Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення строків гарантійного ремонту ноутбуку в розмірі 7152,00 грн. та моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2018 він придбав ноутбук НР РroВook 470 4G, разом із встановленою ліцензованою операційною системою. 11 серпня 2019 ноутбук вийшов з ладу. 12 серпня 2019 позивач звернувся для ремонту ноутбуку в один із сервісних центрів ФОП [PERSON] , сервісний центр «А-Сервіс». 02 вересня 2019 позивачу повідомили, що ноутбук відремонтовано, але працівники сервісного центру наполегливо рекомендували переустановити операційну систему - платно. Позивач відмовився від платної переустановки операційної системи. 05 вересня 2019 ноутбук знову вийшов з ладу і позивач знову звернувся в сервісний центр з метою здійснення його ремонту. Зазначав, що при прийомі на ремонт ноутбука, працівники сервісного центру знову повідомили його, що проблема у ноутбуці - це операційна система і її потрібно платно переустановити. Також, позивачу повідомлено, що збереження інформації яка знаходиться в ноутбуці, теж є платною послугою. Позивач погодився на платну переустановку операційної системи та на платне збереження інформації яка знаходилась в ноутбуці. 24 жовтня 2019 працівники сервісного центру повідомили позивачу, що його ноутбук відремонтований, але прибувши 25 жовтня 2019 до сервісного центру позивачу повідомили, що нажаль ще не можливо повернути ноутбук. 29 жовтня 2019 позивач отримав ноутбук з ремонту, при цьому сплативши 650 грн. за платну переустановку операційної системи та за збереження інформації, яка знаходилась на ноутбуці. Позивач вказував, що перевірити на місці, в приміщенні сервісного центру справність ноутбуку він не зміг, оскільки, акумуляторна батарея ноутбука була повністю розряджена. Однак, вдома, він виявив два дуже значних недоліки ремонту, які завдали йому шкоди, як матеріальної так і моральної, а саме: після ремонту ноутбук став працювати дуже «голосно»; перед здійсненням ремонту ноутбука, інформація на ньому займала розмір приблизно 120 ГБ, однак після ремонту - лише 65 ГБ, також в ноутбуці зовсім були відсутніми файли Word. Вважає, що відповідач здійснив ремонт його ноутбука з порушенням строків передбачених нормами ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому неустойку за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) передбачену ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказував, що під час першого ремонту ноутбуку строк був прострочений на 8 днів (кількість днів ремонту становить 21 день); під час другого ремонту - 40 днів (кількість днів ремонту становить 54 дні). Загальна кількість днів прострочення строку гарантійного ремонту - 48 днів. Таким чином, сума неустойки становить: 14 999 грн. - сума яка була сплачена при купівлі ноутбука; 149 грн. - 1% від суми яка була сплачена при купівлі ноутбука; 149 грн. х 48 (загальна кількість днів прострочення строку гарантійного ремонту) = 7 152 грн. Крім того, зазначав, що внаслідок значного прострочення строку гарантійного ремонту ноутбука та внаслідок не збереження інформації яка знаходилась на ноутбуці, що є наслідком прямих дій відповідача, позивачу завдано суттєву моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, стресі та хвилюваннях і переживаннях, заподіяваних неправомірними діями відповідача та необхідності понесення додаткових затрат. Суму завданої моральної шкоди позивач оцінює в 100000 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2019 позовну заяву залишено без руху. 28.12.2019 від позивача надійшов оригінал квитанції про сплату судового збору. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. 20.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначав, що позивачем здійснено помилковий розрахунок затримки усунення недоліків. Вважає, що належними періодами гарантійного ремонту в даному випадку є 12.08.2019 - 31.08.2019 та 05.09.2019 - 17.10.2019, з урахуванням тридцятиденного продовження строків кожного ремонту. Вказував, що останній гарантійний ремонт ноутбука здійснювався відповідачем до 17.10.2019, після чого ним надавалися окремі послуги щодо сервісного обслуговування, а саме переустановлення операційної системи зі збереженням інформації, що знаходилась на ноутбуці. 29.10.2019 є датою отримання ноутбука позивачем у сервісному центрі, але не є датою закінчення гарантійного ремонту. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, відповідач вказував, що позивачем не було надано доказів спричинення йому моральної шкоди, а також доказів наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю відповідача та спричиненою шкодою. Також зазначав, що позивачем не було надано обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди. На підставі зазначеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 серпня 2018 позивач придбав ноутбук НР РroВook 470 4G, разом із встановленою ліцензованою операційною системою, що підтверджується фіскальним чеком ТОВ ОТК «Європлюс» від 28.08.2018 №1471. Позивач зазначав, що 11 серпня 2019 ноутбук вийшов з ладу і 12 серпня 2019 він звернувся для його ремонту в один із сервісних центрів ФОП [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , сервісний центр «А-Сервіс», що підтверджується квитанцією №148037 від 31.08.2019. Вказував, що 02 вересня 2019 йому повідомили, що ноутбук відремонтовано, але працівники сервісного центру наполегливо рекомендували переустановити операційну систему - платно, на що позивач відмовився. 05 вересня 2019 ноутбук знову вийшов з ладу і позивач знову звернувся в сервісний центр з метою здійснення його ремонту, що підтверджується квитанцією №148797 від 03.10.2019. При прийомі ноутбука в ремонт, працівники сервісного центру знову повідомили позивача, що проблема у ноутбуці - це операційна система і її потрібно платно переустановити. Також, позивачу повідомлено, що збереження інформації яка знаходиться в ноутбуці - теж є платною послугою. Позивач погодився на платну переустановку операційної системи та на платне збереження інформації, яка знаходилась в ноутбуці. 24 жовтня 2019 працівники сервісного центру повідомили позивачу, що його ноутбук відремонтований, але прибувши 25 жовтня 2019 до сервісного центру, позивача було повідомлено про те, що повернути ноутбук не можливо. 29 жовтня 2019 позивач отримав свій ноутбук з ремонту, сплативши 650 грн. за платну переустановку операційної системи та за збереження інформації, яка знаходилась на ноутбуці. Після ремонту, вдома, позивач виявив два недоліки ремонту, а саме: після ремонту ноутбук став працювати дуже «голосно»; перед здійсненням ремонту ноутбука, інформація на ньому займала розмір приблизно 120 ГБ, однак після ремонту - лише 65 ГБ, також в ноутбуці були відсутніми файли Word. Вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому неустойку за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів), посилаючись на норми ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», на це слід зазначити наступне. Враховуючи кількість днів прострочення строку гарантійного ремонту та визначаючи суму неустойки, позивач виходив із такого. Під час першого ремонту ноутбуку, строк був прострочений на: 12 серпня 2019 р. - дата здачі ноутбука в ремонт; 02 вересня 2019 р. - дата отримання ноутбуку з ремонту; 21 день - кількість днів ремонту ноутбука; 21 день - 14 днів = 8 днів - кількість днів прострочення ремонту. Під час другого ремонту ноутбуку, строк був прострочений на: 05 вересня 2019 р. - дата здачі ноутбука в ремонт; 29 жовтня 2019 р. - дата отримання ноутбуку з ремонту; 54 днів - кількість днів ремонту ноутбука; 54 дня - 14 днів = 40 днів - кількість днів прострочення ремонту. Загальна кількість днів прострочення строку гарантійного ремонту: 8+40=48 днів. Загальна сума неустойки становить: 14 999 грн. - сума яка була сплачена при купівлі ноутбука; 149 грн. - 1% від суми яка була сплачена при купівлі ноутбука; 149 грн. х 48 (загальна кількість днів прострочення строку гарантійного ремонту) = 7 152 грн. Згідно ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків в т.ч. є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі є протиправною дією. Такі дії тягнуть за собою виникнення зобов`язань у наслідок заподіяння шкоди, змістом яких, є право потерпілого (кредитора) на відшкодування завданої йому шкоди і обов`язок особи, яка завдала шкоду, відшкодувати її. Стаття 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. Так, в замовленнях на обслуговування №9028210 від 12.08.2019 та №9028601 від 05.09.2019, які містяться в матеріалах справи, зазначається, що у випадку відсутності запчастин на складі сервісного центру термін ремонту може бути продовжено на 30 днів. Датою завершення робіт за замовленням вважається дата повідомлення клієнта телефоном або шляхом смс-інформування. Таким чином, позивач був ознайомлений із вищевказаними правилами обслуговування сервісного центру та висловив згоду з ними, підписавши відповідні замовлення. Вбачається, що під час виконання гарантійних ремонтів, відповідачем виявлялася необхідність у додатковому замовленні запчастин, вказаних у квитанціях: №148037 від 31.08.2019 р. (заміна материнської плати); №148797 від 03.10.2019 р. (заміна модуля ОЗУ); №149409 від 17.10.2019 р. (заміна материнської плати), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Здійснення даних замовлень підтверджується актами приймання-передачі від 30.08.2019, 25.09.2019 та 16.10.2019, які містяться в матеріалах справи. Відповідач у своєму відзиві стверджує, що про необхідність у додатковому замовленні запчастин, позивач повідомлявся як особисто в приміщенні сервісного центру, так і за допомогою засобів телефонного зв`язку. Також, позивач повідомлявся й про завершення робіт за замовленнями. Позивачем не було надано до суду доказів на спростування зазначених тверджень відповідача. Таким чином, датами завершення гарантійного ремонту, відповідно до зазначених квитанцій, були: 31.08.2019 р., 03.10.2019 р. (після чого ноутбук продовжував залишатися у відповідача) та 17.10.2019. Крім того, вбачається, що останній гарантійний ремонт ноутбука здійснювався відповідачем до 17.10.2019, після чого відповідачем надавалися окремі послуги щодо сервісного обслуговування, а саме: переустановлення операційної системи зі збереженням інформації, що знаходилася на ноутбуці, що підтверджується копією чеку наданого позивачем до позову, що міститься в матеріалах справи. Отже, 29.10.2019 є датою отримання ноутбука позивачем у сервісному центрі, однак не є датою закінчення гарантійного ремонту. Таким чином, належними періодами гарантійного ремонту в даному випадку є 12.08.2019 -31.08.2019 та 05.09.2019 - 17.10.2019, з урахуванням тридцятиденного продовження строків кожного ремонту, а тому, розрахунок затримки усунення недоліків, наданий позивачем, є невірним. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми неустойки за прострочення строків гарантійного ремонту ноутбуку, задоволенню не підлягають, оскільки права позивача не були порушені. Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 100000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань в результаті дій відповідача, які до того ж є правоімрними На підставі викладеного,

Outcome: dismissed