Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 10 червня 2009 року він перебував з відповідачкою [PERSON] , у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 26 липня 2012 року. Зазначає, що від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Додає, що з грудня місяця 2019 року дитина проживає у належній йому квартирі з відповідачкою. Стверджує, що відповідачка [PERSON] заперечує щодо проживання їхньої дитини із ним, вчиняє скандали та сварки, веде себе неадекватно, як по відношенню до дитини, так і до нього. Посилається на те, що він матеріально забезпечує дитину всім необхідним. Позивач вказує, що він працює та має щомісячний дохід, має у власності квартиру, за місцем реєстрації характеризується позитивно, за даними медичного обстеження на обліку у нарколога, психіатра не перебуває. Стверджує, що відповідачка [PERSON] не працює та не має будь-якого постійного доходу. На підставі вищевикладеного, просить суд, визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] . Від відповідачки, до суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилалися на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні відзив на позовну заяву підтримали. Вирішення даного питання залишили на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей ЧМР в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідачка не відповідально ставиться до дитини, не працює, дитину зі школи не забирає та не піклується про неї. Також вказав, що він та його родичі матеріально забезпечують дитину, купляють їй одяг та продукти харчування. Крім того, зазначив, що відповідачка постійно ображає дитину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідачка [PERSON] суду пояснила, що вона належним чином піклується про дитину та у нормальних умовах виховує її. На даний час працює та матеріально забезпечує дитину. Також вказала, що якщо дитина бажає проживати з батьком, вона не заперечує. Малолітня [PERSON] висловила свою думку в судовому засіданні, що бажає проживати з батьком [PERSON] , оскільки він її любить, поважає, забезпечує та створює усі умови для її щасливого дитинства. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків, заслухавши неповнолітню [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 10 червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 26 липня 2012 року, що підтверджується копією рішення суду. /а.с.8/. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с.7/. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] працює, має щомісячний дохід, має у власності нерухоме майно, за місцем реєстрації характеризується позитивно, за даними медичного обстеження на обліку у нарколога, психіатра не перебуває. Дані обставини підтверджуються характеристикою, виданою Департаментом регіонального розвитку Чернівецької обласної державної адміністрації №08/177 від 10.02.2020 року, характеристикою ТзОВ «Єврокомунбуд» №68 від 07.02.2020 року, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77554003 від 30.12.2016 року, сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серії РРТ №301128 від 07.02.2020 року, інформаційною довідкою №101 від 18.02.2020 року, довідкою МВС України серії ІІА №1512194 . /а.с.9, 31-33, 35-37/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до органу опіки та піклування Чернівецької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини. У резолютивній частині рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.06.2020 року №243/14 зазначено: «Надати до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , із батьком - [PERSON] , не порушуючи права матері [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною». /а.с.43/. Згідно висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини від 10.02.2020 року №01/02-24/1183, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , із батьком - [PERSON] , не порушуючи права матері [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. /а.с.40-42/. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини, та зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справах «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved