Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 11500 грн. 89 коп. посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості, і зобовязався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 30 червня 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11500 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості кредитом в сумі 235 грн. 94 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7141 грн. 10 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 523 грн. 85 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що 29 грудня 2010 року між сторонами укладено договір шляхом підписання заяви позичальником, в якій вказано, що він ознайомлений і згодний з Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку. Умови та Правила надання банківських послуг, які були надані позивачем до суду, не містять підпису відповідача. \~ \~ \~ \~Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~У заяві позичальника від 29 грудня 2010 року домовленості сторін щодо строку, на який видається кредит, відсутній. Отже, не досягнуто домовленості між сторонами правочину щодо строку повернення коштів. \~ \~ \~ \~Умови, Правила надання банківських послуг, а також тарифи Банку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 29 грудня 2010 року, в разі відсутності на них підписів сторін по Договору. \~ \~ \~ \~Така праова позиція викладена у Постанові ВСУ від 11 березня 2015 року № 6-16цс 15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для застосування усіма судами України. \~ \~ \~ \~Також позивач не виконав вимоги ухвали суду від 08 листопада 2016 оку про витребування доказів. \~ \~ \~ \~Згідно правової позиції, висловленої ВСУ в Постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. \~ \~ \~ \~Отже, платіжна картка є складовою кредитного договору від 29 грудня 2010 року, відомості про яку позивач не надав. \~ \~ \~ \~Судами залишено поза увагою те, що відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, вказаного на картці, і що останній платіж здійснено в травні 2009 року, дія картки закінчилася 31 січня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у жовтні 2013 року. \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою позивача кредитна картка № 5211537344187898 видана відповідачу на строк з 14 березня 2013 року по 31 грудня 2016 року, тобто на 3 роки 9 місяців та 17 днів. Станом на 30 червня 2016 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11500 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості кредитом в сумі 235 грн. 94 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7141 грн. 10 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 523 грн. 85 коп. Згідно з розрахунком ціни позову від 30 червня 2016 року комісія позивачем нараховувалася щомісячно по 100 грн. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладання кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладання кредитного договору тощо). Отже, нарахування та стягнення комісії є незаконним, що підтверджується Правовою позицією, яка висловлена ВСУ в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс 16. Оскільки право на стягнення пені з позивача виникло з 28 червня 2013 року, а до суду він звернувся лише 06 вересня 2016 року, то пеня підлягає стягнення лише в межах одного року до дня предявлення позову. Також представник позивача просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 06 вересня 2016 року. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 29 грудня 2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості, і зобовязався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Своїх зобовязань за договором відповідач не виконує, в звязку з чим станом на 30 червня 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11500 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості кредитом в сумі 235 грн. 94 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7141 грн. 10 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 523 грн. 85 коп. Вказані обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, а саме: -копії анкети - заяви № б/н від 29 грудня 2010 року, відповідно до якої відповідач отримав у позивача кредитні кошти в розмірі 300 грн. (а.с. 4); -фотокарткою про отримання відповідачем кредитної картки (а.с. 234); -розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 29 грудня 2010 року, відповідно до якого станом на 30 червня 2016 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 11500 грн. 89 коп., яка складається з заборгованості кредитом в сумі 235 грн. 94 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7141 грн. 10 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 523 грн. 85 коп. (а.с. 5-8). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у звязку з тим, що порушенням позичальником будь якого грошового зобовязання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутися до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 10477 грн. 04 коп., яка складається з заборгованості за: кредитом в розмірі 235 грн. 94 коп., по процентах за користування кредитом в сумі 7141 грн. 10 коп., за пенею в розмірі 3100 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 523 грн. 85 коп., що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1378 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 549, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -

Outcome: partial