Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина. Позивач має право на спадкування майна матері за законом та прийняв спадщину. До складу спадщини входить земельна ділянка, право власності спадкодавця на яку підтверджувалось свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.03.2014 року. Адреса земельної ділянки в свідоцтві зазначена: [ADDRESS] . Оскільки у свідоцтві про право власності невірно зазначена адреса земельної ділянки, а саме будинок, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав повністю. У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). За життя [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га кадастровий номер 7422285000:01:001:0521, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 25.03.2014 року індексний номер 19489564 (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.03.2014 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7422285000:01:001:0521, дата державної реєстрації земельної ділянки 07.06.2013 року, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га належить [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 27/2018 спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] , який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,25 гектарів, кадастровий номер 7422285000:01:001:0521, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно індексний номер 19489564 від 25.03.2014 року адресу об`єкта нерухомого майна земельної ділянки зазначено невірно, а саме: [ADDRESS] . Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved