Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 01.02.2013 р. в розмірі 7128232 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01.02.2013 р. [PERSON] позичив у [PERSON] для власних потреб 1696759,17 грн. із зобовязанням їх повернути до 01.02.2014 р., про що свідчить відповідний договір позики від 01.02.2013 р. За умовами договор позики, за користування грошовими коштами відповідач зобов'язаний сплатит позивачу проценти у розмірі 27% річних від зазначеної суми. Відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму позики з нарахованими відсотками. Станом на 16 січня 2017 р. відповідач позику не повернув, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, і просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 7558458.63 грн, з яких: борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції - 3442414,43 грн., проценти у розмірі - 1813045,28 грн., річні у розмірі 2302998,92 грн. Також просить стягнути з відповідача 8000 грн. судових витрат. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Разом з тим, просив суд ухвалити рішення про розстрочення сплати заборгованості: до 31.08.2018 р. - в розмірі 2600000; до 25.12.2018 р. - в розмірі 2800000; до 30.03.2019 р. - в розмірі 1400000 грн., лр 31.078.2019 р. - в розмірі 758458,63 грн. Представник позивача не заперечив проти розтрочення суми боргу вказаним відповідачем способом. Заслухавши учасників процесу, дослідживши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить о наступних висновків. Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом достовірно встановлено, що 01.02.2013 р. [PERSON] позичив у [PERSON] 1696759,17 грн. із зобовязанням повернути їх до 01.02.2014 р., про що свідчить договір позики від 01.02.2013 р., який містить умови строк та порядок погашення боргу (а.с.7-9). Розмір заборгованості відповідача стверджується наданим позивачем та перевіреним судом розрахунком заборгованості (а.с.23-25). Оскільки у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача богру за договором позики від 01.02.2013 р. в розмірі 7558458,63 грн., з яких: борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції - 3442414,43 грн., проценти у розмірі - 1813045,28 грн., річні у розмірі 2302998,92 грн. У звя'зку з задволенням позову, з відповідача на користь прозивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 8000 грн. Відповідно до ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи наведені відповідачем обставини неможливості сплати одночасно всієї суми боргу, думку представника позивача з даного приводу, слід задовольнити клопотання відповідача висловлене під час судового розгляду щодо розстрочення виконання судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved