Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що згідно заяви від 10.11.2008 року [PERSON] було призначено пенсію за вислугою років на підставі п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на умовах ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику локомотивних бригад, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. При цьому відповідач був зобовязаний повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи протягом 10 днів з моменту їх виникнення. 21.12.2016 року відповідачем було надано наказ від 03.11.2016 року про прийняття на роботу на посаду машиніста тепловоза Гребінківського елеватора з 07.11.2016 року. Таким чином, відповідачу було переплачено розмір пенсії за період з 07.11.2016 року по 31.01.2017 року в сумі 4542 грн. 68 коп. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача, Гребінківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що відповідач був упевнений в тому, що Гребінківське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області за власною ініціативою повинно було здійснити перехід на інший вид пенсії відповідачем у звязку з досягненням ним пенсійного віку, а тому він вважає, що його вини щодо переплати суми пенсії немає. Представник третьої особи, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в судове засідання не зявився, згідно заяви просив розглядати справу за відсутності представника, у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви від 10.11.2008 року [PERSON] було призначено пенсію за вислугою років на підставі п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на умовах ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику локомотивних бригад, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (а.с. 4). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугою років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. У разі працевлаштування на роботу за посадою, яка дає право на пенсію за вислугою років, виплата пенсії припиняється на весь період роботи на цій посаді, у тому числі у випадках, коли робота на цих посадах має місце після досягнення пенсійного віку. Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонер зобовязаний повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи протягом 10 днів з моменту їх виникнення. Відповідач був ознайомлений з умовами та порядком призначення пенсії за вислугою років, що підтверджується памяткою пенсіонера (а.с. 5). 21.12.2016 року відповідачем було надано наказ від 03.11.2016 року про прийняття на роботу на посаду машиніста тепловоза Гребінківського елеватора з 07.11.2016 року (а.с. 7). Таким чином, відповідачу було переплачено розмір пенсії за період з 07.11.2016 року по 31.01.2017 року в сумі 4542 грн. 68 коп., в тому числі з урахуванням повернутої частини пенсії через АБ «ПриватБанк» (а.с. 10, 18-19, 113, 123-124, 127). Згідно листа № 201/02-60 від 23.12.2016 року [PERSON] було повідомлено про неможливість отримувати пенсію за вислугою років та про право перейти на пенсію за віком (а.с. 12-13) Рішенням № 4 від 23.01.2017 року відповідачу було припинено виплату пенсії за вислугою років, після проведення перевірки правильності нарахування пенсії управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавські області (а.с. 11). Згідно листа № 306/02-60 від 23.01.2017 року [PERSON] було повідомлено про прийняте рішення та про право перейти на пенсію за віком (а.с. 14-15) Згідно листа № 49/02-60 від 23.02.2017 року [PERSON] було повідомлено про необхідність повернення переплати пенсії в сумі 4542 грн. 68 коп. за період з 07.11.2016 року по 31.01.2017 року (а.с. 16-17) За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Позивачем в судовому засіданні доведено, що відповідач був повідомлений про зобов'язання повідомляти пенсійний фонд про будь-які обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або її припинення, в тому числі про працевлаштування, що підтверджується як пам'яткою пенсіонера так і показами самого відповідача, а також показами свідків під час розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти пред'явленого позову, однак свої заперечення обґрунтовував тим, що він не зобовязаний був повідомляти позивача про працевлаштування, оскільки на той час він вже отримав право на пенсію за віком, при цьому із заявою про перехід на інший вид пенсії він не звертався, хоча повідомлення про таку можливість від позивача отримав. Таким чином, суд прийшов до висновку, що посилання відповідача про відсутність обовязку повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про своє працевлаштування, хоча його про це попереджали усно та письмово, що не заперечувалось ним в судовому засіданні, свідчить про те, що переплата пенсії відповідачу повязана саме зі зловживанням з його боку, яке виразилися в умисному неподанні органам пенсійного фонду відомостей про працевлаштування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved