Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 30.11.2001 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.11.2001 року і до досягнення нею повноліття. У зв'язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів [PERSON] 18.04.2013 року, 17.10.2013 року, 22.04.2014 року, 20.10.2014 року зверталася із заявами про призначення їй тимчасової державної допомоги на утримання дитини відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189 (далі - Порядок). На підставі зазначених документів [PERSON] призначено тимчасову державну допомогу. В подальшому встановлено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, а саме: 13 січня 2015 року [PERSON] подала до департаменту заяву про припинення виплати тимчасової допомоги в зв'язку із сплатою [PERSON] аліментів. [PERSON] припинено виплату допомоги з 01.01.2015 року. Враховуючи, що [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету виплачено тимчасову допомогу за період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року в сумі 7919,40 грн. та той факт, що відповідач може утримувати дитину та добровільно не повертає вказані кошти, добровільно сплачено лише 93.40 грн., тому просить суд, стягнути з відповідача в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради - 7826,00 грн. сум наданої тимчасової державної допомоги дітям. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 08.05.2015 року подано заяву, просить справу розглянути у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 8-10 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п.2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Судом встановлено, що у зв'язку із ухиленням відповідача від сплати аліментів з 01.10.2012 року по 01.10.2013 року (а.с.10 (звор.бік), 01.04.2013 року по 01.10.2013 року (а.с.8 (звор.бік), 01.10.2013 року по 31.03.2014 року (а.с.7), 01.04.2014 року по 30.09.2014 року (а.с.6) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], матері [PERSON] призначалася тимчасова державна допомога у відповідності до вимог п. 2 Порядку. (а.с. 5, 7, 8, 9, 10, 11). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надала позивачу заяву про припинення виплати тимчасової допомоги з 01.01.2015 року в зв'язку зі сплатою аліментів у грудні місяці (а.с. 4). Згідно довідки Відділу ДВС Рожищенського РУЮ від 26.08.2015 року [PERSON] в грудні 2014 року отримала від [PERSON] аліменти в розмірі 385,80 грн. (а.с. 4 (звор.бік)). Таким чином, з грудня 2014 року у відповідача виникла можливість утримувати дитину. Рішенням позивача від 15.01.2015 року визначено обсяг сплаченої тимчасової державної допомоги [PERSON] за період з 01.04.2013 року по 31.12.2014 року та вирішено стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 7919,40 грн. (а.с. 3 (зворот)). Згідно повідомлення від 16.01.2015 року позивач звернувся до [PERSON] про повернення надміру виплачених коштів (а.с. 3). 27.02.2015 року, 27.03.2015 року [PERSON] на відповідний рахунок департаменту повернув надміру виплачені кошти в сумі 93.40 грн.. В добровільному порядку відповідач грошові кошти в розмірі 7826.00 грн. позивачу не повернув. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved