Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Харківського районного народного суду м. Києва від 01.04.1993 року, в порядку поділу будинку внатурі між співвласниками, Позивачу було виділено в користування 51/100 частину вказаного домоволодіння, інші 49/100 виділили громадянці [PERSON]. 22.03.2004 року Комунальним підприємством «Київське міське Бюро Технічної Інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» було здійснено реєстраційний напис на правовстановлюючому документів за реєстровим № 19443, відповідно до якого, 51/100 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності Позивачу. На початку квітня 2017 року Позивач звернулась до приватного нотаріуса, з метою розпорядження своєю часткою в домоволодінні, однак, перевіряючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус повідомила про те, що на вказаний будинок 03.11.2004 року було накладено арешт Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Управління капітального будівництва Київської міської держадміністрації. В підтвердження цьому, нотаріусом було видано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.04.2017 року № 84590966. У вересні 2017 року Позивач звернулась з заявою до Відповідача - 1 з проханням надати копію повідомлення Головного управління капітального будівництва від 14.12.2000 року № 046-1559, на підставі якого було накладено арешт на будинок [ADDRESS]. Відповідач своєю відповіддю № 056/85-оп/к-1 6449 від 27.09.2017 року повідомив, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.11.2001 року № 2524 «Про ліквідацію управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації» ліквідовано управління капітального будівництва без правонаступника. Позивач з 1977 року та по теперішній день зареєстрована та фактично проживає у вказаному домоволодінні. Оскільки арешт на майно порушує права позивача, як власника, остання звернулася з даним позовом до відповідача за захистом свого порушеного права. Представник Позивача до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав свої пояснення щодо заявлених позовних вимог. Треті особи до суду не з'явились, про розгляд справи були повідомленні належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. На підставі рішення Харківського районного суду м.Києва від 01.04.1993 року в порядку поділу будинку внатурі між співвласниками, [PERSON] було виділено в користування 51/100 частину вказаного домоволодіння, інші 49/100 виділили громадянці [PERSON]. Позивачу було виділено в користування 51/100 частину вказаного домоволодіння, інші 49/100 виділили громадянці [PERSON]. 22.03.2004 року Комунальним підприємством «Київське міське Бюро Технічної Інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» було здійснено реєстраційний напис на правовстановлюючому документів за реєстровим № 19443, відповідно до якого, 51/100 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності Позивачу. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на будинок [ADDRESS], накладено арешт на підставі повідомлення, 046.1559, 14.12.2000, Київської міської державної адміністрації УКБ. 14.09.2017 року позивач звернулась з заявою про отримання копії повідомлення Головного управління капітального будівництва від 14.12.2000 року № 046-1559, на підставі якого було накладено арешт на будинок [ADDRESS], проте листом відповідача від 14.09.2017 року №9025/01-16 та листом № 056/85-оп/к-1 6449 від 27.09.2017 року позивачу повідомлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.11.2001 року № 2524 «Про ліквідацію управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації» ліквідовано управління капітального будівництва без правонаступника. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що арешт майна обмежує права позивачів, користування та розпорядження ним, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved