Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії. 24.11.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 15.01.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що [PERSON] з 1984 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що дана квартира ще у 50-х роках минулого століття була надана в користування прадіду позивача [PERSON] , як працівникові установи, що була попередником ДП «Навчально-дослідне господарство «Дублянський». Зазначив, що з 1982 по 2019 рік в квартирі проживали також батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , а також брат матері позивача [PERSON] із сім`єю. Однак, станом на сьогоднішній день в даній квартирі зареєстровані та проживають лише позивач та його малолітня дочка [PERSON] 2016 року народження. Вказав, що враховуючи площу квартири та те, що в ній проживають двоє громадян, а саме позивач та його малолітня дочка, дана квартира підлягає приватизації шляхом передачі її саме на безоплатній основі. Зазначив, що позивачем було прийнято рішення звернутися до Міністерства освіти і науки України, яке є уповноваженим органом по управлінню майном, що знаходиться на балансі Університету, із заявою від 13.08.2020р. щодо передачі позивачу та його малолітній дочці у приватну спільну часткову власність квартири [ADDRESS] . Вказав, що 05 жовтня 2020 року на електронну адресу позивача прийшов лист-відповідь Міністерства освіти і науки України №1/11-5929 від 03.09.2020р., в якому відповідачем було відмовлено позивачу у погодженні приватизації державного майна, а саме вищезазначеної квартири [ADDRESS] . Зазначив, що 2 квартири із даного житлового будинку уже були приватизовані в порядку визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказав, що надання одним мешканцям будинку дозволу на приватизацію та відмова у наданні такого дозволу позивачеві, свідчать про дискримінацію та порушення прав позивача з боку органу державної влади. Зазначив, що в свою чергу з 1984 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлося до позивача претензій щодо незаконності його мешкання у квартирі. Просив визнати відмову в приватизації квартири незаконною та зобов`язати Міністерство освіти і науки України провести приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що 19.08.2020 року до Міністерства освіти і науки надійшло звернення громадянина [PERSON] , в якому він просив «Оформити передачу в приватну спільну часткову власність квартиру, що займаю я, [PERSON] разом із членами сім`ї на умовах найму». Зазначив, що Міністерство освіти і науки України не має законодавчих підстав для погодження приватизації державного майна. Вказав, що відповідно до Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, Міністерство не наділено повноваженнями проводити приватизації нерухомого майна. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують право позивачів на користування вказаною квартирою, а саме: договору найму жилого приміщення та ордеру на жиле приміщення. Вказав, що власником спірного приміщення є Держава в особі Міністерства освіти і науки України, Львівський Національний аграрний університет є державним навчальним закладом, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Зазначив, що фінансування навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету, основні засоби і майно, що рахується на балансі Львівського Національного аграрного університету, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні. Вказав, що вищий навчальний заклад, на балансі якого знаходиться спірне майно є Національним закладом України. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що немає законодавчих підстав для відмови в приватизації фізичній особі. Зазначив, що відповідач у відзиві не надає жодних пояснень щодо двох інших приватизованих квартир. Третя особа Львівський національний аграрний університет подала пояснення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що міністерство не є органом приватизації. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої\~особи у\~судовому засіданні\~підтримав позицію\~відповідача та\~пояснив наступне.\~Будинок за\~адресою [ADDRESS] належить Міністерству освіти і науки України та перебуває у оперативному управлінні Львівського національного аграрного університету. Зазначив, що органу приватизації у Львівському національному аграрному університеті не існує. Вказав, що йому не відомо яким чином були приватизовані квартири [ADDRESS] і 4. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії заяви позивача до відповідача від 13.08.2020 року вбачається, що позивач просив оформити передачу в приватну спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] , що він займає. З копії листа Міністерства освіти і науки України №1/11-5929 від 03.09.2020року вбачається, що відповідач не має законодавчих підстав для погодження приватизації державного майна. З копії довідки № 103 від 12.08.2020 року, виданої директором студ. містечка ЛНАУ, вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] дійсно мешкає і зареєстрований за адресою [ADDRESS] . З копії довідки № 237 від 12.08.2020 року, виданої Державним ощадним банком України, вбачається, що інформація про використання позивачем та його дочкою [PERSON] коштів приватизаційних депозитних рахунків за номінальною вартістю житлового чека за адресою [ADDRESS] відсутня. Згідно копії Технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 15.07.2019р., дана квартира є однокімнатною із загальною площею 40,6 кв.м. З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі [ADDRESS] , вбачається, що в такій квартирі зареєстровано [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] , 2016 року народження, є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.11.2020 року вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, -, 29.05.2006 року, виданого Львівським державним аграрним університетом згідно розпорядження № 525 від 08.02.2006 року. З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.11.2020 року вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, 15.07.2008 року, виданого Львівським державним аграрним університетом згідно розпорядження № 555 від 23.06.2008 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до частини другої\~статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно з частинами 1, 2\~статті 70 Закону України «Про вищу освіту»\~матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно. Повноваження засновника (засновників) закладу вищої освіти щодо розпорядження державним майном у системі вищої освіти здійснюються відповідно до законодавства. Майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до\~статті 136 Господарського кодексу України\~право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника. За приписами частини першої\~статті 80 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на час звернення до суду із позовом, до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством. Відповідно до частини четвертої\~статті 80 Закону України «Про освіту», в редакції, яка діяла на час звернення до суду із цим позовом, об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства. За приписами пункту 2\~Указу Президента України «Про Положення про національний заклад (установу) України» від 16 червня 1995 року № 451\~заборонено органам виконавчої влади передавати закріплене за національними закладами (установами) України майно, що перебуває у державній власності, будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям. Пунктом 3.1 Статуту Львівського національного аграрного університету передбачено, що університет заснований на державній формі власності і підпорядкований Міністерству освіти і науки України як центральному органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Пунктом 12.1 Статуту Львівського національного аграрного університету передбачено, що майно закріплюється за Університетом на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та вищого колегіального органу самоврядування Університету, крім випадків, передбачених законодавством. Таким чином, судом встановлено, що Львівський національний аграрний\~університет є державним освітнім закладом, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Фінансування цього вищого навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету. Основні засоби і майно, що рахується на балансі університету, є державною власністю та перебувають в господарському віданні університету. З огляду на вищенаведені норми матеріального права та встановлені обставини у справі відносно майна\~університету, управління яким здійснюється Міністерством освіти і науки України, законом встановлена заборона на його відчуження, в тому числі в порядку приватизації, відтак, відсутні правові підстави для визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання відповідача до вчинення дій, пов`язаних з приватизацією спірної квартири (відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року\~по справі № 463/1832/18). За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed