Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу у розмірі 55899,69 гривень та судові витрати. Вимоги мотивовані тим, що позивач передав [PERSON] в борг грошові кошти, про що останній склав розписки: 05.01.2013 року на суму 5000 доларів США з терміном повернення до 10.01.2013 р. та 29.05.2013 року на суму 1500 доларів США із терміном повернення до 30.07.2013 р. До теперішнього часу відповідачем борг не повернуто, тому позивач вважає що його права порушенні у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням процентів та 3% річних. У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити посилаючись на обставини, що викладені в позові, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заперечень на позов не надав, причин неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, враховуючи думку позивача, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємовідносини сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] склались договірні відносини з приводу надання позивачем грошових коштів у розмірі 5000 доларів США в борг відповідачу, які останній зобов'язався повернути до 10.01.2013 р., та у розмірі 1500 доларів США в борг, які відповідач зобов'язався повернути до 30.07.2013 р.. На підтвердження цього факту відповідач власноруч склав розписки, оригінали яких долучено до матеріалів справи. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить окрім суми боргу стягнути з відповідача 3% річних та проценти за користування грошовими коштами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань станом на 29.11.2013 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 55899,69 гривень, яка складається з : сума боргу - 51984,50 гривен, процентів - 2763 гривень, 3% річних - 1182,19 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд не може погодитись з ним оскільки при його складенні була допущена помилка у розрахунку 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань. Таким чином, суд приходить до висновку що сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 55902,98 гривні, яка складається з: суми боргу по розписці від 05.01.2013 року - 39965 гривень, суми боргу по розписці від 29.05.2013 року - 11989,50 гривень, проценти за користування грошовими коштами - 2763 гривень та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань - 1185,48 гривень (відповідно розписці від 05.01.2013 р. сума складає 1064,27 гривень, а по розписці від 29.05.2013 року - 121,21 гривень). Зазначений розрахунок проведено з урахуванням офіційного курсу гривні к долару США, який складає 7,9930 гривня = 1 долару. Згідно зі статтями 10,60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем на адресу суду не надано доказів щодо повернення вказаної суми боргу у повному обсязі, за таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини встановлені в процесі розгляду справи відповідають дійсності, а вимоги позивача засновані на законі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимоги відносно стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial