overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним. Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити вчиняти виконавчі дії щодо опису та відчуження предмету іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, в провадженні якого знаходиться відкрите виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму боргу 416101,03 грн. Слід зазначити, що предметом спору данної справи є визнання недійсним кредитний договір від 20 жовтня 2005 року №014/9408/84/20500 на отримання споживчого кредиту із забезпеченням, вчинений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції та позивачем [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та дату розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову повідомлений належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надіслали. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи те, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вичниняти певні дії з майном, яке не є предметом позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Андріївнипро розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в сім'ї виникали непорозуміння, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась та просила розглядати справу за її відсутності, позов визнає, про що подала до суду письмову заяву. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2013 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження. Відповідач позов визнав, таким чином суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому відповідно до ст. 112 СК України є підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказуючи на те, що він на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 24.12.1992 року посвідченого секретарем Сухополов'янської сільської ради, являється власником житлового будинку [ADDRESS]. У зазначеному житловому будинку зареєстрована його дочка [PERSON], яка з 2013 року поїхала на заробітки до Росії і залишилася там на постійне місце проживання. На даний час відповідачка не проживає у житловому будинку, не користується ним, не проявляє інтересу до нього, речі відповідачки в будинку відсутні.Факт реєстрації відповідачки в будинку позивача спричиняє незручності та порушує його права, як законного власника нерухомого майна, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, оскільки остання не проживає за даною адресою з 2013 року, а позивач [PERSON] похилого віку, прикутий до ліжка та не може отримати житлову субсидію. Відповідачка [PERSON] в судове засідання по даній справі не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином за місцем її реєстрації про що засвідчує поштова розписка. Від неї не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому суд вважає можливим вирішити по суті дану справу на підставі наявних у справі даних про права та взаємовідносини сторін, відповідно до вимог ст.ст.169ч.4, 224ч.1 ЦПК України, суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, з таких підстав: Свідок [PERSON] сусід позивача, підтвердив факт, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 2013 року, оскільки вона виїхала до Росії та місце її знаходження не відоме. Факт належності позивачу [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.12.1992 року посвідченого секретарем Сухополов'янської сільської ради ( а.с.5-6). Згідно акту с.Сухополова від 06.08.2015 року вбачається, що [PERSON] фактично не проживає за адресою [ADDRESS] з 2013 року та місце знаходження її невідоме ( а.с.4). Таким чином, судом встановлено, що відповідачка відсутня в житловому приміщенні більше трьох років, тобто понад встановленого законом шестимісячного строку без поважних причин, отже, згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказуючи на те, що йому на підставі договору дарування житлового будинку від 18.08.2014 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. На початку літа позивачу стало відомо, що у вказаному будинку значиться зареєстрованим відповідач по справі [PERSON]. На даний час відповідач залишив будинок за власною ініціативою і не проживає в ньому на протязі двох років без поважних причин. Факт реєстрації відповідача в його будинку спричиняє незручності та порушує його права, як законного власника нерухомого майна, а саме права розпоряджатися житловим будинком. Позивач, як належний власник житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], має право вимоги усунення перешкоди в його користуванні та розпорядженні ним, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом та зняття відповідача з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловим приміщенням, а в частині позовних вимог щодо примусового зняття з реєстрації - залишити без розгляду Відповідач [PERSON] в судове засідання по даній справі не з'явився, хоча про день та час судового засідання був належним чином повідомлений за місцем його реєстрації, про що засвідчує поштова розписка. Від нього не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому суд вважає можливим вирішити по суті дану справу на підставі наявних у справі даних про права та взаємовідносини сторін, відповідно до вимог ст.ст.169ч.4, 224ч.1 ЦПК України, суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, з таких підстав. Факт належності позивачу [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 18 серпня 2014 року ( а.с.7-10) Згідно копії акту комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону від 15.01.2015 року вбачається, що [PERSON], 1973 року народження не проживає за адресою [ADDRESS], на протязі останніх двох років( а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні з 2013 року, тобто понад встановленого законом шестимісячного строку без поважних причин, отже, в силу ст.71 ЖК України він втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] ,в якому просить про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 листопада 2019 року Блажівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 14. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, через що почали виникати непорозуміння. З травня 2021 року відповідач разом з дитиною проживають у своїх батьків, шлюбні стосунки фактично відсутні. Стверджує, що життям один одного не цікавляться та не пов`язані спільним побутом. Спроби зберегти шлюб зі сторони позивача позитивного результату не дали, примирення між сторонами та подальше спільне життя вважає неможливим. Шлюб існує формально, а тому наполягає на його розірванні. Сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви в яких клопотали про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2019 року. Від спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученим до справи свідоцтвом про народження. На момент зверення до суду з позовом дитині виповнилось 1 рік. Частиною 3\~ст. 105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає доведеним, оскільки стороною відповідача не спростовано, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, і є підстави для його розірвання. Відповідач позов визнала та погодилась шлюб розірвати. Питання про визначення проживання дитини чи поділу майна подружжя сторонами не порушувалось. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить, з огляду на що суд вважає, що сторона вправі самостійно розпоряджатись наданими їй законом процесуальними правами, в тому числі, щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача- [PERSON], з участю третьої особи- ЛКП «Навколо базару» про зобов'язання вчинити дії. ………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………........................................……………………………………………………………………………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Крістіни Михайлівни про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 19.10.2015 року, було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №15. Від шлюбу у сторін народилася [PERSON], [INFO]. Позивач має намір розірвати шлюб з відповідачем так як їх шлюб носить формальний характер. Вони припинили сімейно шлюбні відносини. Позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак направив заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності позовні вимоги визнав. Справа до суду надійшла 27.12.2017 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 26.02.2018 р. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 19.10.2015 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №111624 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилася [PERSON], [INFO]. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивач не хоче примирення, а відповідач позов визнала. На думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]О.(до шлюбуЗінченко О.О). про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 78\~345 грн.97 коп. У зв»язку із складністю справи, відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України , слід проголосити вступну та резолютивну частини рішення,надавши сторонам право ознайомитися з повним текстом рішення 04 вересня 2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що відповідач з травня 2017 року не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2008 року, серії [NUMBER] , зареєстрованого в реєстрі за № 408, а також зареєстровано Олександрійським КМБТІ 27.03.2008 року в реєстрі за № 320/7. Вказаний факт підтверджується також копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 13605837 від 14.03.2008 року. В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2017 року, що підтверджується актами від 20.02.2019 року та від 25.06.2019 року про фактичне постійне не проживання відповідача у будинку. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі актів від 20.02.2019 року та від 25.06.2019 року, складених комісією у складі в.о. старости [PERSON] та діловода с/ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2017 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач понад чотири роки не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 30 по вулиці Тихомирова в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 22.04.1997 року, серії ААІ № 472195, зареєстровано Олександрійським КМБТІ 12.05.1997 року в реєстрі за № 8486/60. В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2014 року, що підтверджується актом від 26.11.2018 року про фактичне постійне не проживання відповідача у будинку. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту, складеного в присутності сусідів [PERSON]. та [PERSON], затвердженого головою квартального комітету № 42 [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Тихомирова, буд 30, з 09.04.2014 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання приватизації недійсною. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресс витрату, пов'язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. В обґрунтування позову вказав, що 09.12.2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв. на перехресті вул. Полярна - вул. Дегтяренка. в місті Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху України, складено протокол про адміністративне правопорушення. 08.01.2015 року постановою Оболонського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 19.12.2014 року відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про «ОСЦПВ», потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 21.01.2015 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказав, що 29.10.2016 року о 09.20 годині [PERSON] . по просп. Оболонському, 11 в м. Києві, керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не упевнився у безпечності маневру, здійснив наїзд на автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п.п. 10.9., 13.3. Правил дорожнього руху України складено протокол про адміністративне правопорушення. 06.12.2016 року постановою Оболонського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 31.10.2016 року відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 20.01.2017 року,

Outcome: approved