Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з умовами договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/№ від 20.07.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року укладеним між ЗАТ «ОТР Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON]. Таким чином до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року. Відповідно до кредитного договору №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», [PERSON] було надано кредит в сумі 27570 доларів США. В свою чергу [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов'язанні, визначені кредитним договором. Зобов'язання по кредитному договору [PERSON] не виконані, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 26.02.2015 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору № №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року перед позивачем становить 19991,58 доларів США, що еквівалентно на 26.02.2015 року 560 683, 85грн. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року був укладений договір поруки № SR-В00/ 038/2007 від 03 вересня 2007 року між банком та [PERSON]. Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі. Згідно з договором про надання кредитної лінії №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк» [PERSON] було надано кредит в сумі 27570 доларів США. В свою чергу [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. Зобов'язання по кредитному договору [PERSON] не виконані, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 26.08.2014 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року перед позивачем становить 19991,58 доларів США, що еквівалентно на 26.02.2015 року 560 683, 85грн. В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року був укладений договір поруки №SR-В00/ 038/2007 від 03 вересня 2007 року між банком та [PERSON] Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі. Представник позивача просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року у розмірі 19 991, 58 доларів США, що еквівалентно на 26.02.2015 року 560 683, 85грн., пеню у розмірі 2 046 498, 48 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові, просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитними договорами №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року 19 991, 58 доларів США, що еквівалентно на 26.02.2015 року 560 683, 85 грн., пеню у розмірі 2 046 498, 48 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки має місце стягнення за виконавчим написом нотаріуса, а тому в даному випадку матиме місце подвійне стягнення зі сторони позивача. Автомобіль, на який брались кошти, знаходиться на штрафмайданчику, а тому їй не зрозуміло чому позивачі не займаються його реалізацією. Також просить суд врахувати строки позовної длавності та відмовити в задоволенні позову в цілому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, надала суду письмові заперечення. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Зокрема, судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №CL-B00/038/2007 від 03.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк», [PERSON] було надано кредит в сумі 27570 доларів США на купівлю автомобіля Mitsubishi lancer 2.0. В свою чергу [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов'язанні, визначені кредитним договором. (а.с.3). В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №CL-B00/038/2007від 03.09.2007 року був укладений договір поруки №SR-В00/ 038/2007 від 03 вересня 2007 року між банком та [PERSON] Поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі (а.с 19). Згідно з умовами договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/№ від 20.07.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CM-SMEB01/001/2007 від 23 жовтня 2007 року, укладеними між ЗАТ «ОТР Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] Таким чином до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №CM-SMEB01/001/2007 від 23 жовтня 2007 року (а.с. 28-37). Перехід даних прав до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було визнано відповідачами, про що свідчать укладені договори з останніми від 26.01.2012р. та підтвердженні взяті ними зобов»язання по укладеному кредитному договору та договору поруки ( а.с.15, 22). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON], [PERSON], є зобов'язальними і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог кредитних договорів та договорів поруки вказаних норм ЦК України, не виконали взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Станом на 26.02.2015 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору №CM-SMEB01/001/2007 від 23 жовтня 2007 року перед позивачем становить 19991,58 доларів США, що еквівалентно на день винесення рішення суду 422 422, 09грн. (а.с.43, 97). Однак, згідно виконавчого напису №6238 від 21.08.2013р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., було звернуто стягнення на заставне майно- автомобіль Mitsubishi lancer 2.0, 2007 року випуску в рахунок погашення заборгованості по даному кредитному договору ( а.с.89). Постановою від 01.11.2013 року № 40468395 старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцькою Н.В. відкрито виконавче провадження по даному виконавчому напису № 6238 від 21.08.2013 року про звернення стягнення на рухоме майно: автомобіль марки Mitsubishi lancer 2.0, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, легковий седан, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до постанови від 15.11.2013 року № 40468395 накладено арешт на автомобіль Mitsubishi lancer 2.0, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, легковий седан, що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 91). Згідно до акту опису й арешту майна від 27.11.2013 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцькою Н.В. описано і накладено арешт на автомобіль Mitsubishi lancer 2.0, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, легковий седан (а.с. 92-95). Відповідно до ч.3 п.17 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Окрім того, відповідно до ч. 2 п.9 вище зазначеної Постанови, задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, у разі якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитних договорів та норм ЦК України, не виконала взятих на себе зобов`язання, а [PERSON], будучи ознайомленим з положеннями кредитних договорів, цілком розуміючи їх зміст, підписавши договори поруки, дав згоду виступити поручителем за борговими зобов'язаннями [PERSON] перед позивачем по кредитним договорам, тому сума заборгованості за кредитним договором, що складає 19991,58 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, за договором №CM-SMEB01/001/2007 від 23 жовтня 2007 року підлягає стягненню з відповідача - поручителя [PERSON] Так, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тощо. Відповідно до п.п.4 п.17 вказаної Постанови у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з»ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. В даному випадку, суд вважає, що позивачем не доведено неможливість погашення боргу по тілу кредиту за рахунок заставного майна- автомобіля Mitsubishi lancer 2.0, 2007 року випуску, в зв»язку з чим суд вважає стягнення боргу по тілу кредиту в сумі 19 991,58 доларів з США з [PERSON] - подвійним стягненням, що є недопустимим. Однак разом з тим, на підставах вище викладених, суд вважає, що є законні підстави стягнення даної суми заборгованості з поручителя - [PERSON] , оскільки дані кошти, на момент винесення рішення суду не є стягнутими. Хибним є твердженням відповідачів щодо пропуску позивачем строків звернення з позовними виморгами до поручителя. Так, зокрема, згідно п.24 вказаної Постанови, відповідно до частини 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Так, згідно кредитного договору № CL-И00/038/2007 від 03.09.2007р. дата останнього повернення кредиту- 02 вересня 2013р. ( а.с.3-6). Разом з тим, додатковим договором №3 від 26.01.2012р. до даного кредитного договору від 03.09.2007р., сторонами даних правовідносин було погоджено та внесено зміни до дати остаточного повернення кредиту та реструкторизовано борг ( а.с.15). Згідно до додатку №1 до даного додаткового догово ру №3, дата останнього погашення кредиту - 02.09.2015р. ( а.с.18), про що також дав свою згоду поручитель [PERSON] ( а.с.22-23), зокрема в п.п. «а» п.2.1. договору №3 від 26.01.2012р. ( а.с.22). А тому строк пред»явлення вимог до поручителя становить шість місяців від встановленої дати остаточного платежу, яким є 02.09.2015р. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача пені в розмірі 2 046 498,97грн. по договору № CM-SMEB01/001/2007 від 23 жовтня 2007 року суд виходить з наступного. Згідно із частиною третьою ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1,2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Пунктом 3.1.1. кредитного договору передбачено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 1% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Станом на 26.02.2015 року [PERSON] нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 2 046 498, 48грн. (а.с. 43). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення права, а до суду звернулися лише 10.03.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року. Разом з тим, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Оскільки згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру боргового зобов'язання у гривнях станом на день винесення рішення суду. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року № 6-100цс14, яка є обов'язковою відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Оскільки позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 3654,00 грн. (а.с.44) суд вважає необхідним стягнути з відповідачів дану суму на користь позивача, по 1827 грн. з кожного, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial