Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтував тим, 26.03.2013 року по пр. Палладіна у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Джип», д.н.з. [NUMBER], яким керував відповідач, та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на підставі договору №АС/0603227 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) від 24.02.2013 року. Страхова компанія за заявою потерпілої особи виплатила страхове відшкодування у розмірі 40137,06 грн. Посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.4 статті 33 закону, просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 40137,06 грн., а також сплачений судовий збір у сумі 401,37 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, надіслав на адресу суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 26.03.2013 року о 09 год. 30 хв. [PERSON], рухаючись по пр. Палладіна в напрямку вул. Стеценка в м. Києві, керуючи автомобілем «Джип», д.н.з. [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по пр. Палладіна в напрямку вул. Мінської в м. Києві, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.04.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26.03.2013 року за участю автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], та застрахованого автомобіля «Джип», д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи, яка керувала застрахованим автомобілем «Джип», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі договору №АС/0603227 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) від 24.02.2013 року (т. І, а.с. 5). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 03.04.2013 року ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 41137,06 грн. Згідно з платіжними дорученнями №1091 від 25.04.2013 року, №8239 від 21.05.2013 року, №2304 від 31.05.2013 року позивач сплатив на користь [PERSON] страхове відшкодування у загальному розмірі 40137,06 грн. (т. І, а.с. 15-17). За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У відповідності до положень п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. За приписами п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Згідно з п.п. 38.1.1(ґ) п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія зазначено транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Позивач просив стягнути суму страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що відповідач протягом трьох робочих днів не звернувся до нього з письмовим повідомленням про настання ДТП. Однак, п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону, невиконання якого є підставою для звернення страховика з регресним позовом, на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди не передбачав обов'язку учасників дорожньо-транспортної пригоди вживати заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП , а лише зобов'язував страхувальника вжити заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся з письмовим повідомленням до ПрАТ «Європейський Союз» про ДТП, його заява одержана позивачем 02.04.2013 року (т. І, а.с. 86). Таким чином, Закон (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не надав право страховику подавати регресний позов в порядку ст. 38 Закону до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду та який відповідно не повідомив страховика письмово про дорожньо-транспорту пригоду не пізніше трьох робочих днів. Крім того, судом враховується, що відповідач повідомив страховика на п'ятий робочий день з дня настання дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. З викладеного,

Outcome: dismissed