Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2009 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] та після реєстрації шлюбу, він, як член сім`ї власника вселився в займане дружиною житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір найму було укладено з [PERSON] 10.01.2019 року було укладено новий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 03-08/47. З часу вселення позивач постійно проживає у квартирі разом з дружиною до її смерті. За життя померла дружина позивача зверталася до комунального підприємства із заявою зареєструвати його у квартирі, але їй було відмовлено, оскільки були непорозуміння в номері квартири. Просить суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у судове засідання, призначене на 14.11.2019 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача\~у судове\~засідання не\~з`явився, належно сповіщений про місце та час розгляду справи. На підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності\~\~відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08.05.2009 року між позивачем та померлою [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрація якого позивач вселився до квартири своєї дружини, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). 10.01.2019 року між померлою [PERSON] та КП «Каховська керуюча компанія» було укладено новий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 03-08/47 (а.с. 6, 7). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 5). При звернені позивачем до КП «Каховська керуюча компанія» з заявою про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] , йому було відмовлено, оскільки він не має документів, які б підтверджували право його проживання у спірній квартирі (а.с. 8). Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] проживав у квартирі своєї дружини [PERSON] з 1991-1992 року, до самої її смерті, вони разом вели спільне господарство, після смерті дружини позивач і наразі проживає у її квартирі, сплачує комунальні послуги. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Заявлені в позовній заяві вимоги мають значення для забезпечення прав позивача на користування квартирою, оскільки він позбавлений права зареєструвати своє місце проживання в ній, а відповідно й укласти договір найму житлового приміщення. Конституція України\~у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в процедурі набуття прав на житло, збереженні набутих прав членами сім`ї наймача жилого приміщення (ст. 64 Житлового кодексу Української РСР). Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 64 ЖК УРСР\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15\~постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 310 ЦК України\~- фізична особа має право на місце проживання. Згідно\~ст. 29 ЦК України\~- місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Враховуючи зазначене, ті обставини, що позивач є чоловіком померлого наймача, з 1999 року проживав у спірній квартирі разом з нею до самої її смерті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги\~\~та визнати за ним право на користування цією квартирою.

Outcome: approved