Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Новоукраїнська сільська рада Марїнського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Садова, буд. 53, с. Новоукраїнка Марїнського району Донецької області. Відповідач [PERSON], як донька позивача була зареєстровані у вищезазначеному будинку, але фактично не проживає з січня 2005 року і по теперішній час, з реєстраційного обліку добровільно не знімається, комунальні платежі не сплачує. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв'язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи - Новоукраїнської сільської ради Марїнського району Донецької області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Садова, буд. 53, с. Новоукраїнка Марїнського району Донецької області, на праві приватної власності належить [PERSON] Згідно довідки № 1364 від 27.08.2018 року, виданої Новоукраїнською сільською радою Марїнського району Донецької області, за адресою: вул. Садова, буд. 53, с. Новоукраїнка Марїнського району Донецької області зареєстровані позивач, [PERSON], [INFO] чоловік позивача, [PERSON], [INFO] донька позивача, [PERSON], [INFO] син позивача, [PERSON], [INFO] донька позивача. Відповідно до довідки № 1538 від 24.10.2018 року, виданої Новоукраїнською сільською радою Марїнського району Донецької області, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована, але з 2005 року і по теперішній час не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що з січня 2005 р. відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинив. На спростування доводів позивача, відповідач всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкає в спірному будинку з січня 2005 р., тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останні втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. А відтак, дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Outcome: approved