Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд: стягнути заборгованість за кредитним договором №208 від 14.07.2007 року в сумі 6 259 125,55 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 14.09.2007 року було укладено кредитний договір №208, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 460 000,00 доларів США зі сплатою 11,3 % річних, з кінцевим терміном повернення до 14.09.2032 року. 02.06.2014 року між банком та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №208, за умовами якої за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі: 11.3 % річних за період з 14.09.2007 року по 30.04.2014 року; 7% річних за період з 01.05.2014 року по 30.04.2015 року; 11,3 % річних за період з 01.05.2015 року до закінчення строку користування кредитними коштами. Зобов'язання по кредитному договору №208 від 14.09.2007 року відповідачем виконанні частково. Станом на 27.08.2015 р., заборгованість відповідача за кредитним договором становить 6 259 125,55 грн. з них: 259 393,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 19 570,54 доларів США - відсотки за користування кредитом, 104 554,07 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, позов не визнав та заперечував щодо його задоволення, зазначивши, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості та доказів на підтвердження суми заборгованості. Відповідача, позивачем не було повідомлено про необхідність дострокового повернення кредитів, тому вимоги є передчасними. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.09.2007 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №208, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 460 000,00 доларів США зі сплатою 11,3 % річних, з кінцевим терміном повернення до 14.09.2032 року. 02.06.2014 року між банком та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №208, за умовами якої за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі: 11.3 % річних за період з 14.09.2007 року по 30.04.2014 року; 7% річних за період з 01.05.2014 року по 30.04.2015 року; 11,3 % річних за період з 01.05.2015 року до закінчення строку користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 27.08.2015 р., заборгованість відповідача за кредитним договором становить 6 259 125,55 грн. з них: 259 393,15 доларів США - заборгованість за кредитом, 19 570,54 доларів США - відсотки за користування кредитом, 104 554,07 грн. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту. На даний час відповідач свої обов'язки за договором не виконав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за кредитом та свого розрахунку заборгованості, суд вважає, що позов в є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК Українистягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved