Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблений актовий запис №13. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, оскільки у них протилежні погляди на шлюбне життя. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. Зазначає, що згоди щодо утримання дитини між ними досягнуто. В підготовче засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 17 березня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу. Згідно положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №11 від 01.03.2018 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 352 грн. 40 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved