Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про вселення, посилаючись на те, що 23 жовтня 2009 року [PERSON] уклала договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яким передала дану квартиру у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по ? частині кожному. Відповідач проживає у спірній квартирі, без згоди позивача змінила замок на вхідних дверях без надання комплекту ключів позивачу, в зв'язку з чим він звертався до міліції. Позивач не має вільного доступу до квартири внаслідок противоправних дій відповідача, а тому прохає суд вселити його в квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Позивач та представник позивача в особі [PERSON]. в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити їх в повному обсязі, та надали суду додаткові докази,а саме висновки правоохоронних органів про результати розгляду звернення громадян від 30 квітня 2013 року та 18 лютого 2015 року . Відповідач та представник відповідача в особі [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що не чинять позивачу перешкод у користуванні даною квартирою, комплект ключів від вхідної двері позивач має. Щодо звернень позивача до міліції зазначає, що правоохоронні органи надали належну оцінку з даного питання, в результаті чого не було встановлено тих обставин, на які посилається позивач у своїй позовній заяві. Крім того, позов не може бути задоволений і з тих підстав, що в квартирі були виконані ремонтні роботи, в результаті чого ними було зроблено перепланування квартири, яке на даний час не зареєстровано у відповідності до вимог чинного законодавства. Вселити позивача до квартири чи встановити порядок користування квартирою можливо тільки після отримання відповідних дозволів та реєстрації самочинного перепланування, будівництва відповідно до закону, а також після внесення даних про реконструйовану квартиру до Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Без правовстановлюючих документів на квартиру не можливо встановити, саме в яку частину квартири вселяти позивача. Відповідачка неодноразово пропонувала позивачу привести правовстановлюючі документи на квартиру у відповідності до вимог чинного законодавства, але він з невідомих підстав відмовлявся. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення та думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 23 жовтня 2009 року [PERSON] уклала договір дарування квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яким передала дану квартиру у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних долях по ? частині кожному (а.с. 5). Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Позивачем зазначено, що відповідач на даний час проживає у спірній квартирі та шляхом заміни дверних замків перешкоджає позивачу у доступі до квартири. Позивач не має вільного доступу в квартиру, ключів від вхідної двері до квартири, відповідач не бажає впускати до квартири позивача та відмовляється у добровільному порядку визначити порядок користуваннякімнатами. Через неправомірні дії відповідача, позивач не має можливості користуватися своєю власністю, що є обмеженням його права користування житлом. Будь-яких доказів на спростування того, що з боку відповідача позивачу чиняться перешкоди у користуванні вказаною квартирою, відповідачем та його представником в особі [PERSON], суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] має право на користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] Оскільки відповідач позбавляє позивача права користуватись вказаною квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірну квартиру та зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved