Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В обгрунтування позову зазначає, що 06.07.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір безпроцентної цільової позики, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача грошові кошти, а відповідач зобов'язався використати позику за цільовим призначенням і повернути позивачу у визначений договором строк. Розмір позики склав 3 000 000 грн., цільове призначення - придбання житла. Позивачем було виконано умови договору і передано відповідачу грошові кошти відповідно до умов договору, що посвідчується видатковим касовим ордером. Відповідачем за рахунок позики було придбано квартиру. Станом на 22.08.2014 року відповідачем в рахунок погашення позики внесено 460 458 грн. 88 коп. Залишок складає 2 539 541 грн. 12 коп. Договір безпроцентної цільової позики було укладено між позивачем та відповідачем в той, час коли відповідач обіймав посаду генерального директора Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» згідно з Контрактом № 2 від 14.02.2012 року. Строк дії Контракту № 2 від 14.02.2012 було встановлено до 14.02.2017 року, що передбачало, що відповідач буде працювати на посаді герерального директора підприємства і належним чином виконувати свої обов'язки до 14.02.2017 року. Позика надавалася [PERSON] як соціально-побутова пільга працівнику підприємства, додаткове матеріальне забезпечення в зв'язку з виконанням ним обов'язків генерального директора державного підприємства. Проте, за результатами перевірки комісією Мінекономрозвитку України фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» за період перебування [PERSON] на посаді генерального директора підприємства наказом Мінекономрозвитку України від 22.05.2013 року № 47-п відповідача звільнено з посади генерального директора з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням обов'язків, покладених на нього контрактом та законодавчими актами України. При укладанні договору позики сторони виходили з того, що відповідач згідно з умовами Контракту № 2 від 14.02.2014 року буде належним чином виконувати обов'язки генерального директора державного підприємства і працює на посаді до 14.02.2017 року. Звільнення відповідача достроково є істотною зміною обставин, яким керувався позивач під час укладання договору позики. При укладенні договору сторони виходили з того, що безпроцентна цільова позика надається керівнику підприємтсва - генеральному директору, оскільки пунктом 6.1.5. Колективного договору передбачено можливість надання позики виключно працівникам Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів». Виходячи з цього договір позики передбачав погашення суми позики шляхом утримання із заробітньої плати [PERSON] щомісячно по 8 000 грн. 22.05.2013 року [PERSON] звільнений з посади генерального директора згідно з наказом Мінекономрозвитку України № 47-п та не є працівником Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» внаслідок чого стало неможливо проводити погашення позики згідно з п. 2.2. договору. Згідно з Актом № 24 від 17.05.2013 року, який було складено за результатами перевірки окремих питань діяльності Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», визнано грубим порушенням надання безвідсоткової позики генеральному директору [PERSON] для придбання особистої квартири. Зважаючи на істотну зміну обставин, якими керувалися сторони під час укладення договору позики, 30.07.2014 року позивачем було направлено відповідачу лист з пропозицією щодо розірвання договору позики. Станом на 21.08.2013 року залишок грошових коштів, які належать до сплати відповідачем згідно з договором позики, становить 2 539 541 грн. 12 коп. Враховуючи вище викладене позивач просив суд розірвати договір безпроцентної позики від 06.07.2012 року, укладений між Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» грошові кошти у розмірі 2 539 541 грн. 12 коп. Одночасно з поданням позову представником позивача подана до суду заява про забезпечення позову по справі за позовом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» до [PERSON] про розірвання договору позики та стягнення коштів. В обгрунтування заяви зазначають, що за рахунок одержаних за договором позики грошових коштів відповідач придбав трикімнатну, яка знаходиться за адресою: квартира № 47 у корпусі № 6 будинку № 6 по проспекту Героїв Сталінграда в м. Києві, що посвідчується договором купівлі-продажу квартири від 16.07.2012 року та Витягом з державного реєстру правочинів. Позивач вважає, що наразі існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача у зв'язку з тим, що є небезпека його відчуження. З дати звільнення з посади генерального директора відповідач здійснює погашення позики нерегулярно. Останній платіж було здійснено 16.06.2014 року в суму 10 000 грн. Відчуження відповідачем нерухомості, яка була придбана за рахунок коштів одержаних у позику, або іншого майна, що перебуває у його власності, призведе до неможливості виконати рішення суду, що призведе до заподіяння шкоди державному підприємству. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.06.2012 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем, договірна ціна придбаної квартири становила 3 197 000 грн. Водночас, огляд ринку нерухомості вказує на постійне зниження цін на нерухомість. Щодо квартир високого цінового сегменту, до яких відноситься квартира позивача, вартість квадратного метру продовжує знижуватися у зв'язку з відсутністю попиту. В зв'язку з чим, просили суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту не тільки на квартиру № 47 у корпусі № 6 будинку № 6 по проспекту Героїв Сталінграда в місті Києві, а й на інше рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві власності. Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити частково, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому слід накласти арешт на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. В задоволенні решти клопотання відмовити, оскільки не конкретизовано на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача слід накласти арешт та за якою адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial