Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (реєстр № 752) та зареєстрованого Синельниківським БТІ в реєстрову книгу Д (стр. 263 за реєстром №2351 17 травня 1985 року, їй належить право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані : з 20.05.1985 року ( переєстрація у зв'язку з заміною паспорта) 21.08.1998 року - позивач, де мешкає постійно і зараз, з 22.10.2013 року - [PERSON], яка поселилася у її помешканні за їх усною домовленістю з метою домопоги їй у побуті (позивач має слабке здоров'я за віком). Але невдовзі позивач помітила, що у неї стали зникати її гроші та речі. Позивач запропонувала відповідачці покинути її та її помешкання. На що вона зібрала усі свої речі і перейшла жити у будинок до своєї матері за вказаною вищеадресою. З квітня 2014 року відповідачка переїхала на інше місце проживання і дотепер у будинку позивач не мешкає. Позивач вимагає від неї зняти свою реєстрацію по її житловому будинку, але вона категорично відмовилася зробити це добровільно. Також позивач вважає, що відповідачка з квітня 2014 року, втратила право користування її будинком у зв'язку з вибуттям на постійне проживання у інше жиле приміщення у цьому ж населеному пункті, тобто у [ADDRESS]. Реєстрація відповідачки у житловому будинку позивача призводить її до зайвих витрат за комунальні послуги, плата за які нараховується за кількістю зареєстрованих осіб : наприклад, за вивіз сміття, за воду, а також позбавляє її права на отриманім субсидії на комунальні послуги. У зв'язку з цим, позивач просить визнати, [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], який належить на праві приватної власності їй - [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, позивач пояснила, що з відповідачем вона не має родинних відносин. Позивач просила відповідача звільнити її будинок, оскільки вона викрала у неї всі її гроші, але з даного приводу позивач не зверталася до міліції. Відповідач не проживає в будинку позивача з квітня 2014 року. [PERSON] їй чужа людина. Позивач має намір виписати відповідача, оскільки вона доводиться їй сторонньою людиною. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем з 1985 року, відносини у них нормальні. [PERSON] в будинку позивача проживала з жовтня 2013 року по квітень 2014 року. Вона не проживає в будинку позивача, оскільки [PERSON] попросила її звільнити приміщення, так як позивач їй розповідала, що [PERSON] брала її речі та гроші. [PERSON] проживала в будинку позивача як квартиронаймач, а не як член родини. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу від 14.05.1985 року [PERSON] придбала у [PERSON] жилий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS]. даний договір посвідчений державним нотаріусом та зареєстрований в Синельниківському МБТІ. З домової книги вбачається, що 22.10.2013 року [PERSON] була зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Згідно довідки квартального комітету № 12 від 15.08.2014 року за адресою : [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], але зараз не проживає, проживає за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З норми ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, матеріалами справи та поясненнями позивача і свідка встановлено, що дійсно відповідач по справі - [PERSON] не являлася членом сім'ї позивача, а проживала як квартиронаймач, дійсно зареєстрована за адресою : [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з квітня 2014 року без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст 72, 163 ЖК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved