Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22.11.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб був зареєстрований відділом РАГС Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №157 від 22.11.2004 року, дошлюбне прізвище відповідачки Заболотня. Від шлюбу у них є двоє спільних неповнолітніх дітей - донька [PERSON], [INFO],та син - [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося із-за того, що вони мають різні погляди н сімейне життя та повністю втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, а тому вирішили, що не потребують спільного проживання та не мають на меті збереження сім'ї, вважають подальше сумісне проживання та відновлення сім'ї неможливим та недоцільним. Шлюбні відносини, ведення спільного господарства та проживання однією родиною припинили з початку травня 2014 року. Позивач вважає, що їх сім'я з відповідачкою розпалася остаточно та поновити її неможливо і зберегти її неможливо. Спору про поділ спільного майна подружжя немає, аліменти на утримання дітей стягуються за рішенням суду. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.20), у судове засідання 23 лютого 2016 року не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.22). Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.21), в судове засідання 23 лютого 2016 року не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 листопада 2008 року , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №157 (а.с.9), в період якого у них народилися спільні діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Спільне життя подружжя не склалося через те, що сторони зрозуміли що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з травня 2014 року, сторони проживають окремо. Судом було встановлено, що на час розгляду справи про розірвання шлюбу, спір між сторонами про розподіл майна відсутній, аліменти на утримання дітей стягуються з позивача за рішенням суду (а.с.12-13), а діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved