Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], 3-тя особа реєстраційна служба [PERSON] міського управління юстиції про поновлення строку звернення, визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та знесення балкону. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS], власником квартири № 24 в цьому ж будинку є відповідач [PERSON], який в 2012р. здійснив переобладнання балконної плити та отримав свідоцтво про право власності на зазначене переобладнання, яке будо видано виконкомом [PERSON] міської ради. Постановою [PERSON] окружного адміністративного суду було встановлено, що відповідачем, в результаті добудови до багатоквартирного будинку нового балкону було змінено фасад будинку, а тому він зобов*язаний був погодити робочий проект згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.2.-3.-2004, які діяли на час проведення реконструкції, що останнім зроблено не було, тому рішенням суду було скасовано реєстрацією Інспекцією ДАБК декларації про готовність об*єкта до експлуатації балкону та еркера, на підставі якої було видано розпорядження про видачу свідоцтва про право власності. Таким чином, реконструкція без розробленої та погодженої проектно-кошторисної документації згідно з ДБН А.2.2.-3.-2004 вважається самовільною. Оскільки добудова балкону була здійснена відповідачем без відповідних дозвільних документів, тобто вказана добудова є самочинною, а тому вказаний балкон підлягає знесенню, а державна реєстрація права власності на реконструйовану квартиру з влаштуванням балкону- скасуванню. Представник позивача в судове засідання надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та без участі позивача. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що розпорядження [PERSON] міського голови та свідоцтво про право власності були видані позивачу без порушення вимог чинного законодавства, окрім того, скасувати розпорядження неможливо, оскільки воно вже втратило чинність через його виконання, свідоцтво про право власності було видано [PERSON] у відповідності до порядку підготовки проектів розпоряджень міського голови про видачу свідоцтв про право власності на об*єкти нерухомого майна та згідно із встановленою процедурою, жодних порушень з боку виконкому ХМР та міського голови допущено не було. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що відповідачем при здійсненні добудови балкону були дотримані всі норми чинного законодавства, отримані всі необхідні дозволи у зв*зку з чим і отримано свідоцтво про право власності. Представник 3-ї особи в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] \\Леніна\\ в м. Харкові. Відповідач [PERSON] є власником квартири № 24 у цьому ж будинку. Постановою [PERSON] окружного адміністративного суду 02.09.2015року визнано незаконною та скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурного будівельного контролю у Харківській області про початок виконання будівельних робіт по об*єкту реконструкція квартири на третьому поверсі з влаштуванням балкону та еркера м. Харкові по пр. Леніна, б.52-А, також визнано незаконною та скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області Декларації про готовність об*єкта експлуатації №ХК 14312061738 від 23.04.2012року по об*єкту «Реконструкція квартири на третьому поверсі з влаштуванням балкону та еркера в м. Харкові пр. Леніна, 52-а. Як встановлено [PERSON] окружним адміністративним судом відповідач [PERSON] в результаті добудови до багатоквартирного будинку нового балкону змінив фасад будинку та не узгодив проект відповідно до вимог закону. Таким чином, здійснена реконструкція проведена не у спосіб, передбачений законом. Відповідно до ч.2ст.382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоповерховому житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування,опорні конструкції будинку,механічне,електричне та сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири,яке обслуговує більше однієї квартири,а також споруди,будівлі,які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир,а також власників нежитлових приміщень,які розташовані у житловому будинку. Визначення поняття\~спільне майно багатоквартирного будинку також продубльовано в п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України\~«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. № 417-VIII\~(далі Закон № 417-VIII). Тож відповідно до вказаних норм\~спільним майном багатоквартирного будинку є: - приміщення загального користування, у тому числі допоміжні. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, згідно із законом, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери й інші підсобні та технічні приміщення); - несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції\~будинку, механічне, електричне, сантехнічне й інше обладнання всередині чипоза межами будинку, яке обслуговує понад одне житловечи нежитлове приміщення; будівлі та споруди, які призначено для задоволення потреб\~співвласників багатоквартирного будинку та розташовано на прибудинковій території; права на земельну ділянку, на якій розташовано багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі й споруди та його прибудинкова територія. Власність на квартири: де закінчується «особисте» й починається «спільне» Згідно із нормативним визначенням,квартирою\~є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного проживання в ньому (ч. 1 ст. 382 ЦК України). Здійснення права власності на квартиру регулюється відповідними нормами цивільного законодавства. Зокрема, власники квартири: - реалізують своє право власності на квартиру в порядку, установленому загальними нормами ЦК України щодо права власності (Книга 3) та вимог житлового законодавства; - мають право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не мають права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України); - мають право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі (за погодженням у встановленому порядку з іншими співвласниками квартири, у разі їх наявності) за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир і нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Таким чином, кожен власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку має право приватної власності (одноосібно чи з іншими особами) на належну йому квартиру та право спільної власності на спільне майно будинку. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про те, що стіни фасаду багатоповерхового будинку №52А по пр. Науки /Леніна/ у м. Харкові є спільною сумісною власністю всіх мешканців даного будинку. Втому числі й позивачки [PERSON]. Згідно до положень ч.3 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі,за умови,що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку,не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Переобладнання та перепланування квартири,що належить громадянинові на праві власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету відповідної ради. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000р. №1699-111 проектна документація на будівництво об'єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Порядок розроблення, погодження і затвердження проектної документації на будівництво об'єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000р. №1699-111 дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих ( якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність від 20.05.1999р. №687-ХІУ будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил забудови населених пунктів. Відповідно до ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000р. №1699-111 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видасться інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю. Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Отже, виходячи з вище викладених положень цивільного законодавства реалізація будівельної діяльності, в тому числі і проведення капітального ремонту, потребує не тільки погодження із зацікавленими особами, а й розроблення та затвердження проектної документації. Зазначене відповідачами на вимогу суду надано не було. Окрім того, скасуванням постановою [PERSON] окружного адміністративного суду від 02.09.2015року реєстрацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об*єкту до експлуатації є підставою для скасування розпорядження [PERSON] міського голови № 2470 від 08.06.2012року «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012р., видане виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, згідно якого [PERSON] належить 3-кімнатна квартира № 24 загальною площею 81,2кв.м., житловою площею 48,5кв.м., яка розташована в житловому будинку літ. А-5 по пр. Леніна, б. 52-А в м. Харкові, оскільки видача таких розпоряджень та свідоцтва не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та протиречить вимогам ст.376 ЦК України. Що стосується доводів представника відповідача [PERSON] щодо пропуску строку позовної давнини позивачкою, то суд знаходить їх безпідставними. Згідно до положень ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права . Як встановлено в судовому засіданні підставою для звернення до суду позивачки за захистом порушеного права стала постанова [PERSON] окружного адміністративного суду від 02.09.2015року, тому саме з цього періоду суд відраховує початок строку позовної давності за даним позовом а не з моменту винесення відповідного розпорядження та видачі свідоцтва про право власності й відповідно до положень ст.257 ЦК України не вважає її пропущеною. Що стосується вимог позивачки про знесення самовільної конструкції, то в даному випадку позов задоволенню не підлягає, виходячи з його недоведеності та сам по собі факт наявності самовільної прибудови балкону не є підставою для його знесення в розумінні положень ст.ст.386 ,391 ЦК України. Позов не містить обґрунтувань яким саме чином наявність самовільної конструкції ,здійсненої відповідачем порушує права позивачки та які саме права позивача при цьому порушено. Правові підстави для знесення балкону,які зазначено у позові можуть бути використані тільки органом місцевої влади або місцевого самоврядування ,яких закон наділяє таким правом ,передбачені положеннями ч.7 ст.376 ЦК України а не позивачем. Таким чином,суд приходить до висновку, що позов в даній частині не обґрунтований та не доведений й не ґрунтується на нормах діючого законодавства. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial