Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що після смерті його матері [PERSON], померлої 02.06.2015 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є він та чоловік померлої відповідач [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на його користь, про що надав відповідну заяву до нотаріальної контори. Сам він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вчасно, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку. Постановою приватного нотаріуса від 04.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правоустановчих документів на квартиру, а тому він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з даним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування. Представник позивача [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правовідносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-НО № 492581 від 04.11.1975 року /а.с. 5/. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії VІІІ-УР № 085455 від 08.08.1965 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1965 року /а.с. 5/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 912581 [PERSON], померла 02.06.2015 року /а.с. 2/. Відповідно до ордеру № 3256 від 25.06.1969 року, виданому на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської ради депутатів трудящих [PERSON] та її родині\~з трьох чоловік надано право заняття квартири № 6 в будинку № 23 а по вул. Купріна в м. Маріуполі /а.с. 43/. У матеріалах справи міститься довідка ЖБК «Протон-4» вих. № 23/6 від 01.12.2015 року відповідно до якої [PERSON] виплачено вартість квартири № 6 в будинку № 23 а по вул. Купріна в м. Маріуполі у повному обсязі /а.с. 9/. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати,\~\~і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 6 в будинку № 23 а по вул. Купріна в м. Маріуполі від 07.12.2015 року, загальна площа вказаної квартири складає 51,7 кв. метрів, житлова 36,2 кв. метрів /а.с. 16-17/. Згідно заяви від 01.12.2015 року, зареєстрованої в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 390, яка міститься у матеріалах спадкової справи № 150/2015, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті його дружини [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] /а.с. 30/. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 02.06.2015 року [PERSON], яке складається з квартири [ADDRESS], у звязку з відсутністю правоустановчих документів /а.с. 44/. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 02.06.2015 року, другий спадкоємець за законом відповідач у справі [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача та не заперечував проти визнання права власності на спірну квартиру за позивачем, крім того, позивач позбавлений можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним у судовому порядку право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved