від її імені [PERSON] сільською радою 07 грудня 2005 року посвідчено заповіт, яким вона заповіла [PERSON] земельну ділянку розташовану на території [PERSON] сільської ради і посвідчену державним актом ІІ-КР №016449 (а.с. 44). На день смерті [PERSON] проживала одна [INFO] (а.с. 45). Родинний звязок між [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про її шлюб (а.с. 6). Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи\~ чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування, після смерті батька [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved