Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті дідуся [PERSON], померлого [INFO] року. Його (позивача) батько [PERSON] помер [INFO] року. Факт родинних відносин підтверджуються: 1) свідоцтвом про народження, виданим Інзівською сільрадою Приморського району Запорізької області 13.09.1986 року, в якому [PERSON] записаний його батьком; 2) свідоцтвом про народження, виданим Приморською сільрадою Бердянського району Запорізької області 22.05.1963 року, в якому [PERSON] записаний батьком [PERSON]. Спадкове майно після померлого діда складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та двох земельних ділянок (земельна частка (пай). Окрім нього (позивача) спадкоємцем першої черги також є донька спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та приховала від нотаріуса факт наявності інших спадкоємців. Він звертався до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він пропустив встановлений законодавством строк на прийняття спадщини. Він мав право подати заяву про прийняття спадщини в період з [INFO] року (день смерті спадкодавця) по 16.08.2014 року, але вказаний строк ним пропущено з поважних причин, а саме: він тривалий час знаходився у відпряженні за кордоном у Російській Федерації та Республіці Казахстан, повернувся до України 15.04.2014 року, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті. Після повернення до України в квітні 2014 року йому було здійснено хірургічну операцію, у зв'язку з чим він в період з 24.04.2014 року по 25.05.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні лікарняного закладу; після чого він тричі перебував на денному стаціонарі в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Семенівка. В квітні 2015 року позивач звертався до Приморського районного суду зі схожим позовом, в якому просив встановити йому додатковий строк на прийняття спадщини на підставі виключно перебування за кордоном протягом строку на прийняття спадщини. 25.06.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено через те, що в період з 15.04.2014 року по 16.08.2014 рік позивач перебував в Україні і міг звернутися з заявою про прийняття спадщини (мотивування з урахуванням позиції апеляційного суду). При цьому підставою для подачі першого позову була його відсутність на території України, через що він не міг звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В даному випадку підставою для визнання поважності причин пропуску строку він також зазначає те, що за станом здоров'я і у зв'язку зі стаціонарним лікуванням він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини в належний для цього строк. Таким чином, підстави двох зазначених позовів не є тотожними. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] року діда [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду (а.с.2-4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], повідомлені в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, для участі у справі направили своїх представників. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] дав пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснив, що по даній справі було рішення суду, ухвалою апеляційної інстанції встановлено, що позивач до 15.04.2014 року перебував за кордоном, цей факт є доведеним, не підлягає доказуванню. З 15.04.2014 року він перебував в Запоріжжі, з 24.04.2014 року по 25.05.2014 року знаходився там же в лікарні. Мати повідомила йому про смерть діда тільки у травні 2014 року, коли він був у лікарні. При перебуванні за кордоном у нього не було зв'язку з матір'ю, а із-за кордону він поїхав у Запоріжжя. Після виходу з лікарні він проходив реабілітацію, її необхідність є загально визнаним фактом, тому доказуванню не підлягає. До 09.06.2014 року він був в Запоріжжі. У період з 15.04.2014 року по 24.04.2014 року в Запоріжжі він не проходив лікування, але вже були проблеми із здоров'ям, були больові відчуття, чому він і звернувся до лікарні. У подальшому він проходив амбулаторне лікування в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Семенівка Мелітопольського району, яке проходило в три етапи (гайморит, бронхіт, які є взаємопов'язаними захворюваннями), і лікар підтвердив, що у цей період позивач за станом здоров'я не мав фізичної можливості звернутися до нотаріуса. Тому маються поважні причини пропуску строку його звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 16.08.2014 року закінчився строк подачі такої заяви, на його усне звернення нотаріус відмовив у її прийнятті, тому він не подавав заяву нотаріусу. Хоча доказів звернення до нотаріуса та відмови останнього позивачу немає, але ухвалою апеляційної інстанції від 29.10.2015 року встановлено, що висновок суду про те, що недоведеність факту звернення до нотаріальної контори свідчить про передчасність зазначеного позову, є помилковим. Позивач зареєстрований в с.Інзівка Приморського району, фактично проживає в м.Запоріжжя, а чому він лікувався в Амбулаторії с.Семенівка Мелітопольського району, він не знає. Позивач за кордоном перебував не у відрядженні, працював за строковим договором, але надати його не може. Кожні три місяці позивач повинен перетинати кордон, але він повертався додому не кожні три місяці, хоча і не притягувався за порушення митного законодавства. Чи спілкувався позивач з дідом, чи не спілкувався, йому невідомо; на похоронах діда позивач не був, допомоги на поховання не давав. Вперше позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - в квітні 2015 року. Рішенням суду від 25.06.2015 року у задоволенні аналогічних позовних вимог відмовлено, оскільки суд не визнав знаходження позивача за кордоном поважною причиною не звернення в установлений строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Ухвалою апеляційного суду від 29.10.2015 року дане рішення залишено без змін. Тепер (другий раз) позивач звернувся до суду 10.12.2015 року; в даній справі підставою для визнання поважності пропуску строку позивач зазначає відсутність позивача на території України та те, що за станом здоров'я і зв'язку із стаціонарним лікуванням він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини в належний строк. Другий раз позивач звернувся до суду більше, ніж через місяць, оскільки отримував повний текст, готував документи. Просив надати додатковий строк необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилося після смерті його діда [PERSON] Представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки у позивача з дня смерті діда було достатньо часу для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, згоди на продовження строку прийняття спадщини [PERSON] позивачу не надає. Позивач в квітні 2015 року вже звертався до Приморського районного суду із схожим позовом та зазначав причиною поважності пропуску строку те, що він тривалий час знаходився за кордоном та не мав можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В задоволенні позову відмовлено і в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2015 року встановлено, що посилання позивача на відсутність відомостей про смерть діда, оскільки з родичами він не спілкувався і життям діда не цікавився, суд правомірно не визнав поважними причинами, враховуючи, що вони обумовлювалися не об'єктивними, а суб'єктивними обставинами; також встановлено що позивач з 15.04.2014 року по 16.08.2014 року перебував на території України та міг звернутися з заявою про прийняття спадщини. З огляду на ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Але ці правила можуть бути застосовані, лише в тому разі, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини є поважними. Згідно роз'яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про призначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи із викладеного, наданих позивачем та досліджених в суді доказів поважності пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки він мав можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом майже трьох місяців з усього шестимісячного строку встановленого законодавством спадкоємцю для вчинення певних дій. А саме позивачем суду не надано доказів, та взагалі не надано пояснень щодо причин пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини в період з 25.05.2014 року по 09.06.2014 року; з 18.06.2014 року по 14.07.2014 року; з 23.07.2014 року по 16.08.2014 року. Крім того, довідки про лікування позивача у с.Семенівка Приморського району викликають сумнів, оскільки в них є виправлення; а зазначення в них, що позивач за станом здоров'я не мав фізичної можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини суперечить тому, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні, а не на стаціонарному, тобто лікар визначив, що йому достатньо отримати лікування в лікарні тільки вдень, і кожного дня позивач уходив з лікарні і мав можливість звернутися до нотаріальної контори. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа Приморська державна нотаріальна контора Запорізької області, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника не направила, до суду надійшов лист, в якому вона повідомила, що позивач з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] до Приморської нотаріальної контори не звертався та постанова про відмову про прийняття спадщини на його ім'я не видавалася. Просила провести розгляд справи без її представника (а.с.105). Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що у свідоцтві про народження позивача [PERSON], [INFO], батьками вказані: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №14 від 13.09.1986 року, свідоцтво видане Інзівською сільською радою Приморського району Запорізької області 13.09.1986 року (а.с.9). У свідоцтві про народження [PERSON] (батька позивача), [INFO], батьками вказані: [PERSON], [PERSON]; актовий запис №22 від 13.05.1963 року; свідоцтво видане Інзівською сільською радою Бердянського району Запорізької області 22.05.1963 року (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] року у віці 38 років, актовий запис №18 від 30.08.2001 року (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] року у віці 78 років, актовий запис №4 від [INFO] року (а.с.12). Таким чином, [PERSON], батько позивача, помер [INFO] року, а [PERSON], дід позивача (батько його батька), помер після смерті свого сина [INFO] року. У судовому засіданні оглянутий оригінал закордонного паспорта позивача, в ньому містяться відмітки про його в'їзд та виїзд з території Російської Федерації, Казахстану: - 10.01.2014 року - прибув до Російської Федерації; - 06.04.2014 року - вибув з Російської Федерації; - 06.04.2014 року - прибув до Казахстану; - 13.04.2014 року - вибув з Казахстану; - 14.04.2014 року - прибув до Російської Федерації; - 15.04.2014 року - вибув з Російської Федерації (а.с.8). У паспорті позивача [PERSON], [INFO], мається відмітка від 16.10.2002 року про реєстрацію, зазначено, що він проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з Актом від 31.03.2015 року, складеним молодшим спеціалістом реєстраційного обліку ЦОА [PERSON], молодшим спеціалістом по роботі з боржниками [PERSON] за участю свідків: [PERSON], [PERSON], в результаті обстеження квартири [ADDRESS], що в указаній квартирі фактично проживають [PERSON] та [PERSON], [INFO], з 2008 року по теперішній час (а.с.7). В даному акті не зазначено місто проживання позивача. У довідці ЦОА №2 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради від 01.04.2015 року №254 вказано, що згідно з актом від 31.03.2015 року [PERSON], 1975 року народження, проживає разом з чоловіком [PERSON], 1986 року народження, з 2007 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.7 зворотній бік). Знову не зазначено місто проживання позивача. У довідці ЛДЦ ТОВ «Юліс» вказано, що [PERSON] в м.Запоріжжя перебував на лікуванні у відділенні з 24.04.2014 року по 25.05.2014 року з приводу кісти придатка, 24.04.2014 року проводилася операція - видалення кісти; виписався у задоволеному стані; рекомендовано долікування з перев'язками за місцем проживання (а.с.13). У довідці Амбулаторії загальної практики сімейної медицини (далі-АЗПСМ) с.Семенівка Мелітопольського району від 09.06.2014 року №1279 вказано, що [PERSON], [INFO], перебував з 09.06.2014 року по 18.06.2014 року на лікуванні на денному стаціонарі в АЗПСМ с. Семенівка, діагноз: гострий катаральний гайморит, лікар та завідуючий АЗПСМ с. Семенівка [PERSON] (а.с.14). У довідці АЗПСМ с.Семенівка Мелітопольського району від 14.07.2014 року №143 [PERSON], [INFO], перебував з 14.07.2014 року по 23.07.2014 року на лікуванні на денному стаціонарі в АЗПСМ с. Семенівка, діагноз: гострий бронхіт, лікар та завідуючий АЗПСМ с. Семенівка [PERSON] (а.с.15). В довідці АЗПСМ №1880 від 18.08.2014 року вказано, що [PERSON], [INFO], перебував з 18.08.2014 року по 27.08.2014 (виправлено з 27.07.2014) року на лікуванні на денному стаціонарі в АЗПСМ с. Семенівка, діагноз: гострий бронхіт, лікар та завідуючий АЗПСМ с. Семенівка [PERSON] (а.с.16). Згідно із довідкою АЗПСМ с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області від 10.05.2016 року [PERSON], [INFO], в період лікування в АЗПСМ в с. Семенівка з 09.06.2014 року по 17.06.2014 року (діагноз гострий катаральний гайморит); з 14.07.2014 року по 23.07.2014 року (діагноз острий бронхіт); з 18.08.2014 року по 27.08.2014 року (діагноз острий бронхіт) за станом здоров'я не мав фізичної можливості звернутися до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини (а.с.115). У виписці із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON], [INFO], вказано, що останній перебував на амбулаторному лікуванні (денний стаціонар) з 09.06.2014 року по 17.06.2014 року; з 14.07.2014 року по 23.07.2014 року; з 18.08.2014 року по 27.08.014 року (а.с.116). Суд звертає увагу, що позивач перебував в АЗПСМ с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області на лікуванні амбулаторному, не на стаціонарному, тобто в амбулаторії знаходився не цілодобово, після отримання лікування покидав амбулаторію і направлявся, куди вважав за необхідне. Маються не співпадіння дат лікування позивача у період з 09.06.2014 року: в довідці від 09.06.2014 року вказано, що він лікувався по 18.06.2014 року, а в довідці від 10.05.2016 року та у виписці із медичної картки вказано, що він лікувався по 17.06.2014 року. Державним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області надана копія спадкової справи №124/2014 до майна померлого [PERSON] (а.с.106-114), яка заведена [INFO] року на підставі заяви [PERSON], в якій остання вказала свої персональні дані, майно, яке залишилося після сперті померлого та яке вона приймає за законом, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Приморського району Запорізької області; земельну ділянку площею 17,31 га, яка знаходиться на території Інзівської сільської ради; сертифікат на право на земельну частку (пай); грошові внески з відсотками, які зберігаються у філії Ощадбанку в с.Інзівка; вказала, що крім неї спадкоємців не має (а.с.107). В довідці Інзівської сільської ради від 05.08.2014 року вказано, що [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] з 1959 року по день його смерті один. Спадкоємцями є: [PERSON], 1960 року народження (а.с.108). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON], актовий запис №18 від 30.06.1960 року (а.с.110). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю [PERSON], який мешкає в с.Інзівка Приморського району, на підставі рішення Інзівської сільської ради народних депутатів від 02.03.2001 року №3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 17,31 га, яка розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області (а.с.111). В інформаційній довідці із спадкового реєстру вказано, що після смерті [PERSON] [INFO] року відкрита спадкова справа (а.с.112). У спадковій справі відомості про звернення позивача [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини відсутні. 07.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], посилаючись на те, що він тривалий час знаходився у відрядженні за кордоном, у тому числі на момент смерті спадкодавця (а.с.133,134). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 25.06.2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: Приморська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено (а.с.25-26). В ньому зазначено, що представник позивача не надав жодних обґрунтованих доказів того, що позивач не міг подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори; оскільки позивач до нотаріальної контори не звертався та не подавав в установленому порядку заяву про прийняття спадщини, та у судовому засіданні не доведено поважність причини пропуску не подання такої заяви, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2015 року рішення залишено без змін (а.с.27-28); зазначено, що доводи позивача про перебування його за межами України на час смерті діда, як на причину, що унеможливлювала своєчасне звернення до нотаріальної контори, суд правомірно не визнав поважною, враховуючи, що згідно відміток у закордонному паспорті [PERSON], за межами України він перебував лише до 15.04.2014 року, а поважних причин, які об'єктивно перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори після повернення, не навів. Посилання [PERSON] на відсутність відомостей про смерть діда, оскільки з родичами він не спілкувався і життям діда не цікавився, суд правомірно не визнав поважними причинами, враховуючи, що обумовлювалися вони не об'єктивними, а суб'єктивними обставинами. 10.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на відсутність позивача на території України та те, що позивач в період з 24.04.2014 року по 25.05.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області провадження по цій цивільній справі було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (набрало законну силу рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав) (а.с.31). Згідно з ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.03.2016 року (а.с.59-61) у грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] .М.Ф., третя особа: Приморська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини; ухвалою Приморського районного суду від 05.01.2016 року провадження у справі закрито. Так, рішенням Приморського районного суду від 25.06.2015 року в іншій справі відмовлено в позові про визначення додаткового строку на прийняття спадщини з тих підстав, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме перебування його за межами України на час смерті діда суд не визнав поважними. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини від 10.12.2015 року позивач обґрунтовує тим, що причиною пропуску строку на прийняття спадщини є тривале лікування і перебування в лікарняних закладах. Підстави позову у справах різні, а тому суд помилково закрив провадження. У даному випадку, посилання суду на ту обставину, що підставою спору між сторонами є спір щодо якого вже вирішено питання в судовому порядку, в розумінні положень п. 2 ч. 1 ст.205 ЦПК України, колегія вважає необґрунтованими, оскільки даний позов дійсно є між тими ж сторонами, про той самий предмет спору, однак його позивачем [PERSON] було подано з інших підстав, оскільки викладені в даному позові обставини судом не розглядались. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Позивач наполягає на задоволенні його вимог, від сторін не надійшло клопотання про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків, про наявність інших обставин, сторони просили розглянути справу на підставі наявних матеріалів у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями про спадкування, встановленими ч.3 ст. 1223, ч.1 ст. 1220 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з п.3.23. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять зокрема, житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 17,31 га, розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району, сертифікат на право на земельну частку (пай); грошові внески з відсотками, які зберігаються у філії Ощадбанку в с.Інзівка. Встановлена наявність спадкової справи стосовно спадкодавця [PERSON] у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Із спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO] року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася його дочка [PERSON], про наявність інших спадкоємців у заяві не зазначала. В матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач [PERSON], який є онуком померлого [PERSON] і після смерті [INFO] року свого батька мав право на спадкування за правом представлення, 07.04.2015 року вперше звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], тобто більш ніж через 13 місяців з часу відкриття спадщини, позов мотивував тим, що письмову заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті діда не подавав з поважних причин, оскільки тривалий час знаходився у відрядженні за кордоном, у тому числі на момент смерті спадкодавця, та перебував на стаціонарному лікуванні. Рішенням Приморського суду Запорізької області від 25.06.2015 року у задоволенні його позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2015 року дане рішення залишено без змін та зазначено, що доводи позивача про перебування його за межами України на час смерті діда як на причину, що унеможливлювала своєчасне звернення до нотаріальної контори, суд правомірно не визнав поважною, а поважних причин, які об'єктивно перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори після повернення, не навів. Посилання [PERSON] на відсутність відомостей про смерть діда, оскільки з родичами він не спілкувався і життям діда не цікавився, суд правомірно не визнав поважними причинами. З даним позовом (повторно) позивач звернувся до суду 10.12.2015 року, тобто більш ніж через 1 місяць після набрання чинності ухвали Апеляційного суду від 29.10.2015 року. В ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 17.03.2016 року вказано, що у грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини; ухвалою Приморського районного суду від 05.01.2016 року провадження у справі закрито. Так, рішенням Приморського районного суду від 25.06.2015 року в іншій справі відмовлено в позові про визначення додаткового строку на прийняття спадщини з тих підстав, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме перебування його за межами України на час смерті діда суд не визнав поважними. Позов від 10.12.2015 року позивач обґрунтовує тим, що причиною пропуску строку на прийняття спадщини є тривале лікування і перебування в лікарняних закладах. Даний позов дійсно є між тими ж сторонами, про той самий предмет спору, однак його позивачем [PERSON] було подано з інших підстав, оскільки викладені в даному позові обставини судом не розглядались. З відміток у закордонному паспорті позивача вбачаються дати його в'їзду та виїзду з території Російської Федерації, Казахстану. Представник позивача пояснив, що позивач за кордоном перебував не у відрядженні, працював за строковим договором, але надати його не може. Рішенням суду від 25.06.2015 року не визнано знаходження позивача за кордоном поважною причиною не звернення в установлений строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у задоволені позовних вимог відмовлено. Також позивач посилається на, що причиною пропуску строку на прийняття спадщини є те, що за станом здоров'я і зв'язку зі стаціонарним лікуванням він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини після смерті діда. З наданих позивачем довідок вбачається, що він перебував на лікуванні у наступні періоди: 1) з 24.04.2014 року по 25.05.2014 року в ЛДЦ ТОВ «Юліс» м.Запоріжжя з приводу кісти придатка, 24.04.2014 року проводилася операція - видалення кісти; виписався у задоволеному стані; рекомендовано долікування з перев'язками за місцем проживання; (строк лікування 32 дня); 2) на денному стаціонарі в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини (АЗПСМ) с.Семенівка Мелітопольського району: - з 09.06.2014 року по 18.06.2014 року, діагноз: гострий катаральний гайморит; - з 14.07.2014 року по 23.07.2014 року, діагноз: гострий бронхіт; - з 18.08.2014 року по 27.08.2014 року, діагноз: гострий бронхіт; (строк амбулаторного лікування всього 27 днів); у довідці вказаної АЗПСМ вказано, що [PERSON] в цей період лікування за станом здоров'я не мав фізичної можливості звернутися до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини; хоча при цьому він перебував на амбулаторному лікуванні (денний стаціонар). Таким чином, позивач як спадкоємець за законом мав право прийняти спадщину або не прийняти її, він мав право у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, яка подається спадкоємцем особисто. Він у тому числі мав право надіслати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори поштою, але позивач в установлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини (ні особисто, ні направив заяву поштою), відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. З наданих позивачем доказів, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що він з встановленого законом шестимісячного строку, протягом якого мав право подати заяву про прийняття спадщини: з [INFO] року по 16.08.2014 року у 182 днів, перебував на стаціонарному лікуванні 32 дня, на амбулаторному лікуванні - 27 днів, всього перебував на лікуванні 59 днів. Інших доказів про хворобу та неможливість подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори стороною позивача суду не надано. При цьому, позивач 27 днів перебував на лікуванні амбулаторному, не на стаціонарному, тобто в амбулаторії знаходився не цілодобово, після отримання лікування покидав амбулаторію, у позові він посилається на наявність поважної причини не подання вказаної заяви - перебування на стаціонарному лікуванні (це 32 дня). Позивачем та його представником у судовому засіданні не надано доказів поважності причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини в періоди між перебуванням на лікарняному. Так, рішенням Приморського районного суду від 25.06.2015 року вже відмовлено у визначені додаткового строку на прийняття спадщини з тих підстав, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме перебування його за межами України на час смерті діда, суд не визнав поважними. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.10.2015 року встановлено, що доводи позивача про перебування його за межами України на час смерті діда як на причину, що унеможливлювала своєчасне звернення до нотаріальної контори, суд першої інстанції правомірно не визнав поважною, а поважних причин, які об'єктивно перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори після повернення, не навів. Окрім того, представник позивача не надав жодних обґрунтованих доказів того, що позивач не міг подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у тому числі поштою. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таких поважних причин представник позивача у судовому засіданні не довів. При таких обставинах позивач мав реальну можливість своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда. Оскільки позивач [PERSON] до нотаріальної контори не звертався та не подавав у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини, та у судовому засіданні представником позивача не було доведено поважність причини пропуску не подання такої заяви, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed