Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсними положень кредитного договору та стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2018 року між позивачем та банком укладено кредитний договір №Z60.13066.004139066, за умовами якого (п.п.1.1.), банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 997.00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умов цього договору. Згідно з пунктом 1.10 кредитного договору від 21 листопада 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв' язку тощо. Тобто, оспорюваним пунктом 1.10 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1ст.11 ЗУ«Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься також у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Оскільки позивачу було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вважає, що вказані пункти кредитного договору є несправедливим та підлягають визнанню недійсними. Зазначає, що наведені положення пунктів 1.1 та 1.10 Кредитного договору, щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості, є несправедливими, такими, що не відповідають вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, вимогам розумності та такими, що всупереч принципу добросовісності порушують істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. Відповідачем із плачених по кредитному договору сум зараховано на підставі п.10.1. та 6 Кредитного договору плату за обслуговування кредиту: 03.09.2018 р. в сумі 195,94 грн; 03.09.2018 р. в сумі 5 878,18 грн; 10.09.2018р. в сумі 5 878,18 грн; 10.09.2018 р. в сумі 195,94 грн; 02.10.2018 р. в сумі 5774,98 грн; 02.10.2018 р. в сумі 199,14грн; 02.11.2018 р. в сумі 189,49 грн; 02.11.2018р. в сумі 5684,63 грн; 03.12.2018 р. в сумі 5581,66 грн; 03.12.2018р. в сумі 192,47 грн; 03.01.2019 р. в сумі 5491,09 грн; 03.01.2019р. в сумі 183,04 грн; 04.02.2019р. в сумі 5394,32 грн; 04.02.2019 р. в сумі 179,81 грн; 04.03.2019 р. в сумі 5278,64 грн; 04.03.2019 р. в сумі 195,50грн; 02.04.2019 р. в сумі 5200,78грн; 02.04.2019 р. в сумі 173,36 грн; 02.05.2020р. на суму 175,80 грн; 02.05.2020р. на суму 5098,34грн ; 04.06.2019р. в сумі 166,91 грн; 04.06.2019 р. в сумі 5007,23 грн; 02.07.:.019р. в сумі 4905,01 грн; 02.07.2019 р. в сумі 169,14 грн; 02.08.2019 р. в сумі 160,46 грн; 02.08.2019 р. в сумі 4813,69 грн; 02.09.2019 р. в сумі 4716,92 грн; 02.09.2019 р. в сумі 157,23 грн; 02.10.2019 р. в сумі 4615,02 грн; 02.10.1019 р. в сумі 159,14 грн; 04.11.2019р. в сумі 4523,38 грн; 04.11.2019р. в сумі 150,78 грн; 05.12.2019 р. в сумі 152,47 грн; 05.12.2020 р. в сумі 4421,69 грн; 03.01.2020 р. в сумі 2341,11грн; 09.01.2020 р. в сумі 144,33грн; 09.01.2020 р. в сумі 1988,73 грн; 03.02.2020 р. в сумі 4233,07 грн; 03.02.2020 р. в сумі 141,10 грн; 02.03.2020 р. в сумі 4274,17 грн.; 04.05.2020 р. в сумі 4174,17 грн., що підтверджується виписками по банківських рахунках. Загальна сума сплачених коштів за обслуговування кредиту становить 108 557,04 грн. [PERSON] вважає, що у разі визнання недійсним п. 10.1 та 6 Кредитного договору, на виконання якого відповідачем зараховані кошти у розмірі 108 557,04 грн, плату за обслуговування кредиту та які відповідачем позивачу не повернуті, такі підлягають стягненню на користь позивача. Просить позовні вимоги задовольнити, визнати недійсними положення пунктів 1.1., 1.10 та пункту 6 кредитного договору від 26.07.2018 p. № Z60.13066.004139066 та стягнути на користь позивача сплачену нею плату за обслуговування кредитної заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 26.06.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк». Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» до суду не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 26.07.2018 року, який власноручно підписав позивач до укладення кредитного договору, останній письмово підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальність вартість кредиту, надані виходячи із обраних позивачем умов кредитування. Також позивач підтвердив про отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до потреб позивач та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі невиконання позивачем зобов`язань за таким договором. В додатку до паспорту споживчого кредиту зазначено детальний графік щомісячних платежів за кредитними договором. Крім того, у кредитному договорі дублюється та міститься інформація як про суму кредиту (п.1.1.), так і про процентну ставку за користування кредитом, розшифровка плати за обслуговування кредиту, що сплачується щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором порядок повернення кредиту, нарахування кредиту ,про реальну річну процентну ставку та про орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом інше. Позивач не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, і навіть не звертався до відповідача за додатковими роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалася цим своїм правом. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Отже, відповідач не встановлював ніякої комісії за ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо; за дії які банк здійснює на власну користь - за прийняття платежів від позичальника, тощо, за укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди, тощо, про що помилково зазначає позивач. Представник відповідача зазначає, що чинним законодавством України надано право відповідачу отримувати плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки щомісячна плата в розмірі 3,25% якраз встановлена за надання послуг позичальнику по кредитному договору, а тому немає підстав для визнання кредитного договору в тій частині недійсним. У задоволенні вимоги позивач про стягнення витрат на правничу допомогу заявлені просить відмовити, оскільки розмір витрат є явно завищений, позивачем не надано квитанції про оплату 10 000 грн, не надав жодних інших документів, які б підтверджували ці витрат. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 26.07.2018 року між позивачем та банком укладено кредитний договір №Z60.13066.004139066, за умовами якого (п.п.1.1.), банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 997.00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умов цього договору. Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору банк надає кредит у день його підписання строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є остання дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника в банку. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6 % (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 15,5 %. Згідно п. 1.10 кредитного договору, за обслуговування кредиту, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC- повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»). Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюються на транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310 з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно з пунктом 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом). Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням угоди повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди вручено йому банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. У пункті 5.7 кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна ставка складає 191,5477728 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 286777,18 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань, відповідно до пункту 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 договору/ а. с. 8-11/. Згідно з пунктом 1.10 кредитного договору від 21 листопада 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв' язку тощо. Згідно виписки по рахунку з 01.01.2018 року по 21.05.2020 року вбачається, що на підставі п.10.1. та 6 кредитного договору нараховано плату за обслуговування кредиту: 03.09.2018 р. в сумі 195,94 грн; 03.09.2018 р. в сумі 5 878,18 грн; 10.09.2018р. в сумі 5 878,18 грн; 10.09.2018 р. в сумі 195,94 грн; 02.10.2018 р. в сумі 5774,98 грн; 02.10.2018 р. в сумі 199,14грн; 02.11.2018 р. в сумі 189,49 грн; 02.11.2018р. в сумі 5684,63 грн; 03.12.2018 р. в сумі 5581,66 грн; 03.12.2018р. в сумі 192,47 грн; 03.01.2019 р. в сумі 5491,09 грн; 03.01.2019р. в сумі 183,04 грн; 04.02.2019р. в сумі 5394,32 грн; 04.02.2019 р. в сумі 179,81 грн; 04.03.2019 р. в сумі 5278,64 грн; 04.03.2019 р. в сумі 195,50грн; 02.04.2019 р. в сумі 5200,78грн; 02.04.2019 р. в сумі 173,36 грн; 02.05.2020р. на суму 175,80 грн; 02.05.2020р. на суму 5098,34грн ; 04.06.2019р. в сумі 166,91 грн; 04.06.2019 р. в сумі 5007,23 грн; 02.07.:.019р. в сумі 4905,01 грн; 02.07.2019 р. в сумі 169,14 грн; 02.08.2019 р. в сумі 160,46 грн; 02.08.2019 р. в сумі 4813,69 грн; 02.09.2019 р. в сумі 4716,92 грн; 02.09.2019 р. в сумі 157,23 грн; 02.10.2019 р. в сумі 4615,02 грн; 02.10.1019 р. в сумі 159,14 грн; 04.11.2019р. в сумі 4523,38 грн; 04.11.2019р. в сумі 150,78 грн; 05.12.2019 р. в сумі 152,47 грн; 05.12.2020 р. в сумі 4421,69 грн; 03.01.2020 р. в сумі 2341,11грн; 09.01.2020 р. в сумі 144,33грн; 09.01.2020 р. в сумі 1988,73 грн; 03.02.2020 р. в сумі 4233,07 грн; 03.02.2020 р. в сумі 141,10 грн; 02.03.2020 р. в сумі 4274,17 грн.; 04.05.2020 р. в сумі 4174,17 грн., що підтверджується виписками по банківських рахунках. Загальна сума сплачених коштів за обслуговування кредиту становить 108 557,04 грн. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згідно роз`яснень Пленуму ВС України, викладених в п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що відповідач у кредитному договорі №Z60.13066.004139066 від 26.07.2018 року встановив щомісячну плату за надання інформації з приводу виконання кредитного договору, а саме: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC; повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»). Однак відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить наведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними. Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінюватим умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020 року. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що між позивачем і відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Однак, факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати комісію банку в момент укладення договору не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Судом також встановлено, що позивач сплачував кошти за обслуговування кредитної заборгованості, що стверджується рухом коштів по рахунках, які додані до матеріалів справи. Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаних договорів платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №Z60.13066.004139066 від 26.07.2018 року, що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства та повернути сплачену позивачем плату за обслуговування кредитної лінії, оскільки відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно визнання положень пунктів договору недійсними та стягнення із відповідача на користь позивача сплаченої плати за обслуговування кредитної заборгованості слід задовольнити, оскільки вони знайшли ствердження в судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору. Тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, визначеному станом на день звернення позивача до суду, окремо за кожну вимогу немайнового характеру у загальному розмірі 2522 грн. 40 коп. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «ШПУНТ І ПАРТНЕРИ» та [PERSON] 03.02.2020 року укладено договір про надання правової допомоги. Однак позивачем та її представником не надано до суду документів, які підтверджують розмір понесених витрат на оплату послуг адвоката. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи наведене, у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем на надано належних доказів, що підтверджують понесення ним таких витрат.

Outcome: partial