Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 05.09.2011 року. В квартирі на даний час зареєстрований позивач та відповідач його батько [PERSON] Відповідач з листопада 2013 року у квартирі не мешкає, комунальні послуги за квартиру не сплачує. Позивач просить позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації. Позивач надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 05.09.2011 року, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.09.2011 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6,7). Згідно довідки про склад сімї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO] та його батько [PERSON], [INFO], (а.с. 12). Відповідно до акту від 11.01.2016 року, складеного мешканцями будинку № 15 по вул. Роберта Ейдемана в м. Харкові, з листопада 2013 року в квартирі № 79 вказаного будинку [PERSON], [INFO] не мешкає (а.с. 51). Таким чином судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, відповідач є його батьком, в квартирі не мешкає з листопада 2013 року. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування житловою площею, тому що він добровільно її залишив, не проживає в квартирі понад 2 роки без поважних причин. Даних, що позивач порушив права відповідача на проживання, суду не надано, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права, відповідач не виявив, у звязку з чим суд задовольняє позов в повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved