Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у 1997 році він приватизував земельну ділянку за цією адресою та отримав державний акт на право приватної власності на землю. В 2013 році після виготовлення технічної документації на земельну ділянку з'ясувалось, що фактичні проміри земельної ділянки не співпадають з промірами за державним актом. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області державний акт на зазначену земельну ділянку був визнаний недійсним та за ним було визнано право власності на землю, після того він звернувся до Управління Держземагенства у Шахтарському районі із заявою щодо визначення кадастрового номеру, але йому було відмовлено у задоволенні заяви, оскільки в рішенні суду не зазначено для якої мети (призначення) земля передана йому у власність, у державному акті, який визнаний недійсним, було зазначено, що землю передано для обслуговування житлового будинку. Просив встановити факт, що земельна ділянка, загальною площею 0, 0534 га, що належить йому на праві приватної власності та розташована за адресою: [ADDRESS], передана йому для обслуговування житлового будинку. До початку судового розгляду позивач змінив позовні вимоги та просив визнати за ним право приватної власності на земельну ділянк, загальною площею 0, 0534 га, яка передана йому для обслуговування житлового будинку, що розташовується по [ADDRESS], довжина меж якої складає: по точкам А-Б - 13,50 м, по точкам Б-В - 22,10 м, по точкам В-Г - 19,04 м, по точкам Г-Д - 12,90 м, по точкам Д-А - 39,89 м. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Шахтарської міської ради - в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи без участі їх представника, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Шахтарському районі Донецької області - до початку судового засідання надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є власником частки жилого будинку, який складається з 2-ох квартир та розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1991 р. Позивач приватизував земельну ділянку за цією адресою та отримав державний акт на право приватної власності на землю, виданий 10 березня 1997 року на підставі рішення виконкому Шахтарської міської ради від 19.02.1997 р. № 89 для обслуговування жилого будинку. В 2013 році після виготовлення технічної документації на земельну ділянку з'ясувалось, що фактичні проміри земельної ділянки не співпадають з промірами за державними актами. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2013 р. державний акт на право приватної власності на землю від 10.03.1997 р., виданий [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0, 0667 га, визнаний недійсним та за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 0534 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], довжина меж якої складає: по точкам А-Б - 13, 50 м, по точкам Б-В - 22, 10 м, по точкам В-Г - 19, 04 м, по точкам Г-Д - 12, 90 м, по точкам Д-А - 39, 89 м. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved