Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в якому зазначив, що 13.02.2017 о 08 годині в м. Києві на перехресті вул. Полярної та вул. М.Майорова (П.Калнишевського), сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , належного позивачу [PERSON] , та автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2017 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», позивач 15.02.2017 звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Як вказує позивач, ПАТ «СК «Скайд» на надіслану претензію жодним чином не відреагувала. Також позивач звертався до МТСБУ стосовно виконання останнім обов`язку ПАТ «СК «Скайд» зі сплати страхового відшкодування, однак отримав відмову з посиланням на те, що ПАТ «СК «Скайд» не ліквідована та не визнана банкрутом, тому підстав для відшкодування збитків в межах лімітів відповідальності немає. Згідно звіту складеного ФО - П [PERSON] вартість ремонту автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , склала 61 542,10 грн., а саме: 59 812,10 грн. матеріального збитку та 1730 грн. оплати послуг оцінювача. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 61542,10 грн. відшкодування шкоди та суму сплаченого судового збору. Після закриття підготовчого провадження представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного строку та залучення в якості співвідповідача ПАТ «СК «Скайд», яку судом було залишено без розгляду внаслідок відсутності поважних причин пропуску строку звернення із зазначеними заявами. В подальшому представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі в первісній редакції позовної заяви, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «СК «Скайд», у зв`язку з чим відшкодовувати шкоду має страхова компанія. Крім того, подав заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано акт огляду транспортного засобу, відсутнє підтвердження щодо сплати коштів за виконання робіт, придбання запчастин та обслуговування, понесених позивачем на ремонт пошкодженого автомобіля. Визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього різниці між вартістю матеріального збитку, заподіяного позивачу, та лімітом відповідальності, який мала б виплатити страхова компанія відповідача, в розмірі 9812,10 грн. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 13.02.2017 о 08 годині в м. Києві на перехресті вул. Полярної та вул. М.Майорова (П.Калнишевського), сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , належного позивачу [PERSON] , та автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З полісу № АЕ/7858398 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.55) убачається, що відповідач 18.03.2016 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК «Скайд» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, в розмірі 50 000 грн. та франшизою 0 грн. Згідно звіту (а.с.70-102), складеного ФО - П [PERSON] слідує, що вартість ремонту автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , належного позивачу, склала 61 542,10 грн., а саме: 59812,10 грн. матеріального збитку та 1730 грн. оплати послуг оцінювача. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «СК «Скайд», позивач 15.02.2017 звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6). Внаслідок неотримання відповідей та відсутності виплат страхового відшкодування позивач повторно звернувся до ПАТ «СК «Скайд» та до МТСБУ з заявами щодо виплати страхового відшкодування (а.с.30-34), і відповіддю №3.1-05/21056 від 31.08.2017 (а.с.35) МТСБУ повідомило позивача про те, що ПАТ «СК «Скайд» 29.09.2012 набуло статусу асоційованого члена МТСБУ, а з 31.07.2015 втратило такий статус у зв`язку з заборгованістю до фондів МТСБУ та відповідно припинило членство в МТСБУ. Крім того, МТСБУ зазначило у своєму листі про те, що відповідно до рішення Президії МТСБУ від 23.02.2017 (протокол №395/2017) прийом заяв та документів для врегулювання страхових випадків за договорами ПАТ «СК «Скайд» здійснювався МТСБУ з 01.03.2017 до 31.05.2017. Відповідно до п.п.52.4,52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як убачається з матеріалів справи, поліс № АЕ/7858398 (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений 18.03.2016 відповідачем з ПАТ «СК «Скайд», недійсним не визнавався, відомостей про визнання ПАТ «СК «Скайд» банкрутом чи її ліквідації, матеріали справи також не містять. Таким чином, страхове відшкодування позивачу може бути відшкодовано вказаною страховою компанією в частині погодженого згідно полісу ліміту відповідальності відповідача за шкоду, завдану майну, в межах 50 000 грн. Разом з тим, згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Під час розгляду справи відповідач вказував на те, що розмір збитків, які просить стягнути позивач не відповідає дійсному розміру завданої шкоди, у зв`язку із цим клопотав про призначення відповідної судової експертизи. Ухвалою суду від 28.05.2019 було призначено судову автотоварознавчу експертизу оплату за проведення якої, було покладено на відповідача. З листа експертної установи від 18.12.2019 убачається, що зазначена вище ухвала суду залишена без виконання у зв`язку із несплатою відповідачем вартості експертного дослідження. Таким чином, сторона відповідача не довела тієї обставини, що розмір збитків, які позивач просив стягнути, не відповідає дійсним обставинам справи. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням, яке може відбуватися за рахунок страхової компанії), в розмірі: 59812,10 грн. - 50000 грн. = 9812,10 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою послуг за складання звіту про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в розмірі 1730 грн., які були понесені позивачем на підставі квитанції №833288 від 23.02.2017 (а.с.29), тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial