Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про передачу права власності на земельну ділянку, пояснюючи, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ 700862 йому належали земельні ділянки розміром 7,6568 га на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва ( кадастрові номери 1421584800:04:000:0360 та 1421584800:04:000:0361). Восени 2007 року він отримав пропозицію від відповідача укласти з ним договір про добровільну передачу Новоандріївській сільській раді права власності на вказані земельні ділянки у зв*язку з добровільною відмовою від них, що було необхідно для благоустрою та розвитку села, забезпечення робочих місць. Підприємство «Новоандріївські каоліни» розробило проект з будівництва на території сільської ради підприємств, що мали здійснювати переробку первинних каолінів. Вказані умови були оговорені у протоколі зборів громадян від 15.11.2007 року, а також договором про сумісну роботу між відповідачем та ТОВ «Новоандріївські каоліни» від 16.11.2007 року. 09.08.2008 року між сторонами був укладений договір про передачу права власності на земельні ділянки у зв*язку з добровільною відмовою від нього власника, тобто, позивача. Договір був завірений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу [PERSON] Не вважаючи на укладений договір, земельна ділянка фактично залишалася у його володінні, він сплачував за неї податки та користувався. ТОВ «Новоандріївські каоліни» припинило свою діяльність, не розпочавши виконання проектів з переробки каолінів, у зв*язку з чим позивач вважає обставини, під час яких був укладений договір такими, що суттєво змінилися, добровільно розірвати договір відповідач не бажає. У 2015 році він звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди недійсною та визнання права власності на земельну ділянку. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 04.02.2015 року його позов було задоволено, угоду визнано недійсною, визнано за ним право власності на земельні ділянки. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07.10.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 29.05.2015 року реєстраційною службою Волноваського районного управління юстиції Донецької області за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельні ділянки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.05.2017 року ухвалу апеляційного суду Донецької області було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.07.2017 року рішення Волноваського районного суду Донецької області від 04.02.2015 року скасовано, провадження у справі закрито у зв*язку з відмовою [PERSON] від позову. Державну реєстрацію права власності на земельні ділянки не було скасовано. 26.02.2018 року він звернувся до суду з цим позовом, яким просив розірвати в судовому порядку договір про передачу права власності на земельну ділянку та визнати за ним право власності на земельні ділянки, передані ним у власність відповідача. 19.04.2018 року позивач доповнив позовні вимоги вимогами про скасування державної реєстрації за ним права власності на земельну ділянку, вчиненої на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 04.02.2015 року по справі 221/189/15-ц, оскільки воно не є таким, що набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання\~\~позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З договору про передачу права власності на земельну ділянку ( а.с.5) вбачається, що 09.04.2008 року між [PERSON], який діявна підставі довіеності від імені позивача та Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області укладено договір про передачу права власності на земельну ділянку у зв*язку з добровільною відмовою від неї її власника, [PERSON] Предметом договору є земельні ділянки загальною площею 7,6568 га (кадастрові номери: 1421584800:04:000:0360, 1421584800:04:000:0361), розташовані на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали [PERSON] на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 700862, виданого Волноваською райдержадміністрацією Донецької області 24.01.2008 року на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 29.12.2007 року. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. У разі суттєвих змін обставин, якими сторони керувалися під час його укладення, договір може бути змінено або розірвано зі згоди сторін, якщо інше не витікає із суті зобов*язання, - вказані положення встановлені ч.1 ст.652 ЦК України. Зміни обставин є суттєвими, якщо вони змінилися настільки, що якщо б сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, а уклали б його на інших умовах. Частиною 2 ст.652 ЦК України визначено: якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Як зазначає у позові позивач, під час укладення договору ані він, ані відповідач не могли передбачити, що підприємство ТОВ «Новоандріївські каоліни» не розпочне свою роботу з добування каолінів, самі сторони не могли усунути цих обставин після укладення договору. Добровільно відповідач не погоджувався розірвати договір.( а.с.1,2) До судового засідання відповідач подав заяву про визнання позову. ( а.с 15) Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише зі згоди сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду за вимогою однієї зі сторін при суттєвому порушенні договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Суттєвим є таке порушення стороною договору, якщо внаслідок спричиненої цим шкоди інша сторона у значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, сторони по справі є сторонами договору та не мають заперечень проти його розірвання, під час укладення договору не передбачали, що підприємство з переробки каолінів припине свою діялність та відмовиться від своїх намірів використовувати земельну ділянку у своїй діяльності, усунути ці обставини не мають можливості, тому позовні вимоги в частині розірвання договору обгрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 1, 4 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об*єкта нерухомого майна, відповідач не реєстрував своє право власності на передані йому за договором відчуження земельні ділянки в органах реєстрації речових прав не нерухоме майно, тому не набув на нього прав власника та земля не належить до комунальної власності земель Новоандріївської сільської ради. ( а.с.16-17, 18-19). Враховуючи, що договір передачі земельної ділянки підлягає розірванню, відповідач не скористувався своїм правом та не зареєстрував своє право власності на передані йому земельні ділянки в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, відповідач проти позовних вимог не заперечує, позивач не припиняв користування земельними ділянками, що належали йому до укладення договору на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, тому підлягають задоволенню його позовні вимоги про визнання за ним права власності на земельні ділянки та скасування попередньої реєстрації за ним права власності на підставі рішення суду від 04.02.2015 року. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач, укладаючи договір про відчуження земельної ділянки, не розраховував та не передбачав настання обставин, які він вказував як на підставу розірвання договору. З часу укладення договору не переставав користуватися земельними ділянками, відповідач не реєстрував за собою право власності на земельні ділянки, внаслідок чого не набув права власності на нього, позов визнав. Осіб, права яких могло бути порушенопід час розгляду справи не встановлено, тому позовні вимоги в частині скасування реєстрації права власності та визнання права власності підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.ст.328, 651, 652 ЦК України,

Outcome: approved