Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування , посилаючись на те, що 17 липня 2017 року помер [PERSON], про що того ж дня було видано свідоцтво про смерть І-КЕ № 350082. За життя [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 03.11.2016 р. згідно якого власну земельну ділянку площею 5,6800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5324080500:00:019:0029, яка знаходиться на території Василівської сільської ради Полтавського району заповів позивачу, [PERSON]. Протягом встановленого ст.. 1270 ЦК України шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини внаслідок чого нотаріусом було відкрито спадкову справу (номер у реєстрі 61585416). На звернення позивача про видачу йому як спадкоємцю за заповітом свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29. 01. 2018 р. № 02-31/78 посилаючись на відсутність оригіналу державного акту на вищевказану земельну ділянку. Підтвердженням права власності спадкодавця [PERSON] на вищевказану земельну ділянку площею 5,6800 га є копія державного акту серії І-ПЛ № 017010, а нотаріус, згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5 видає свідоцтва про право на спадщину після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві лише в оригіналі. В даному випадку оригінал державного акту І-І1Л № 017010 втрачений, про що свідчить оголошення в районній газеті «Вісті», опубліковане 27 травня 2016 року. Згідно вищеназваної постанови нотаріуса інших заяв про прийняття спадщини в шестимісячний термін не надходило, отже позивач залишився єдиним спадкоємцем, що претендує на спадщину. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Наявність копії державного акту на земельну ділянку дає підставу вважати, що за спадкодавцем зареєстроване право власності на вищевказану земельну ділянку площею 5,6800 га. 13 листопада 2018 року рішенням Полтавського районного суду по справі 545/492/18 за відповідачем ([PERSON]) було визнано право власності на 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5324080500:00:019:0029), отже, позивач має право на 3/4 частини спірної земельної ділянки. В даному випадку перешкодою для прийняття спадщини є відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку в оригіналі. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину на частку спадкового майна, що залишилася не прийнятою, позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном, зокрема, здавати в оренду, яке фактично належить йому як спадкоємцю за заповітом. Про те, що позивач є єдиним спадкоємцем свідчить пояснення нотаріуса у своїй Постанові № 02-31/78 від 29.01.2018 р., що інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, а також зміст вищеназваного рішення суду від 13.11.2018 р. за яким крім позивача (спадкоємця за заповітом) право на обовязкову частку в спадщині мав і оформив відповідач. Інших спадкоємців на майно Кості на [PERSON] не має. Експертна грошова оцінка земельної частки ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6800 га., що знаходиться на території Василівської сільської ради Полтавського району та входить до складу спадкового майна, згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ «Альбатрос» станом на 23.11.2018 р. складає 144 400 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи, що у відповідача наявний державний акт на землю а позивач вводить суд в оману. При цьому надав до суду для огляду оригінал державно акту пояснивши не надання позивачу оригіналу відповідачем у зв»язку з незгодою відповідача на розмір обов»язкової частки в успадкованій земельній ділянці визначеній судом. Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 17 липня 2017 року помер [PERSON], про що того ж дня було видано свідоцтво про смерть І-КЕ № 350082. За життя [PERSON] склав заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 03.11.2016 р. згідно якого власну земельну ділянку площею 5,6800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5324080500:00:019:0029, яка знаходиться на території Василівської сільської ради Полтавського району заповів позивачу, [PERSON]. Протягом встановленого ст.. 1270 ЦК України шестимісячного строку позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини внаслідок чого нотаріусом було відкрито спадкову справу (номер у реєстрі 61585416). На звернення позивача про видачу йому як спадкоємцю за заповітом свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29. 01. 2018 р. № 02-31/78 посилаючись на відсутність оригіналу державного акту на вище вказану земельну ділянку. Згідно вище названої постанови нотаріуса інших заяв про прийняття спадщини в шестимісячний термін не надходило, отже позивач залишився єдиним спадкоємцем, що претендує на спадщину. Підтвердженням права власності спадкодавця [PERSON] на спадкову земельну ділянку площею 5,6800 га є копія державного акту серії І-ПЛ № 017010, а нотаріус, згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5 видає свідоцтва про право на спадщину після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві лише в оригіналі. В даному випадку оригінал державного акту І-І1Л № 017010 позивач вважав втраченим оскільки відповідач не повідомляв йому жодного разу про наявність в нього оригіналу державного акту. У зв»язку з зазначеною обставиною позивачем було зроблено оголошення в районній газеті «Вісті», опубліковане 27 травня 2016 року про втрату державного акту. 13 листопада 2018 року рішенням Полтавського районного суду по справі 545/492/18 за відповідачем ([PERSON]) було визнано право власності на обов»язкову частку у спадщині яка склала 1/4 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 5324080500:00:019:0029). Отже, позивач має право на 3/4 частини спірної земельної ділянки, яка залишилась після успадкування обов»язкової частки спадщини спадкоємцем, який має на це право. Експертна грошова оцінка земельної частки ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,6800 га., що знаходиться на території Василівської сільської ради Полтавського району та входить до складу спадкового майна, згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ «Альбатрос» станом на 23.11.2018 р. складає 144 400 грн. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved