Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 70251 грн. 37 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] 20.05.2014 укладено кредитний договір №GP-6383294, відповідно до якого видано кредит у розмірі 20415 грн. 12 коп. ПАТ «Банк ренесанс капітал» 19.07.2016 приєднано до ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), у зв`язку з чим припинено його діяльність. Таким чином, ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк ренесанс капітал», тому на баланс ПАТ «ПУМБ» передана заборгованість за вказаним кредитним договором. Внаслідок тривалого невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором у відповідачки утворилася заборгованість, розмір якої станом на 23.07.2019 складає 70251 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 11076 грн. 66 коп., заборгованості за процентами - 2161 грн. 13 коп., заборгованості за комісією - 7177 грн. 33 коп., штрафних санкцій - 49836 грн. 25 коп. Також позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала суду клопотання, в якому просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що кредитний договір укладений 20.05.2014, при цьому вона жодного платежу за кредитним договором не сплатила, тому строк позовної давності сплинув 20.06.2017. Позовна ж заява датована 23.07.1019. Крім того, в запереченні на позовну заяву вказано, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2018 у провадженні №2/389/207/18 визнано виконавчий напис №2637 від 10.11.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором GP-6383294 від 20.05.2014 в сумі 19406 грн. 32 коп., таким, що не підлягає виконанню та скасовано його. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Між ПАТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] 20.05.2014 укладено кредитний договір №GP-6383294, відповідно до якого їй видано кредит у розмірі 20415 грн. 12 коп. ПАТ «Банк ренесанс капітал» 19.07.2016 припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший український міжнародний банк». ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк ренесанс капітал». На баланс ПАТ «Перший український міжнародний банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк ренесанс капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як доказ порушення відповідачкою умов кредитного договору позивачем надано довідку про стан та історію заборгованості, а також виписку з рахунку, згідно з якими, загальна сума боргу відповідачки станом на 23.07.2019 становить 70251 грн. 37 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 11076 грн. 66 коп., заборгованості за процентами - 2161 грн. 13 коп., заборгованості за комісією - 7177 грн. 33 коп., штрафних санкцій - 49836 грн. 25 коп. (а.с.11-12, 13). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.06.2018 у провадженні №2/389/207/18 визнано виконавчий напис №2637 від 10.11.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором GP-6383294 від 20.05.2014 в сумі 19406 грн. 32 коп., таким, що не підлягає виконанню та скасовано його. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачка просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку з дня отримання кредиту (жодного платежу за кредитним договором [PERSON] не сплатила). Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013 у цивільній справі №6-116цс13 та в постанові від 03.06.2015 у цивільній справі №6-31цс13. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності. Заперечуючи проти позову відповідачка просить суд застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, зазначивши, що жодного платежу за кредитним договором вона не сплатила. З довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором вбачається, що жодного платежу за кредитним договором [PERSON] не сплатила, тому строк позовної давності на право на звернення до суду необхідно рахувати з 21.06.2017. Позивач же звернувся до суду з позовною заявою лише 07.08.2019, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Згідно з частинами 3 і 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. З наведеного вище, суд приходить до висновку що, позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права за межами строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, враховуючи, що відповідачка просить застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, відмовляє в стягненні судових витрат з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст.253, 254, 256-258, 261, 267, 526, 530, 610, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed