Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надання освітніх послуг у розмірі 1615,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між Харківським національних університетом будівництва та архітектури (далі ХНУБА) та [PERSON] була укладена угода № 8т на підготовку фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня «спеціаліст» від 31.07.2007 року. Згідно з умовами вищевказаної угоди, [PERSON] повинна була сплачувати за надання освітніх послуг. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов угоди [PERSON] була 23.06.2009 року відрахована з Харківського національного університету будівництва та архітектури. Станом на 01.05.2015 року заборгованість [PERSON] перед ХНУБА складає 1615,00 грн. В судове засідання сторони не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач та третя особа просили про розгляд справи за відсутністю їх представників, просили позов задовольнити. Відповідач про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що між сторонами виникли договірні відносини з надання освітніх послуг, що підтверджується договором № 8т від 31.07.2007 року. Разом з тим, сам договір, або його належним чином завірену копію не надав. Крім того, представник позивача у своїй заяві про розгляд справи за його відсутністю зазначає, що в справах університету договір між позивачем та [PERSON] про надання освітніх послуг відсутній (а.с. 51). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами ті обставини на які посилається в своєму позові, а відтак і правомірність своїх вимог до відповідача, у зв'язку з чим в задоволенні позову належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed