Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі та гідності. Свої вимоги мотивував тим, що він проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є його сусідом та мешкає в квартирі [NUMBER]. З 2006 року відповідач на ґрунті неприязних стосунків з позивачем та членами його сім'ї систематично поширює щодо них недостовірну інформацію шляхом повідомлення в Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві та в Житлово-експлуатаційну організацію про те, що позивач нібито є наркозалежною особою, в його квартирі розташоване місце для незаконного вживання наркотичних засобів, а також поширює недостовірну інформацію, що у квартирі позивача знаходиться студія звукозапису. На підставі недостовірних повідомлень відповідача, в квартиру позивача неодноразово приходили з перевіркою працівники поліції та працівники житлово-експлуатаційної організації. Згідно з актами житлово-експлуатаційної організації № 402 від 15 серпня 2012 року та 24 червня 2016 року вбачається, що студії звукозапису в квартирі позивача не виявлено, квартира використовується за призначенням та знаходиться в задовільному санітарному стані. Згідно листа Дніпровського районного управління Головного управління внутрішніх справ України в м. Києві від 20 вересня 2012 року відносини між позивачем та відповідачем повинні вирішуватись в суді. Листом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 14 березня 2016 року позивача повідомлено, що з відповідачем проведено профілактичну бесіду та роз'яснено йому зміст ст.ст. 270 та 297 ЦК України. Просить зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію щодо позивача та членів його родин у такий же спосіб як вона була поширена, а саме шляхом здійснення повідомлення відповідачем на адресу начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві та начальника Житлово-експлуатаційної організації № 402 про те, що позивач не є наркозалежною особою та за адресою його проживання ([ADDRESS]) немає місця незаконного вживання наркотичних засобів та студії звукозапису; стягнути судові витрати. Позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що викладені в скаргах відповідача факти не знайшли підтвердження. Оскільки проводиться перевірка шляхом опитування сусідів, тому інформація доводиться до їх відома, що формує негативне ставлення сусідів до позивача. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Пояснив, що відповідач систематично поширює недостовірну інформацію шляхом надання заяв до житлово-експлуатаційних організацій, поліції. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення, у яких зазначає, що відповідач ніколи не поширював інформації про те, що позивач є наркозалежним, а тому дана інформація є наклепом. Щодо високого рівня шуму в квартирі, даний факт відповідач вважає загальновідомим, що можуть підтвердити й сусіди. Відповідач підтверджує той факт, що він звертався до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві та до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва щодо неправомірних дій позивача, зазначені органи на адресу відповідача направили відповіді, проте дані обставини не дали жодного результату. Просить відмовити у задоволенні позову (а.с.20-21). Додатково пояснив, що в 2012 році звертався із заявами до міліції та податкової інспекції, щоб перевірили наявність студії звукозапису в квартирі, в якій мешкає позивач. До житлово-експлуатаційної організації ніколи не звертався. Свідок [PERSON] пояснила, що протягом 2015-2016 років дільничний інспектор неодноразово проводив перевірку скарг відповідача про наявність шуму, студії звукозапису в квартирі позивача та про наркопритон. Свідок [PERSON] пояснив, що двічі дільничний інспектор приходив, щоб перевірити скаргу відповідача про наявність шуму в квартирі позивача. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні обставини справи. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS], а відповідач є його сусідом та мешкає в квартирі [ADDRESS]. Актом від 15 серпня 2012 року, складеним Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 402 за заявою власника квартири [ADDRESS] щодо виявлення студії звукозапису встановлено, що в квартирі [ADDRESS] студії звукозапису не виявлено, квартира використовується за призначенням. На час обстеження в квартирі знаходяться всі необхідні меблі для проживання та укомплектована побутовою технікою, а саме телевізором, комп'ютером, магнітофоном з колонками. Квартира знаходиться в задовільному санітарному стані (а.с. 4). Також актом від 24 червня 2016 року, виданим ЖЕД № 402 щодо виявлення студії звукозапису в квартирі [ADDRESS], встановлено, що студії звукозапису в 36 квартирі не виявлено, квартира використовується за призначенням. На час обстеження в квартирі знаходяться всі необхідні меблі для проживання та укомплектована побутовою технікою, а саме телевізором, комп'ютером, магнітофоном з колонками. Квартира знаходиться в задовільному санітарному стані (а.с. 5). Відповідно до листа від 20 вересня 2012 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві між позивачем та відповідачем склались відносини, які носять цивільно-правовий характер та вирішуються за обопільною згодою сторін або в приватному порядку в суді (а.с. 6). Відповідно до листа від 14 березня 2016 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві за заявою [PERSON] проведена перевірка щодо безпідставних звинувачень [PERSON], під час якої з громадянином [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення протиправної поведінки відносно сусідів та роз'ясненні ст.ст. 270, 297 Цивільного кодексу України (а.с. 7). Згідно листа Житлово-експлуатаційної дільниці № 402 від 01 грудня 2016 року відповідач звертався 10 серпня 2012 року та 20 червня 2016 року з проханням надіслати працівників житлово-експлуатаційної дільниці для перевірки наявності студії звукозапису в квартирі [NUMBER]. Працівниками житлово-експлуатаційної дільниці при перевірці було складено акти про те, що студії звукозапису в квартирі не виявлено, а приміщення знаходиться в задовільному санітарному стані (а.с. 74). До суду позивач звернувся з позовом, в якому зазначив, що відповідач в повідомленнях до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та Житлово-експлуатаційної організації № 402 поширив інформацію про те що він є наркозалежним, в його квартирі незаконно вживають наркотичні засоби та розташована студія звукозапису. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Згідно із ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно до частини 4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Як зазначено у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК (435-15) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. На спростування тверджень позивача відповідачем було надано копії листів-відповідей, отриманих ним з правоохоронних органів щодо неправомірних дій [PERSON], що мешкає в квартирі [ADDRESS]. Так, згідно листа від 08 червня 2012 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві заява відповідача уважно розглянута та проведено перевірку, підчас якої було з'ясовано, що факти викладенні у його зверненні частково знайшли своє об'єктивне підтвердження, з [PERSON] була проведена профілактична робота щодо дотримання тиші в населених пунктах і громадських містах (а.с. 25). Відповідно до листа від 29 травня 2013 року Дніпровського районного управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві з [PERSON] була проведена профілактична робота попереджувального характеру щодо дотримання тиші в населених пунктах і громадських містах (а.с. 27). Згідно листа від 19 липня 2013 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві відділом Дільничних інспекторів міліції Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві внесено заяву відповідача до Єдиного обліку № 21271 від 29 травня 2013 року, за результатом якого з [PERSON] проведено профілактичну роботу попереджувального характеру щодо дотримання тиші в населених пунктах і громадських містах (а.с. 28). Відповідно до листа від 21 листопада 2013 року Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві заява відповідача з приводу гучного шуму з квартири [ADDRESS] була розглянута, з мешканцями квартири [NUMBER] проведена профілактична бесіда про неприпустимість порушення тиші та роз'яснено зміст ст. 182 КУпАП, а також винесено офіційне попередження (а.с. 29). Згідно листа № 8219/а/17-212 від 14 червня 2012 року Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва Державної податкової служби України, зокрема, вбачається, що [PERSON] на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі м. Києва як приватний підприємець не зареєстрований. Декларацію про майновий стан за 2011 рік не подавав. З метою отримання пояснень та їх документального підтвердження щодо здійснення діяльності з надання послуг запису пісень та фонограм [PERSON] було здійснено вихід за адресою [ADDRESS], проте двері ніхто не відчинив. Крім цього, [PERSON] було запрошено до Державної податкової інспекції у Дніпровському районні м. Києва Державної податкової служби (а.с. 26). Згідно листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за зверненням [PERSON] були внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016100040008297, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) (а.с. 45). Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] є рідним братом позивача та мешкає разом із позивачем у квартирі [ADDRESS]. Також на вимоги суду з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та Житлово-експлуатаційної дільниці № 402 було витребувано інформацію про звернення відповідача до зазначених органів із заявами та скаргами на відповідача та членів його сім'ї. Відповідно до листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві [PERSON] звертався до управління із наступними заявами, які зареєстровані у журналі єдиного обліку: 29 травня 2013 року у зв'язку із погрозами на його адрес [PERSON]; 29 листопада 2015 року для перевірки факту влаштування у квартирі [ADDRESS] музичної студії та наркопритону; 17 грудня 2015 року з підстав гучної музики у квартирі [NUMBER]; 14 червня 2015 року у зв'язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с. 59). Згідно листа Житлово-експлуатаційної дільниці № 402 від 09 лютого 2017 року відповідач 10 серпня 2012 року звертався до Державного підприємства «Україна житло-сервіс», яке на той час обслуговувало будинок [ADDRESS] з проханням надіслати фахівців для перевірки наявності студії звукозапису в квартирі [NUMBER]. За результатами перевірки працівниками Державного підприємства «Україна житло-сервіс» було складено акт від 28 серпня 2012 року про те, що в квартирі [ADDRESS] не виявлено студії звукозапису, приміщення знаходиться у задовільному санітарному стані. Зі скаргами до Житлово-експлуатаційної дільниці № 402 зі скаргами [PERSON] не звертався (а.с. 72). Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Як роз'яснено в ч. 1, 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції (254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації. Твердження відповідача щодо реалізації наданого йому Конституцією України та законами України права на звернення з метою захисту своїх прав, які він вважав порушеними діями позивача, підтверджуються матеріалами справи. З урахуванням наведеного, позивачем не доведено, що наміром відповідача було поширення недостовірної інформації про нього та його родичів чи опорочення їх честі, гідності та ділової репутації, оскільки звернення відповідача до правоохоронного органу та податкової інспекції, компетентної здійснювати контроль за особами, які займаються підприємницькою діяльністю без належного оформлення документів, було метою реалізації конституційного права на звернення, а не метою поширення недостовірної інформації. Тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір позивачем йому не відшкодовується.

Outcome: dismissed