Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві мотивувала свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 09.06.2015 року. Від подружнього життя у них народилося троє дітей. Зазначила, що між нею та відпловідачем зникло взаєморозуміння, у звязку із різними поглядами на сімейне життя та обовязки, що призводило до конфліктів. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Просить шлюб розірвати. Відповідач відзив на позов до суду не подав. Позивач у судове засідання не прибула, однак направила на адресу суду клопотання, у якому просила слухати справу без її участі. Позов підтримала в повному обсязі. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Просить суд судовий збір з відповідача не стягувати, однак у разі визнання ним позовних вимог до початку розгляду справи по суті - вирішити питання про повернення їй з державного бюджету 50 відсотків судового збору, враховуючи норму ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не прибув, однак направив на адресу суду клопотання, у якому просить слухати справу без його участі. Проти позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, оглянувши заяви сторін, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 09.06.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 75), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копій свідоцтв про їх народження (а.с.9-11). Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що після укладення шлюбу між сторонами зникло взаєморозуміння, що призводило до конфліктів, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У звязку із вищевикладеним, та зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 454,00 грн. Суд враховує, що позивач у поданій нею заяві питання стягнення сплаченого судового збору з відповідача просить не вирішувати, а саме просить такі покласти на неї, а тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення з відповідача судового збору в користь позивача у розмірі 50 відсотків від суми сплаченого судового збору (так як відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті), не підлягає вирішенню, оскільки такі вимоги не є предметом розгляду справи, а суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved