Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 15 вересня 2010 року між ЗАТ «Корпорація «Дніпродормостобуд», правонаступником якого є позивач та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди обєкта нерухомості №287, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу нерухоме майно, а саме: «Будівля Д-3, площею 444,4 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Ударників. Буд. 30 у м. Дніпро. Відповідач в свою чергу зобовязався здійснювати оплату за користування нерухомістю у розмірі 7\~110,40 грн. Відповідно до 4.1 Договору оренди, строк оренди починається з моменту підписання акту прийома-передачі та діє до 01 вересня 2011 року, а по відношенню до сплати оренди , до повного виконання орендодавцем своїх зобовязань, відповідно до умов Договору. 15 вересня 2010 року було складено акт прийому-передачі обєкту нерухомості а саме: «Будівля Д-3, площею 444,4 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Ударників. Буд. 30 у м. Дніпро. 01 вересня 2011 року між сторонами було укладено Додаткова угода №2, відповідно до якого строк дії Договору №287 від 15 вересня 2010 року було продовжено до 31 грудня 2012 року. Крім того, відповідно до Додаткової угоди №3, строк дії договору було продовжено до 31 серпня 2013 року. Відповідно до п.5.3 Договору відшкодування комунальних послуг (електроенергія, воді та стоки) провадяться, відповідно до виставлених орендодавцем рахункам у безготівковому порядку, згідно фактичного використання. Таким чином, свої позивачем були належним чином виконані зобовязання за договором. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивача за період часу з 01.01.2013 по 31.08.2013 склала 48\~491,38 грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень\~ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2010 року між ЗАТ «Корпорація «Дніпродормостобуд», правонаступником якого є позивач та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди обєкта нерухомості №287, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу нерухоме майно, а саме: «Будівля Д-3, площею 444,4 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Ударників. Буд. 30 у м. Дніпро. Відповідач в свою чергу зобовязався здійснювати оплату за користування нерухомістю у розмірі 7\~110,40 грн. Відповідно до 4.1 Договору оренди, строк оренди починається з моменту підписання акту прийома-передачі та діє до 01 вересня 2011 року, а по відношенню до сплати оренди , до повного виконання орендодавцем своїх зобовязань, відповідно до умов Договору. 15 вересня 2010 року було складено акт прийому-передачі обєкту нерухомості а саме: «Будівля Д-3, площею 444,4 кв.м., яке розташоване за адресою: вул. Ударників. Буд. 30 у м. Дніпро. 01 вересня 2011 року між сторонами було укладено Додаткова угода №2, відповідно до якого строк дії Договору №287 від 15 вересня 2010 року було продовжено до 31 грудня 2012 року. Крім того, відповідно до Додаткової угоди №3, строк дії договору було продовжено до 31 серпня 2013 року. Відповідно до п.5.3 Договору відшкодування комунальних послуг (електроенергія, воді та стоки) провадяться, відповідно до виставлених орендодавцем рахункам у безготівковому порядку, згідно фактичного використання. Таким чином, свої позивачем були належним чином виконані зобовязання за договором. Відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивача за період часу з 01.01.2013 по 31.08.2013 склала 48\~491,38 грн., що підтверджується наданими позивачем документами. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦП України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Ч.1 ст. 762 ЦК України передбачено, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Тому,\~на підставі\~викладеного,\~суд вважає,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~сума заборгованості\~у розмір 48\~491 грн. 38 коп. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved