Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітніхдітей за кордон України без згоди матері. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2016 року розірвано. Однак, позивач звернувся з заявою про винесення додаткового рішення по вказаній цивільній справі , у зв'язку з тим, що судом при винесенні рішення позовні вимоги розглянуті не в повному обсязі. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення . З огляду на зміст заяви позивача [PERSON] щодо винесення додаткового рішення по цивільній справі та враховуючи позовні вимоги по цивільній справі № 202/3033/16-ц суд вважає необхідним винести додаткове рішення у справі, а саме з наступних підстав. Заява позивача про винесення додаткового рішення у справі, які не були розглянуті судом у рішенні від 17 травня 2016 року щодо позовних вимог щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітніх дітей за кордон України мотивована тим, що з 1997 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що певний час відповідач [PERSON] здійснює спільне проживання з позивачем та дітьми, жодного разу не було надано фінансового забезпечення дітям. На даний час позивач матеріально утримує, та належним чином піклується про здоров`я дітей, про її фізичний стан, духовний та моральний розвиток.Малолітні діти потребуютьоздоровлення, дані обставини підтверджується довідками лікаря. Відповідачка не надає нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд дітей за кордон без визначення обставин. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовнихвимог наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представники третьої особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 1997 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, з якою мають спільнихмалолітніх дітей: -доньку [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. 17 травня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем. Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дітьми за кордон. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідачка ухиляється від надання такого дозволу. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 вищевикладених Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за кордон без згоди матері [PERSON], [INFO].

Outcome: approved