Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину земельної ділянки та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0748 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована на території Височанської сільської ради Харківського району Харківської області за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325156700:00:009:0256 як на майно сумісно набуте під час шлюбу з [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що в період з 14 вересня 1979 року по 06 серпня 1998 року знаходився у шлюбі з [PERSON] - відповідачем по справі. 26 червня 2013 року він знову уклав шлюб з відповідачем. Під час першої реєстрації шлюбу вони з відповідачем придбали земельну ділянку площею 0,0748га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 06 жовтня 2010 року він одноособово розпорядився сумісною з відповідачем власністю та подарував дочці - [PERSON] зазначену земельну ділянку. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20.11.2013 року був визнаний недійсним договір дарування та за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки як на майно сумісно набуте під час шлюбу зі мною. Посилаючись на те, що ухвалюючи рішення від 20 листопада 2013 року про визнання недійсним договору дарування укладеного 06 жовтня 2010 року судом не було вирішено питання що до другої частини спірної земельної ділянки, оскільки і таких позовних вимог заявлено не було,позивач просить задовольнити позов та визнати на ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0748 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована на території Височанської сільської ради Харківського району Харківської області за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325156700:00:009:0256 як на майно сумісно набуте під час шлюбу з [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. В період з 14 вересня 1979 року по 06 серпня 1998 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. 26 червня 2013 року сторони знову зареєстрували шлюб, що підтверджується копією повторного Свідоцтва про одруження, виданого 14 січня 1997 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 06 серпня 1998р. Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, свідоцтвом про шлюб, виданим 26 червня 2013р. виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Під час першої реєстрації шлюбу, сторонами, за договором купівлі-продажу від 1 листопада 1995 року була придбана земельна ділянка площею 0,0748 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 06 жовтня 2010 року позивач одноособово розпорядився сумісною з відповідачем власністю та подарував дочці - [PERSON] зазначену земельну ділянку. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2013 року був визнаний недійсним договір дарування укладений 06 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] відносно земельної ділянки площею 0,0748 га для індивідуального дачного будівництва: в межах від літ. «А» до літ. «Б» - проект.зем.ділянка, від літ. «Б» до літ. «В» - проект.зем.ділянка, від літ. «В» до «Г» - пров. Сімферопольський, від літ. «Г» до «А» - територія НГЧ-3 , яка розташована на території Височанської сільської ради Харківського району Харківської області за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325156700:00:009:0256, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - [PERSON], реєстровий № 2715 та за відповідачем [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, як на майно сумісно набуте під час шлюбу з позивачем. Викладене підтверджується договором купівлі-продажу від 1 листопада 1995 року реєстровий № 1-3192, Державним актом на право приватної власності на землю 25 жовтня 1996 року, серія ХР № 25-65-34664, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 534, договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу - [PERSON], реєстровий № 2715, копією Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2013 року. В даний час на вказаній земельній ділянці знаходиться дачний будинок з надвірними будівлями ти спорудами, який на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 28.12.2012 року, Виконкомом Височанської селищної ради на праві приватної власності зареєстрований за позивачем. Суд приходить до висновку про те, що позивач, я є власником дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Належність позивачуі на даний час зазначеного дачного будинку з надвірним будівлями та спорудами підтверджується довідкою КП «Харківське районне БТІ» вих. №306 від 28 серпня 2013 року. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними / ч.1 ст. 70 СК України/. На підставі ч. З ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю, який діяв на час придбання нами земельної ділнки, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.28 зазначегого Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved