Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 квітня 2019 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий договір позики, на підставі якого в той же день він позичив відповідачу кошти у розмірі 7735,00 грн., які вона зобов`язувалась повернути на його першу вимогу. На підтвердження отримання від позивача вищевказаних коштів, позивач взяв з відповідача розписку, написану [PERSON] власноруч та в якій вона зобов`язувалася повернути вказані кошти. 17 жовтня 2019 року ним було надіслано на адресу відповідача письмову вимогу про повернення боргу у термін до 28 жовтня 2019 року, однак відповідач зобов`язання не виконала, що і стало приводом для звернення позивача до суду. Посилаючись на вказані обставини та те, що відповідач у встановлений строк, грошові кошти не повернула, просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою в сумі 7735, грн 00 коп та судові витрати в сумі 768,40 грн. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі, надавши, при цьому, оригінал боргової розписки. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслала. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з розписки про отримання позики, 23 квітня 2019 року [PERSON] отримала в позику грошові кошти в сумі 7735,00 грн. (сім тисяч сімсот тридцять пять) гривень, які зобов`язалася повернути на першу вимогу позичальника. На письмову вимогу позивача про повернення позичених коштів в строк до 28 жовтня 2019 року (а.с.6), відповідач зобов`язання по борговій розписці не виконала. У відповідності до частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Статтею 545 Цивільного кодексу України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальнику, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження не повернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 23 квітня 2019 року. Статтями 526 та 629 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згіднозі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З наявної в матеріалах справи розписки від 23 квітня 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути борг позивачу [PERSON] на першу його вимогу. На вимогу позивача повернути борг в строк до 28 жовтня 2019 року, відповідач обов`язок не виконала. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 7735,00 гривень. У відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 копійок. На підставі викладеного, та

Outcome: approved