Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договорами позики в розмірі 6 616, 27 грн., який складається: 6000грн. - сума боргу; 16, 27 грн. - 3% річних; 600, 00 - штраф. Також просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2013 року між державним підприємством «Держреєстри України» та [PERSON] було укладено Договори позики, згідно якого позивач надав, а відповідач отримав поворотну безпроцентну позику грошей у розмірі 7000,00 грн. по договору № 4 та 5000,00 грн. по договору № 5. Строк повернення позики не пізніше 01.06.2014 року. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, проте відповідач вимоги щодо повернення боргу не виконав та грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим станом на 04.07.2014 року у відповідача виникла заборгованість 6616,27 грн., яка складається: 6000, 00 грн. - борг по договорам позики; 600 грн. - штраф; 16, 27 грн. - 3% річних. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 03.07.2013 року між державним підприємством «Держреєстри України» та [PERSON] було укладено Договори позики, згідно якого позивач надав, а відповідач отримав поворотну безпроцентну позику грошей у розмірі 7000,00 грн. по договору № 4 та 5000,00 грн. по договору № 5. Строк повернення позики не пізніше 01.06.2014 року. Наказом № 43-к від 02.12.2013 року відповідача було звільнено з роботи. Згідно п. 4.2. договорів в разі припинення трудових відносин між позивачем та відповідачем, відповідач здійснює повернення позики рівними частинами до 01.06.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач так і не виконав зобов'язання по Договору та суму позики позивачу не повернув, у зв'язку з чим, станом на 04.07.2014 року у відповідача виникла заборгованість 6616,27 грн., яка складається: 6000, 00 грн. - борг по договорам позики; 600 грн. - штраф; 16, 27 грн. - 3% річних. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 6000грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до п.5.1. договорів при простроченні повернення позики чи її частини у термін до 01.06.2014 року, відповідач сплачує штраф у розмірі 10% від неповерненої суми позики. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також 3% річних - 16,27грн., 600грн. штраф. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в сумі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved