Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12850,08 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № НАЕНRK 09770047 від 06.03.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4333,35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк з 06.03.2006 року по 05.03.2008 рік.. Зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав. Оскільки відповідач не повернув кредит в строки встановлені в договорі, то заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту нараховується 0,22 % за кожний день прострочення. Таки відсотки були нараховані за період з 24.09.2010 року по 24.09.2015 року, тобто в строк позовної давності. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 12850, 08 грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Представник позивача у судове засідання не звився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 4333,35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк з 06.03.2006 року по 05.03.2008 рік.. Зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 12850, 08 грн. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору, розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та повернути відсотки. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. З урахуванням наведеного суд вважає, що право банку було порушено і позивач правомірно нарахував вказані відсотки. Разом із тим, суд порушене право банку не підлягає захисту у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмової формі. За приписами ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно кредитного договору строк позовної давності сторонами був збільшений до 5 років та сплив 05.03.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом п'ятирічного строку позовної давності, встановленого кредитним договором, не звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а лише нарахував 0, 22 % за кожний день прострочення на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту. Позивач пропустив п'ятирічний строк позовної давності. Відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, конкретних обставин по справі, суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності і відмовляє в задоволенні позову. Посилання представника позивача на той факт, що строк дії договору не сплинув, оскільки згідно п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг він діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків, є безпідставними.

Outcome: dismissed