Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач з 12.12.2016 року був увільнений від роботи на час проходження військової служби за контрактом зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати, але 24.04.2017 року [PERSON] самовільно залишив військову частину. За період з 24.04.2017 року по 31.07.2017 року відповідачу була нарахована та безпідставно ним отримана заробітна плата у розмірі 14244,08 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~\~ Судом встановлено, що [PERSON] наказом №44/1-кп від 15.02.2012 року був прийнятий на роботу до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на посаду електромонтера контактної мережі 3-го розряду. Наказом генерального директора «Запоріжелектротранс» №14-к/тр від 13.01.2017 року [PERSON] був увільнений від роботи для проходження військової служби за контрактом з 12.12.2016 року, зі збереженням пільг та гарантій згідно чинного законодавства України, на підставі довідки № 20/3816 від 29.12.2016 Заводського РВК м. Запоріжжя. Згідно відповіді командира військової частини [NUMBER] №2828 від 22.11.2017 року, [PERSON] самовільно залишив розташування польового табору військової частини польова пошта [NUMBER] смт. Клугино-Башкирівка Харківської області 24.04.2017 року. За період з 12.12.2016 року по 31.07.2017 року відповідачу була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 33904,16 грн., з яких за період з 12.12.2016 року по 23.04.2017 року відповідач отримав заробітну плату на законних підставах в сумі 19660,08 грн. За період з 24.04.2017 року по 31.07.2017 року відповідачу була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 14244,08 грн., під час самовільного залишення ним військової служби. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В даному випадку встановлено, що виплата заробітної плати проведена позивачем відповідачу добровільно, проте має місце недобросовісність з боку набувача, оскільки [PERSON] самовільно залишив військову частину, а заробітна плата нараховувалась та виплачувалась йому позивачем саме у зв`язку з проходження ним військової служби за контрактом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 800,00 грн. від 1600,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжного доручення № 12054 від 12.12.2017 року, а іншу частину судового збору в розмірі 800,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved