overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. До початку підготовчого судового засідання позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про шлюб актовий запис №831 від 12 листопада 2011 року, зроблений Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серія І-КИ №402089, актовий запис №1077 від 22.08.2012 року, з якого вбачається, що сторони є батьками дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін є неповнолітня дитина, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн. (768,40 грн. х 50%). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на дитину в якому зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 16 вересня 2005 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1175. Від даного шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачкою немає почуттів довіри та розуміння. Сімейно-шлюбні відносини припинені, проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. У зв'язку с наведеним позивач просить шлюб розірвати. Також зазначає, що добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, у зв*язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитини повноліття. Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитини повноліття. Також просила розірвати шлюб, та залишити її прізвище без змін « [PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про шлюб виданого вдруге 08.10.2013 року серія [NUMBER] який зареєстрували 16.09.2005 році в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1175. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження виданого вдруге 16.07.2013 року серія [NUMBER]. Відповідно до ст.. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, суд також вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитини повноліття. Також суд стягує з відповідача судові витрати в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України, суд вважає, що складання рішення суду в повному обсязі слід відкласти на строк чотири дні з дня закінчення розгляду справи і повідомити сторонам, що вони зможуть ознайомитися з повним текстом рішення з 15 год 00 хв. 28 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 06 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 74, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові втрачено, подружніх стосунків не підтримують з 2014 року, не ведуть спільного господарства, відсутність спільного бюджету. Спроби примиритись не дали жодного результату, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, ухваленого за згодою позивача. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 06 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 74 (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 березня 2014 року у сторін народилась донька [PERSON] (а.с.5). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивача будувати у подальшому сімейні стосунки. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач остаточно визначився і збереження шлюбу не бажає, сторони реально припинили подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у зв'язку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 118. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові втрачено, подружніх стосунків не підтримують з грудня 2015 року, не ведуть спільного господарства, відсутність спільного бюджету, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити, надав згоду на винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, ухваленого за згодою позивача. Подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 347875, виданого 07 вересня 2016 року, сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 118 (а.с.6). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивача будувати у подальшому сімейні стосунки. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач остаточно визначився і збереження шлюбу не бажає, сторони реально припинили подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини з грудня 2015 року, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у звязку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 28 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 134, від якого у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові втрачено, подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, відсутність спільного бюджету. Проживають окремо, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. З мотивів викладених у такому. Просив такий задовольнити, наполягав на розірванні шлюбу. Категорично відмовився від строку на примирення. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи тим, що позивач бажає розлучення з опалу, просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 133792, виданого 28 липня 2001 року, сторони зареєстрували шлюб 28 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 134 (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серії І-КИ № 175838, виданого 02 липня 2002 року [PERSON] народилась 26 червня 2002 року (а.с.5), серії І-КИ № 132710, виданого 18 серпня 2007 року [PERSON] народилась 12 серпня 2007 року (а.с.6), серії І-КИ № 386362, виданого 06 червня 2012 року, [PERSON] народився 28 травня 2012 року (а.с.7), їх батьками є сторони у справі. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивача будувати у подальшому сімейні стосунки. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач остаточно визначився і збереження шлюбу не бажає, сторони реально припинили подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини з червня 2016 року, зі слів позивача відповідачка на примирення не йшла, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у звязку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними 05.08.2011 року та зареєстрованого відділом ДРАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Позивач в позові вказав, що причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем сімейне життя не склалося із-за розбіжності характерів, різних поглядів на життя, та ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені більше пів року тому, ніхто з них вже не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, між ними втрачено відчуття поваги та любові, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач з позовними вимогами погодилася та проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши сторони, з'ясувавши дійсні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно та вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи. Майнового спору між сторонами не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на сумісне життя, позивач просить суд шлюб розірвати. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач до судового засідання не зявилась, причин неявки до суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявність в матеріалах справи поштових повідомлень. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій просила надати строку для примирення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.02.2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану міської Запорізького обласного управління юстиції України, актовий запис № 93 (а.с.11). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.11, 12). На сьогодні спільне господарство не ведеться. Шлюб для них обох є першим. Діти після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Що стосується заяви про примирення яку надала відповідач, то суд не приймає її до уваги, оскільки відповідач жодного разу не зявився у судове засідання для примирення з позивачем, також як пояснив позивач, що у [PERSON] було достатньо часу для примирення але його не відбулось, та на даний час він заперечує проти задоволення її заяви. А отже суд приходить до висновку що примирення між сторонами не можливо. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що мають істотне значення, сімя розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким шлюб між сторонами розірвати. Спір щодо майна, яке є спільною власністю подружжя, а також спір щодо проживання, виховання та утримання спільної дитини у рамках цієї справи не заявлено. На підставі ст.ст. 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем з 2014 року , через різні погляди на сумісне життя, позивач просить суд шлюб розірвати. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами. До початку судового засідання від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 листопада 2003 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції , актовий запис 1712 . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] . На сьогодні спільне господарство не ведеться. Шлюб для них обох є першим. Спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що мають істотне значення, сімя розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким шлюб між сторонами розірвати. Спір щодо майна, яке є спільною власністю подружжя, а також спір щодо проживання, виховання та утримання спільної дитини у рамках цієї справи не заявлено. На підставі ст.ст. 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на сумісне життя, позивач просить суд шлюб розірвати. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами. До початку судового засідання від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 194 . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] . На сьогодні спільне господарство не ведеться. Шлюб для них обох є першим. Спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що мають істотне значення, сімя розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким шлюб між сторонами розірвати. Спір щодо майна, яке є спільною власністю подружжя, а також спір щодо проживання, виховання та утримання спільної дитини у рамках цієї справи не заявлено. На підставі ст.ст. 110, 112,113 СК України,

Outcome: approved