Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19201,48 гривень, судові витрати у справі, та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 15.07.2010 р. в м. Києві на Кільцевій дорозі з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Тайота» д.н. [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Ніссан» д.н. [NUMBER], що належить [PERSON] Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована в зв»язку з чим МТСБУ на підставі ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату власнику автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER], в розмірі 19201,48 гривень. Позивач, посилаючись на норми ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, не погоджуючись з розміром відшкодування, яке пред»явлено до стягнення, посилаючись на те, що у нього наявні сумніви щодо деяких пошкоджень, ремонт яких був відшкодований, а саме, що вони виникли внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 15.07.2010 р. в м.Києві на Кільцевій дорозі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тайота» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля «Ніссан» д.н. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 23.07.2010 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Ніссан» д.н. [NUMBER]. З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Судом встановлено, що 21.07.2010 р. та 05.10.2010 р. (повторно) аварійним комісаром [PERSON] були проведені огляди пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Атуалізованого звіту № 154 про оцінку колісного транспортного засобу «Ніссан» д.н. [NUMBER] станом на 05.10.2010 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного транспортного засобу становить 28365,88 гривень, з яких вартість відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 22741,78 гривень і втрата товарної вартості автомобіля 5624,10 гривень. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 19201,48 гривень. Позивачем була компенсована вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до розміру, визначеному ув Атуалізованому звіті № 154 без врахування податку на додану вартість, оскільки кошти перераховувались фізичній особі, в розмірі 18951,48 гривень. Крім того, МТСБУ компенсувало [PERSON] додаткові витрати, пов»язані з визначенням вартості матеріальної шкоди, які були нею сплачені в сумі 250 гривень. В ході розгляду справи відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтовано завищений розмір шкоди, яка була відшкодована власнику автомобіля «Ніссан». Судом відповідачу були роз»яснені положення ст..ст.10,60 ЦПК України та його право заявити клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи для визначення розміру шкоди на підтвердження його заперечень. Відповідач не скористався своїм правом та будь-яких клопотань про призначення судової експертизи не заявляв. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 28.12.2010 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи з боку відповідача суду не надано доказів щодо виконання обов»язку по відшкодуванню шкоди, пов»язаної з виплатою страхового відшкодування, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] шкоди, пов»язаної зі сплатою страхового відшкодування є обгрунтованими, доведеними в ході розгляду справи, в зв»язку з чим підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок. Вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень не підлягають задоволенню з наступних підстав. В обгрунтування вимог про стягнення витрат на отримання правової допомоги позивач посилається на те, що МТСБУ понесло додаткові витрати, пов»язані із замовленням правової допомоги і укладенням Контракту з ТОВ «ЕмВіПартенрс» необхідної для стягнення заборгованості на користь замовника. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судовий розгляд справи проводився за участю представників позивача Тихонова М.А. та Бєлишева Д.Є., які приймали участь в судових засідань на підставі довіреності, виданої юридичною особою - Моторно (транспортним) бюро України. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу, понесені позивачем, пов»язані з розглядом даної справи, в даному випадку, не підлягають компенсації відповідачем.

Outcome: partial