Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу вказуючи, що 25 листопада 2014 року між ним, з однієї сторони, та позичальником [PERSON], з другої сторони, було укладено договір позики. Відповідно до договору, [PERSON] взяв у борг 10 822 доларів США, що станом на 10.03.2016 року складає 283349,78 грн., і був зобов'язаний повернути всю суму боргу до 27 листопада 2014 року. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав і станом на 10 березня 2016 року гроші не повернув, незважаючи на неодноразові усні вимоги позивача про повернення боргу у домовлений строк. 13 листопада 2015 року позивачем поштою було направлено листа, про досудове врегулювання спору, та добровільне погашення заборгованості, яке відповідач залишив без розгляду, та жодним чином не прореагував на звернення. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 10822 доларів США, що становить 283349,78 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 405,82 долари США, що складає 10625,48 грн., а всього стягнути заборгованість в суммі - 11227,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 березня 2016 року складає - 293975,27 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги. В судові засідання представник відповідача [PERSON] будучи повідомленою своєчасно та в належній формі не з»являлась неодноразово, 03.10.16 року надала заяву про перенесення розгляду справи призначеної на 03.10.2016 року у зв»язку з зайнятістю у судовому засіданні по кримінальному провадженню, при цьому підтверджуючих документів надано не було, 26.10.16 року надала заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 26.10.2016 року в зв»язку з участю в засіданні апеляційного суду Запорізької області та у зв»язку з хворобою відповідача, підтверджуючих документів надано не було, 09.11.16 року надала заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 10.11.16 року та надала повістку про виклик в судове засідання до Василівського районного суду Запорізької області, яке було призначено на 15 год. 30 хв., при цьому розгляд даної справи було призначено на 9 год. 00 хв., 05.12.2016 року надала заяву про відкладення розгляду справи призначеної на 05.12.2016 року у зв»язку з хворобою, при цьому підтверджуючих документів надано не було, 08.12.2016 року в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила. 05.12.2016 року в судовому засіданні відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою свого представника [PERSON], документів на підтвердження хвороби представника не надав, клопотання було задоволено та розгляд справи відкладено на 08.12.2016 року. 08.12.2016 року в судовому засіданні відповідач повторно заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою свого представника [PERSON], документів на підтвердження хвороби представника не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Таким чином, враховуючи, що відкладення розгляду справи у зв»язку з неявкою представника є правом, а не обов»язком суду, те, що представник неодноразово не з»являлась в судові засідання без поважних причин, що приводить до тяганини в розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладення та вважає можливим справу розглядати за відсутності представника відповідача. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, від пояснень без свого представника відмовився. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом. Відповідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно ч.3 ст.626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Відповідно ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з оригіналу розписки, що мається в матеріалах справи, відповідач [PERSON] у позивача взяв в борг 10822 дол. США з зобов»язанням повернути грошові кошти до 27.11.2014 року, що підтверджує укладення договору позики, який відповідно до ст. 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відовідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно п.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином, навність боргового документу - розписки у кредитора [PERSON], свідчить про невиконання боржником [PERSON] свого обов»язку. Заборгованість станом на 10.03.2016 року, яку просить стягнути позивач з відповідача, з урахуванням 3% річних від суми боргу, що складає 405,82 дол. США, становить11227,82 доларів США, що складає 293975,27 грн. Згідно довідки ПАТ КБ «ІндустріалБанк» від 10.03.2016 року офіційний курс НБУ гривні до долару США встановлено 26,182756 грн. Як вбачається з листа від 13.11.2015 року, що надісланий відповідачу, позивачем [PERSON] з метою досудового врегулювання спору запропоновано було повернути борг в сумі 10822 дол. США в строк до 30.11.2015 року (а.с.18). Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 10822 доларів США, що становить 283349,78 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі 405,82 долари США, що складає 10625,48 грн., а всього стягнути заборгованість в суммі - 11227,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 березня 2016 року складає - 293975,27 грн. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2939 грн. 75 коп.

Outcome: approved