Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Кредобанк», за участі третіх осіб: без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що виконавчий напис від 22.05.2020 року №1304, було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та він не випливає з безспірної вимоги. Просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 22.05.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрованого реєстрі за № 1340 про звернення стягнення з [PERSON] на автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстровий номер [NUMBER] , для задоволення вимог АТ «Кредобанк» за період з 19.09.2019 року по 19.05.2020 року в сумі 1342864,59 грн. на користь Акціонерного Товариства «Кредобанк». Представник позивача Маланчук С.А. в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував, щодо їх задоволення. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. в удове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача АТ «Кредобанк» надіслав відзив на позов, в якому зазначається про те, що позивачем було порушено вимоги кредитного договору №23462/2019 від 18.04.2019 року, відбулося прострочення сплати обов`язкових платежів, внаслідок чого у АТ «Кредобанк» виникло право вимоги дострокового повернення несплаченої частини заборгованості за кредитним договором. Відповідачем процедуру отримання виконавчого напису дотримано, заборгованість по виконавчому листу не є спірною. Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Законом України «Про нотаріат». 18.04.2019\~року між\~позивачем та\~ПАТ «Кредобанк»\~був укладений\~кредитний договір\~№23462/2019,\~за яким\~банк надає\~позичальнику кредит\~в сумі\~1209724,81\~грн.\~на строк\~до 17.04.2026\~року.\~Кредит виданий\~для здійснення\~повної/часткової\~оплати за\~договором купівлі-продажу\~транспортного засобу\~марки Toyota Land Cruiser Prado, 2019 року випуску укладеного між позичальником та ТОВ «Преміум Моторс» (а.с.115-117). 14 травня 2019 року ПАТ «Кредобанк», що діє в договорі як заставодержатель, та [PERSON] , що діє як заставодавець, уклали договір застави, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цветковою Н.І. (а.с.111 - 112). Згідно пункту 1.1. вказаного договору застави він забезпечує виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору №23462/2019 від 18 квітня 2019 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем. Згідно пункту 1.2. договору застави предметом застави є рухоме майно - автотранспорт: марка, модель Toyota Land Cruiser Prado, рік випуску 2019, номер шасі [NUMBER] , колір білий, державний номерний знак [NUMBER] . Як вбачається з досудової вимоги АТ «Кредобанк» на адресу [PERSON] від 13 лютого 2020 року за вих.№27-6493/20 щодо виконання договірних зобов`язань, станом на 13 лютого 2020 року банк обраховує заборгованість позивача за кредитним договором від 18 квітня 2019 року №23462/2019 у розмірі 1\~272 084,63 грн., в тому числі: 1\~176\~033,69 - заборгованість по основному боргу, в тому числі прострочена 43 640,85 грн., 74\~064, 36 грн. - прострочені проценти, 12\~720,92 грн. - нараховані проценти, 9\~265,66 грн. - нарахована пеня (а.с.118). Будь-які докази того, що вказана вимога отримана позивачем суду не надано. Відповідно до виконавчого напису № 1304 від 22 травня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., нотаріус пропонує звернути стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт: марка, модель Toyota Land Cruiser Prado, 2019 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна нотаріус пропонує задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» за період з 18 вересня 2019 року по 19 травня 2020 року включно, в тому числі: 1\~176 033,69 грн. - неповернута сума кредиту станом на 19 травня 2020 року, 133282,57 грн. - прострочені відсотки станом на 19 травня 2020 року, 31748,33 грн. - заборгованість по пені за період з 19 травня 2019 року по 19 травня 2020 року включно, 1800,00 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 1342864,59 грн. (а.с.109). Згідно з\~постановою про\~відкриття виконавчого\~провадження ВП\~№62441531,\~30\~червня 2020\~року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1304 від 22 травня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості в розмірі 1\~342\~864,59 гривень (а.с.7). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Як вбачається з документів (наданих на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.220 року) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., стягувачем нотаріусу було подано кредитний договір №23462/2019, укладений 18 квітня 2019 року, договір застави, посвідчений 14 травня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цвєтковою Н.І., а також документи, що підтверджують невиконання [PERSON] своїх зобов`язань, розрахунок загальної заборгованості за кредитним договором №23462/2019 від 18 квітня 2019 року. Кредитний договір №23462/2019, укладений 18 квітня 2019 року нотаріально не посвідчений. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Представник позивача, заявляючи про те, що заборгованість не є безспірною, зазначив суду про те, що в Іллінецькому районному суді Вінницької області перебуває справа № 131/1169/20 за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості http://reestr.court.gov.ua/Review/92433068. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. На необхідність встановлення цих обставин вказав Верховний Суд в Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій у цивільній справі № 305/2082/14-ц. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Тому, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів безспірності вимог, за якими вчинено виконавчий напис, та не спростовано доводів позивача про неправильне визначення суми заборгованості, для погашення якої видано виконавчий напис, що є предметом розгляду в даній справі. На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позов задовольнити, понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved