Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивач є власником вищевказаного житлового будинку. З 2007 року у вказаному будинку зареєстроване місце проживання його пасинка [PERSON] , який увесь час проживав разом із своєю родиною за іншою адресою, а у будинку позивача був лише зареєстрований. [INFO] року померла дружина позивача, мати відповідача [PERSON] і з того часу останній не провідував позивача, на зв`язок не виходить, його речі в будинку відсутні. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 19 вересня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Чупрун Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 9946 позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного договору (а.с.8 ), копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 4630225 від 19.09.2007 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16022998 від 21.09.2007 (а.с.9-10). Як вбачається з доданого до матеріалів справи акту обстеження стану житлово-побутових умов родини, що мешкає за адресою: [ADDRESS] за підписом депутата виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Запорізької області, за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , однак не проживає у вказаному будинку з 2017 року (а.с.12). Судом встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача та зареєстрований у належному йому будинку. У зв`язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, останній не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є членом сім`ї позивача, тому, згідно з чинним законодавством України,у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаному будинку судом не встановлено. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved