Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення №2822 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 21,0 % річних в порядку та строки, визначені договором. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов`язань не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.10.2018 року складає 53478,47 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~відповідача було викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що 26.04.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення №2822 ВАТ «Ощадбанк» (відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 року №502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261», ВАТ «Державний ощадний банк України» змінило назву на ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] був укладений кредитний договір №408, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. З розрахунку суми боргу по договору № 408 від 26.04.2007 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення №2822 ВАТ «Ощадбанк» (ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] вбачається, що заборгованість останньої станом на 10.10.2018 року становить 53438 грн. 47 коп., яка складається із нарахованих відсотків за користування кредитом, нарахованої пені за прострочений основний борг по кредиту та за прострочені відсотки за користування кредитом, інфляційних втрат від прострочених сум за кредитом та за несвоєчасну сплату відсотків, 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та за несвоєчасне погашення відсотків. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Всупереч цих вимог, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явилася та не надала суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved