Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Вказав, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.02.2019 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто [INFO] року . 27.02.2019 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, яким з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини його доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім у розмірі 1/3 заробітку і до повноліття [PERSON] , тобто [INFO] , а потім 1/4 частину доходу і до повноліття [PERSON] - [INFO] , розпочавши стягнення з 08.02.2019 року. Отже, вважає, що після проведення відрахувань аліментів розмір його доходів є занадто малим і не задовольняє його життєві потреби, витрати на лікування, оплату комунальних послуг і сумарно перевищує 50% усіх видів доходу, що суперечить вимогам чинного законодавства. Просить зменшити аліментів, призначених за рішенням суду від 21.02.2019 року та судовим наказом від 27.02.2019 року з 1/6 та Ѕ заробітку (доходу) платника аліментів на Ѕ частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, тобто до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , а в подальшому на користь [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі половини (1/2) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім у розмірі однієї третини (1/3) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , після чого у розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , розпочавши стягнення з 08.02.2019 року, розпочавши стягнення в такій частці з дня набрання рішенням законної сили. Позивач у судове засідання з`явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Крім того, доповнив, що має заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої становить 3950,44 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явилася. Позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Просить відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали виконавчих проваджень та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що сторонами і не заперечувалось. Також встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.02.2019 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто [INFO] . Зазначене рішення є таким, що набрало законної сили, сторонами не оскаржувалося. 27.02.2019 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, яким з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини його доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім у розмірі 1/3 заробітку і до повноліття [PERSON] , тобто [INFO] , а потім 1/4 частину доходу і до повноліття [PERSON] - [INFO] , розпочавши стягнення з 08.02.2019 року. Зазначений судовий наказ набрав законної сили з моменту винесення. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом п.7 ч.5 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст.161 (заявлено вимогу про стягнення аліментів на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину) ЦПК України, божник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач серед іншого вказує на те, що існує заборгованість по аліментам в розмірі 3950,44 грн. Проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутні розрахунок та довідка, яка підтверджувала наявність вказаної заборгованості. Належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану та сімейного стану позивача, погіршення здоров`я, після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів, чи виникнення інших непереборних обставин, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. Крім того, позивач вказує, що сплата аліментів на трьох неповнолітніх дітей та їх матір перевищує 50% його заробітку, а саме становить 66,6% від його заробітної плати та ставить його у скрутне матеріальне становище, а відтак вважає, що є підстави для їх зменшення. Однак суд звертає увагу позивача на те, що розмір вказаних аліментів, які з нього стягуються, не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для зменшення розміру аліментів немає. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями суду. В порядку ст.141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному.

Outcome: dismissed