Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачкою знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2015 року, актовий запис № 59. Від шлюбу подружжя має дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки під час перебування позивача в АТО дружина знайшла собі іншого чоловіка та проживає з ним на даний момент однією сім`єю. В червні цього року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Подальше сумісне життя, примирення між позивачем та відповідачем та збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, яке буде суперечити інтересам сторін. Просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 21.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції у Херсонської області, актовий запис №59. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити та шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі; просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дівоче « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції у Херсонській області 21.07.2015 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис №59, подружжя отримало спільне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . В своїй заяві відповідачка зазначила прохання після розірвання шлюбу змінити її прізвище « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] » та надала свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС Чаплинського райвиконкому Херсонської області 21 квітня 1989 року, згідно якого вона - [PERSON] , народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року відповідачка з 08 жовтня 2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON] шлюб з яким розірвано 19.02.2015 року. Як вказує позивач у своєму позові, на протязі тривалого часу шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та не відновлювались. На примирення сторони не згодні, позивач наполягає на розірвані шлюбу, так як подальше збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. У свою чергу відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Враховуючи надані відповідачкою свідоцтво про народження та досліджене рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 19.02.2015 року про розірвання шлюбу, суд вважає за доцільне змінити відповідачці прізвище на дошлюбне « [PERSON] ».

Outcome: approved