Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування збитків, зазначивши третьою особою Дніпропетровську міську раду. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником нежитлових будівель розташованих за адресою: м. Дніпро, вул. Мільмана, 152. Власником сусідньої будинку № 150 [PERSON] на межі будівель № 150 та № 152 по вул. Мільмана в м. Дніпро був зведений паркан, внаслідок чого площа земельної ділянки № 150 була збільшена. У звязку із зазначеним [PERSON] просив суд зобовязати [PERSON] знести паркан, встановлений на межі домоволодінь № 150 та № 152 по вул. Мільмана м. Дніпро; стягнути з відповідача на користь позивача 5\~500 грн. понесених останнім збитків, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідача та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що спірний паркан на разі вже перенесений та встановлений на земельній ділянці № 150 по вул. Мільмана в м. Дніпро, а отже відсутній предмет спору. Представник Дніпропетровської міської ради при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані та добуті докази, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і з Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель, посвідченого 26 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2865, належать нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Мільмана, 152 /а. с. 9-10, 11/. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73527104 від 21 листопада 2016 року домоволодіння № 150 по вул. Мільмана в м. Дніпропетровську, розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м, крім того 890 кв.м. лишки, самовільно побудовано: тамбур а'''-1, на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 2004 року належить [PERSON] /а. с. 24/. На замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] був складений технічний звіт з топографо-геодезичних робіт щодо фактичного встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: вул. Мільмана, 152/154 Соборний (Жовтневий) район, за даними якого заміри меж земельних ділянок в натурі за адресами: вул. Мільмана, 150 та вул. Мільмана, 152/154 становлять: відстань між межами земельних ділянок (з боку вул. Мільмана) за документами 3,03 м, фактична 0,00 м, відстань між межами земельних ділянок (з боку вул. Мільмана, 154-А) за документами 4,17 м, фактична 0,00 м, довжина межі ділянки № 152/154 (з боку вул. Мільмана) за документами 56,00 м, фактична 42,98 м, площа земельної ділянки за документами 0,5800 га, фактична 0,2461 га /а. с. 12-22/. Оплата за проведення робіт та складання звіту була здійснена фактично в розмірі 2\~000 грн. представником за довіреністю [PERSON] [PERSON] /а. с. 26/. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи по самоврядному контролю за використанням та охороною земель № 11, складеного 13 січня 2017 року виконавчим комітетом Соборної у місті Дніпрі ради, встановлено, що згідно наявних документів вбачається, що між будівлею № 152 по вул. Мільмана та домоволодіння № 150 по вул. Мільмана повинен існувати розрив понад 3-х метрів (за основу та використання в роботі взято копія технічного звіту з топографо-геодезичних робіт щодо фактичного встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: вул. Мільмана, 152/154, виконаного ФОП [PERSON] сертифікованим інженером-геодезистом). Відповідно до зазначеного звіту в частині проведення польових робіт виходить, що власником домоволодіння та земельної ділянки за адресою вул. Мільмана, 150 площе. 0,1000 газ кадастровим номером 1210100000:03:022:0041 додатково долучено до зазначеної земельної ділянки 0,0214га /а. с. 48-49/. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства групи по самоврядному контролю за використанням та охороною земель № 13, складеного 23 березня 2017 року виконавчим комітетом Соборної у місті Дніпрі ради, візуальним оглядом встановлено, що огорожа домоволодіння № 150по вул. Мільмана перенесена в межі ділянки, яка має кадастровий номер 1210100000:03:022:0041 /а. с. 60-61/. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельної ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Положеннями ст. 103 Земельного кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі. Тому якщо власник або співвласник будинку зведенням будівель і споруд погіршує права решти учасників спільної власності чи інших осіб, у тому числі погіршує для них екологічну ситуацію, то вони відповідно до ст. ст. 55, 124 Основного Закону та інших актів законодавства мають право заявляти в суді вимоги до знесення цих будівель і споруд (незалежно від того, зводились вони з відповідного дозволу чи без нього) або усунення допущених порушень іншим шляхом. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частинами 1-3 ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зобовязати відповідача знести паркан, встановлений нею між домоволодіннями № 150 та № 152 по вул. Мільмана в м. Дніпро, оскільки в ході судового розгляду даної цивільної справи знайшли підтвердження посилання сторони позивача на те, що спірний паркан був зведений відповідачем поза межами належної їй земельної ділянки, визначеними земельним кадастром. Зазначене підтверджено технічним звітом ФОП [PERSON] та актом виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 11 від 13 січня 2017 року, складеним на підставі цього звіту. При цьому суд критично оцінює посилання сторони відповідача на фотокарки земельних ділянок та розташованих на них будівель /а. с. 45/ як на доказ фактичного перенесення спірного паркану, оскільки з даних фото не можливо дійти однозначного висновку щодо дати та місця проведення фотозйомки. Суд також оцінює як неналежний доказ акт виконавчого комітету Соборної районної у м.Дніпрі ради № 13 від 23 березня 2017 року, який складений виключно на підставі «візуального огляду», виходячи з наступного. За статтею 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, за положеннями ст. 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Зазначені норми матеріального права вказують на очевидну неможливість визначення візуальним оглядом відповідності/невідповідності даним Державного земельного кадастру розташування спірного паркану. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат, понесених на складання технічного звіту, суд вважає за можливе задовольнити. Між тим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині витрат на правову допомогу в розмірі 3\~500 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст по даній справі. Крім угоди між спеціалістом та [PERSON] про надання правової допомоги та ксерокопії квитанції про сплату позивачем 3 500 грн. інших доказів, що позивач, на користь якого ухвалене рішення, поніс витрати на правову допомогу, в матеріалах справи немає. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 102,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial