Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після бабусі [PERSON], яка померла [INFO], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки при житті [PERSON] зазначала йому про те, що спадщину залишить йому і тому вважаючи, що оформлювати нічого не потрібно бо мав на руках посвідчений заповіт, до нотаріальної контори вчасно не звертався, а тому відповідно і пропустив строк. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при розгляді справи по суті покладалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно у тому числі земельну ділянку та житловий будинок із надвірними спорудами, розташовану на території Микільської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 січня 2014 року головою виконавчого комітету Микільської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 21, відповідно до якого заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі житловий будинок, що знаходиться на території Микільської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, з усіма надвірними спорудами, своєму онуку - [PERSON]. 29 лютого 2016 року позивач звернувя до Микільської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області із заявою про прийняття спадщини, посвідченою секретарем виконавчого комітету сільської ради, Полтавського району. Полтавської області, - [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 63. 27 жовтня 2016 року [PERSON], вважаючи себе таким, що прийняв спадщину, в усній формі звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з проханням роз'яснити порядок отримання свідоцтва про право на спадщину, де йому повідомили, що згідно даних Алфавітних книг та Спадкового реєстру на майно померлої [INFO] [PERSON], спадкова справа не відкривалась і рекомендували звернутись до суду. [PERSON] не знав усієї процедури прийняття спадщини і був впевнений у прийнятті спадщини відповідно до складеної заяви від 29 лютого 2016 року до Микільської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, посвідченою секретарем виконавчого комітету сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, - [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 63, що стало наслідком пропущення строку для прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1272 Цивільного Кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 2 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. За змістом п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкуванням № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved