Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва від 16.10.2013 р. він є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає [PERSON], місце знаходження останнього позивачу не відомо. [PERSON] не вносить плату за комунальні послуги, особистих речей в квартирі не має, його реєстрація перешкоджає позивачу у праві володіння, розпорядження та користування належною квартирою. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про поважні причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача та наявністю підстав передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Відповідно до свідоцтва від 16.10.2013 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчує, що [PERSON] належить на праві власності нерухоме майно, що складається з: однокімнатної квартири [ADDRESS]. Зареєстровано в реєстрі за № 2753 (а.с. 7). Зазначена кватира зареєстрована за власником [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 16.10.2013 р. (а.с. 8). У технічному паспорті, виготовленому 06.05.2014 р. КП «ХМБТІ», власником квартири [ADDRESS] зазначено [PERSON] (а.с. 10). З довідки КП «Жилкомсервіс» з місця проживання про склад сім*ї та прописку від 19.08.2014 р. вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 28). Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців - ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім*ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власним або законом. Відомостей про те, що відповідач мешкає у спірній квартирі матеріали справи не містять. Крім того, з боку відповідача суду не надано доказів поважності причин його відсутності за місцем реєстрації більше встановлених законом строків або про наявність у нього перешкод у мешканні за місцем реєстрації. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved