Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини від 23.05.2009р., зареєстровану в реєстрі за №9-798 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори 14.08.2009р., зареєстроване в реєстрі за №9-1081, про те, що спадкоємцем майна [PERSON], померлої 09.12.2008р., а саме 2/3 часток квартири [ADDRESS], є [PERSON], визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.12.2008 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 2/3 часток квартири [ADDRESS]. Позивач відмовився від своєї частки спадщини на користь відповідача. Вказав, що зазначена відмова від прийняття спадщини була підписана ним під впливом тяжкої обставини - смерті дружини, тяжкого матеріального стану та на вкрай невигідних умовах, при цьому [PERSON], скориставшись його станом та довірою, шляхом обману вмовив його відмовитися від спадщини, обіцяючи придбати однокімнатну квартиру та доглядати позивача, проте такі умови не виконав. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, на допиті свідків не наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність на розсуд суду. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Допит свідків не проводився у звязку з неявкою сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.12.2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з 2/3 часток квартири [ADDRESS]. 23 травня 2009 року син померлої, [PERSON], звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а чоловік померлої [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.41,42). 14 серпня 2009 року державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право\~на спадщину за законом на 2/3 часток квартири [ADDRESS] (а.с.49). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Зазначеною нормою закону передбачено, що спадкоємець не може в обмін на відмову від прийняття спадщини вимагати отримання для себе або інших осіб будь-яких матеріальних чи нематеріальних благ. З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови від прийняття спадщини, яку вказував позивач, було, зокрема, отримання в подальшому матеріального блага від відповідача, а саме: однокімнатної квартири та догляду. У ч. 5 ст. 1274 ЦК України закріплено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст.225,229-231 і 233 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від\~6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивач є власником 1/3 частки спірної квартири, до даного часу проживає та зареєстрований у вказаній квартирі, суд вважає, що позивачем не доведено, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Крім того, підставою звернення до суду з позовом про визнання відмови від спадщини недійсною було зазначено саме відмова від спадщини - отримання в подальшому матеріального блага, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 1273 ЦК України. З цих підстав поданий позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що також не підлягають задоволенню інші вимоги позивача про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на квартиру, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, яка задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed