Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований за №1395, вчинений 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 01-10/12-00226-с-а в розмірі 32 597,99 гривень та 400,00 гривень плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2020 у відділенні ПАТ «Укрпошта» позивач отримав постанову Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 04.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61373254 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007р. № 01-10/12-00226-с-а в розмірі 32 597,99 грн. (підстава: виконавчий напис від 21.01.2020р. №1398, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем). Як стало відомо позивачеві 21.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1398 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007р. № 01-10/12-00226-с-а в розмірі 32 997,99 грн., з яких: 26521,08 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1560,32 грн. - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками, 4516,59 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями, 400 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 09.08.2012 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 01-10/12-00226-с-а (надалі - Кредитний договір). [PERSON] починаючи з вересня 2012 року і до квітня 2019 року (включно) належним чином виконувалися зобов`язання по Кредитному договору шляхом сплати щомісячних платежів, що складалися з щомісячного ануїтетного платежу та щомісячної комісійної винагороди. За цей період позивачем було перераховано на рахунки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 308 919,04 гривень для погашення заборгованості по кредитному договору № 01-10/12-00226-с-а від 09.08.2012. 17.05.2019 в поштовому відділенні ПАТ «Укрпошта» [PERSON] отримано повідомлення ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами застави, датоване 08.05.2019 за №10518588-Г/Л, згідно якого вбачається, що 12.11.2018р. між ПАТ «БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (надалі - Первісний кредитор) та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (надалі - Новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором №01-10/12-00226-с-а, позичальником згідно якого є [PERSON] та право вимоги за договором забезпечення. Також, отримано копію договору про відступлення прав вимоги від 12.11.2018. Отримавши документи від ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», 21.05.2019 позивачем надіслано на адресу відповідача лист, в якому було зазначено про припинення зобов`язання його належним виконанням боржником та відсутність підстав для наявності обтяжень по договору застави автомобіля, у зв`язку з чим позивач просив в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєструвати припинення обтяження (тип обтяження: застава рухомого майна, а саме автомобіля Peugeot, 3008 PR, 2012 року випуску, д.р.н. [NUMBER] коричневого кольору; вид обтяження: приватне обтяження) протягом 15-ти календарних днів з дня отримання листа, однак жодної відповіді позивачем отримано не було. В зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі, проте невизнання цього відповідачем, наявністю обтяження щодо рухомого майна, а саме транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позивач змушений був звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2020, яке не оскаржувалося та набрало законної сили по справі №463/8322/19 визнано припиненим з 09.04.2019 зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 01-10/12-00226-с-а від 09 серпня 2012 року, укладеним між Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , у зв`язку з його виконанням. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження № 44380св18). В же час позивачу не направлялися повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Крім цього, при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. оскаржуваного виконавчого напису, зареєстрованого за №1398 21.01.2020, ним не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та не чинним, а укладений між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] кредитний договір № 01-10/12-00226-с-а ВІД 09.08.2012р., який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням наведеного позивач вважає, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., виконавчий напис, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений без підтвердження безспірності вимог стягувача до боржника (заборгованість не є безспірною), вчинений не на підставі документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 та позивач не був проінформований ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про наявність заборгованості, чим його позбавили можливості оспорити вимоги відповідача, а нотаріусом в свою чергу не було перевірено, чи надсилалася така вимога, що унеможливило подання позивачем обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису. В судове засідання позивач не з`явився, разом з тим його представник скерував клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки суду не повідомив, разом з тим скерував письмові пояснення, у яких зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначив, що на підставі договору про відступлення прав вимоги від 12.11.2018 до відповідача перейшло право вимоги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до позивача за кредитним договором № 01-10/12-00226-с-а від 09.08.2012, зобов`язання за яким позивач належним чином не виконував. Безспірність заборгованості при вчиненні нотаріусом виконавчого напису була перевірена у відповідності до п.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який не передбачає необхідність подання нотаріусу підтвердження отримання вимоги про добровільне виконання зобов`язання. Вчинивши виконавчий напис, нотаріус фактично закріпив право відповідача на стягнення з позивача суми грошових коштів, а тому посилання позивача на ненадання відповідачем нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості, вважає безпідставними. Крім цього, виконавчий напис вчинений нотаріусом про стягнення заборгованості за період з 12 листопада 2018 року по 20 січня 2020 року, тобто в межах строків, визначених ст.88 закону України «Про нотаріат», а тому вважає твердження позивача про пропуск позовної давності безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам справи. З урахуванням наведеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, правом на подання пояснень не скористався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641 св 18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що 21.01.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. вчинив виконавчий напис №1398 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 №01-10/12-00226-с-а в розмірі 32597,99 грн., що складається з: прострочена заборгованості за сумою кредиту - 26521,08 грн., прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом - 1560,32 грн., строкова заборгованості за штрафами і пенею - 4516,59 грн., а також 400,00 грн. сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість боржника становить 32997 грн. 99 коп. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №61373254. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним вимогам ні відповідачем, ні третьою особою не представлено суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості за кредитним договором №01-10/12-00226-с-а, її розміру. Не підтверджує вказаної обставини і представлений ТзОВ «Росвен Інвест Україна» договір про відступлення прав вимоги від 12.11.2018 на підставі якого, згідно з витягом з реєстру передачі прав вимоги за договором від 12.11.2018, укладеним між ПАТ «Банк Фінанси і Кредит», до відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором №01-10/12-00226-с-а від 09.08.2012. В той же час безспірність вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №01-10/12-00226-с-а в розмірі 32597,99 грн. спростовується представленим позивачем рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2020, яке не оскаржувалося та 28.12.2020 набрало законної сили по справі №463/8322/19, яким визнано припиненим з 09.04.2019 зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 01-10/12-00226-с-а від 09 серпня 2012 року, укладеним між Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , у зв`язку з його виконанням. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 908 грн. судового збору.

Outcome: approved