Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в особі органу опіки та піклування Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що він перебував у шлюбі. В шлюбі народився син - [PERSON] [INFO]. Вказаний шлюб розірвано 16 листопада 2015 року. Син після розірвання шлюбу певний час мешкав з матір'ю, а у подальшому матір передала сина позивачеві. При цьому позивач зазначає, що всі необхідні умови для виховання дитини він облаштовує та ростить сина в любові та злагоді. В зв'язку з цим просить суд визначити місце мешкання дитини з ним. В судовому засіданні позивач та його представники наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідачка належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду або її представник в судові засідання не з'явились, надала до суду заяву де просить розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, вказала суду, що покладається на розсуд суду. Надала до суду заяву, де просить розглядати справу за її відсутності. До суду надано висновок про визначення місця проживання від 17 жовтня 2016 року № 620. Суд вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 16 листопада 2015 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO]. На момент розгляду справи син мешкає з батьком за адресою [ADDRESS]. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником вказаного житла - позивач. Згідно з поясненнями позивача умови проживання відповідають нормам, стосунки в сім'ї добрі, батько займається вихованням сина. Згідно наданою до суду характеристики позивач характеризується позитивно, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичні речовини, не чинить сварок, характеризується позитивно, в колективі користується повагою. Відповідно до акту обстеження умов проживання № 34 від 04.04.2016 року умови проживання для дитини є гарні, у сина - є окрема кімната, будинок облаштований всім необхідним. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до статті 161 СК України - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність до дитини кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що позивач мешкає в належним чином обладнаній квартирі, де є відповідне місце сина [PERSON], працює та має стабільних дохід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Згідно наданої інформації сином опікується батько дитини, доглядає його, крім того лише батько відвідує дошкільні заклади та цікавить досягненнями сина. Відповідно ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд, приймає до уваги, що встановлення місця проживання дитини з батьком - це спосіб захисту прав і інтересів дитини. Тому суд оцінює позитивний результат у долі дитини, який має настати. В даному випадку, проживання дитини з батьком несе позитивний результат у долі неповнолітнього [PERSON], позбавивши його психологічних стресів. Вивчаючи поведінку відповідачки стосовно сина Дмитра суд, приходить до висновку, що вона є актом свідомого волевиявлення, бо відповідачка має реальну можливість виконувати свої материнські обов'язки, проте не вчиняє певних дій. Суду надано заява, де відповідачка не заперечує проти позовних вимог. Відповідно до висновку про визначення місяця проживання малолітнього [PERSON] від 17.10.2016 року наданого Харківською міською радою місцем проживання дитини доцільно було б визначити проживання з батьком. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved