Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 серпня 2001 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди та характери, відсутність взаєморозуміння. З грудня 2018 року вони проживають окремо, сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Спір про поділ спільного сумісного майна перебуває у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду. Дитина проживає разом із відповідачкою, спору щодо визначення місця проживання дитини немає. У судове засідання позивач не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі, після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити прізвище без змін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2001 року виконкомом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 10 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Судом встановлено, що сторони з грудня 2018 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться, разом вони не проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача як учасника бойових дій звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved