Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, в якому вказав, що 2 жовтня 2009 року [PERSON] доручив [PERSON] користуватися та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САА №140383, виданого ВРЕР м. Артемівська при УДАІ ГУМВС в Донецькій області 2 жовтня 2009 року автомобілем марки ГАЗ 3309, 1995 року випуску, тип ТЗ - вантажний вантажопасажирський, двигун V=4150 см?, шасі №ХТН 330900S0777208 державний номерний знак [NUMBER]. Зокрема вказаною довіреності [PERSON] був уповноважений продати вказаний автомобіль. Вказана довіреність була видана на термін до 2 жовтня 2014 року. 20 вересня 2011 року [PERSON] продав позивачу вказаний автомобіль за 38000 грн., про що надав відповідну розписку. В подальшому позивач використовував автомобіль для власних потреб. У звязку з розпочатими бойовими діями на території Донецької області та знаходження там незаконних збройних формувань, позивач не зміг перереєструвати автомобіль на своє імя, так як ВРЕР м. Артемівська при УДАІ ГУМВС в Донецькій області стало перебувати на окупованій території. Власник транспортного засобу в звязку з окупацією також змінив своє місце проживання, яке на даний час не відоме. За час користування вказаним авто позивач від свого імені укладав договори обовязкового страхування, проводив перевірку технічного стану, що підтверджується протоколом від 19 лютого 2016 року. Приблизно в жовтні місяці 2016 року позивач з власної необережності втратив оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що позбавляє його змоги перереєструвати автомобіль на свої імя. Позивач вважає, що набув права власності правомірно, сплатив грошові кошти за авто, але внаслідок відсутності власника та втрати оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не може перереєструвати авто на себе та просить суд визнати за ним право власності на вказане авто. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 27 січня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], 2 жовтня 2009 року доручив [PERSON] користуватися, а [PERSON] користуватися та розпоряджатися автомобілем ГАЗ 3309, 1995 року випуску, тип ТЗ вантажний вантажопасажирський, двигун V=4150 см?, шасі №ХТН 330900S0777208, державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність була чинна до 2 жовтня 2014 року (а.с. 6). Як вбачається з ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю ГАЗ 3309, 1995 року випуску, тип ТЗ вантажний вантажопасажирський, двигун V=4150 см?, шасі №ХТН 330900S0777208, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON], який зареєстрований в [INFO] (а.с. 7). Відповідно до розписки від 20 вересня 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 38000 грн. на підтвердження укладення договору купівлі-продажу автомобіля (а.с. 8). Згідно з полісами обовязкового страхування [PERSON] страхував автомобіль ГАЗ3309 14 лютого 2015 року та 20 лютого 2016 року (а.с. 9-10). Відповідно до протоколу від 19 лютого 2016 року автомобіль ГАЗ 3309, номерний знак [NUMBER] пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу (а.с. 11). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 319 ч.ч. 1-3 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Зі ст. 326 ч.ч. 1,2 ЦК України вбачається, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що сторони домовилися про купівлю - продаж автомобіля, на виконання чого відповідачем було надано розписку про отримання грошових коштів та передання автомобілю. Вказаний договір купівлі - продажу обовязковому нотаріальному посвідченню не підлягає, ніким із сторін він не оспорювався, а тому позивач є таким, що набув майно після його передання відповідачем - 20 вересня 2011 року. Оскільки з 2014 року на території Луганської та Донецької області проводиться АТО, [PERSON] не мешкає за вказаною адресою, відповідач ухиляється від перереєстрації автомобіля, всі можливі варіанти досудового врегулювання спору перереєстрації авто на позивача - відсутні, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 316, 319, 325, 328, 334, 392 ЦК України та

Outcome: approved