Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа Радивилівська районна державна нотаріальна контора, відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності, зазначаючи, що 13 вересня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у спільну власність було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], про що реєстраційною службою Рівненського міського правління юстиції Рівненської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. [INFO] померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане виконавчим комітетом Пустоіваннівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, яка була співвласником вказаної квартири. 31 березня 2015 року державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу про, що видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за №40027672. Вказують, на те, що саме через невизначеність належних часток у квартирі, змушені звертатися з позовом до суду, оскільки вказана обставина є перешкодою в отриманні свідоцтва про право спадщину за законом. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд, визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по ? частини кожному із її співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав письмову заяву, в якій просить чуд, справу розглядати у його відсутність. Представник третьої особи Радивилівської районної державна нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи відділу опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив Розглянувши подані позивачами документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 13 вересня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у спільну власність було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], про що реєстраційною службою Рівненського міського правління юстиції Рівненської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.4). [INFO] померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане виконавчим комітетом Пустоіваннівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, яка була співвласником вказаної квартири (а.с.6). 31 березня 2015 року державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу про, що видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за №40027672(а.с. 11). [PERSON] та [PERSON] подали заяви до державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки в спадщині на користь [PERSON] Однак державний нотаріус відмовляється оформляти право на спадщину на частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], тому що в свідоцтві про право власності на житло не має чіткого визначених часток у кожного із співвласників. Вказують, на те, що саме через невизначеність належних часток у квартирі, змушені звертатися з позовом до суду, оскільки вказана обставина є перешкодою в отриманні свідоцтва про право спадщину за законом. Майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, має особливий правовий режим та пов'язане з наявністю певних додаткових обмежень щодо його розпорядження, спадкування, тощо. Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Таке майно може належати особам на праві як спільної часткової так і на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 та ст.. 372 ЦК України встановлено, що співвласники спільної власності, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності або на її поділ. Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі виділу або поділу частки, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. По аналогії зі статтею 370 ЦК України, яка передбачає виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, законом встановлюється два етапи, які мають пройти співвласники при вирішенні питання про виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності. Перший етап полягає у досягненні домовленості співвласниками у спільній сумісній власності про визначення частки у майні того із співвласників, який бажає виділу. Частина 2 ст.370 ЦК України встановлює, що у разі виділу частки із такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Другий етап виділу частки регламентується ч.3 цієї самої статті і є нормою, яка при подальшому застосуванні відсилає до порядку, встановленого ст.364 ЦК України, що регулює порядок виділення частки у праві спільної часткової власності. За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved