Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона із відповідачем в офіційному шлюбі не перебувала, проте із 2006 року вонипроживали разом однією сім`єю. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 23 січня 2007 року, матір`ю якого записана - [PERSON] , а батьком відповідач - [PERSON] . Вказує, що сімейне життя із відповідачем у них не склалося і тому із 2011 року вони не проживають разом. Сина відповідач добровільно утримувати відмовився і тому вона вимушена була звернутися до суду для примусового стягнення аліментів.Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на користьпозивача на утримання спільного сина в розмірі 416 грн. щомісячно, на виконання якого, було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.Із 16 травня 2011 року по 01 липня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів склала 40560 грн.Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року змінено розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача, на користьпозивача, на утримання сина, з твердої грошової суми в розмірі 416 грн. на 1/4 частину його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2020 року виданою Солонянським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м. Дніпро ) вбачається, що відповідач взагалі не сплачує аліментів на утримання сина.Зі змісту вказаної довідки прослідковується, що заборгованість за виконавчими листами складає станом на 01 жовтня 2020 року - 68 077,24 грн. Вказує, що 22 листопада 2014 року позивач - [PERSON] , [INFO] вступила у шлюб із [PERSON] , [INFO] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Відповідно до змісту акту обстеження житлово-побутових умов від 27 липня 2018 року вбачається, що дитина - [PERSON] знаходиться наутриманні матері [PERSON] . Посилається в тексті позовної заяви на те, що довідка № 219 Святовасилівської сільської Ради від 27 липня 2018 року доводить, що вона разом із сином - [PERSON] , донькою [PERSON] та бабусею - [PERSON] зареєстровані та проживаємо за адресою - [ADDRESS] , а її чоловік - [PERSON] фактично проживає із ними за вказаною адресою без реєстрації. Позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу, а саме: із 2011 року і до теперішнього часу, не виконує своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти на утримання дитини та не надає жодної іншої матеріальної допомоги, не приймає участь у вихованні сина, не вживає жодних зусиль длятого щоб налагодити відносини з сином, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина. Позивачка та її представник - адвокат Мулько А.В., в судовому засіданні 29 липня 2021 року позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини поважності неявки не повідомив. Представники органу опіки та піклування Святовасилівської сільської ради - осадчий Я.Л. та Ніколаєнко О.Л. позовні вимоги підтримали, позов просили задоволити, повідомили суду, що згідно затвердженого Рішенням виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2 від 15.07.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Святовасилівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно його сина [PERSON] , на запитання головуючого повідомили, що застосування у висновку подеколи прізвища [PERSON] є технічною опискою і висновок стосується гр. [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив суду, що за все своє життя батька він бачив два рази, останній близько трьох років тому назад і під час цієї зустрічі він привітався з батьком, а останній навіть не звернув на нього уваги. Пояснив що він проживає разом з матір`ю, молодшою сестрою та вітчимом, якого він вважає батьком, оскільки той реально дбає за нього та займається його вихованням. Пояснив, що формальна участь його біологічного батька в його житті заважає йому отримати паспорт та влаштуватись в майбутньому проживати в гуртожитку. Просив позов задоволити. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників третьої особи, неповнолітнього [PERSON] , дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні та при дослідженні письмових доказів у справі було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 січня 2007 року, серія [NUMBER] , виданого Єлізарівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №180, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.11.2014 року і прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] » (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.01.2020 року виданого Солонянським РВДВС заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON] , 2007 р.н., становить 68077,24 грн. і на протязі періоду з 16.05.2011 по 01.09.2020 року аліменти жодного разу не сплачувались (а.с.14-15). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов гр. [PERSON] 1989 р.н. від 27.07.2018 року, дитина - [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] . Згідно довідки №219 від 27.07.2018 року виданої виконавчим комітетом святовасилівської сільської ради гр. [PERSON] , вбачається, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] і склад її сім`ї наступний: [PERSON] - син 2007 р.н., [PERSON] - дочка, 2015 р.н., [PERSON] - бабуся 1950 р.н., [PERSON] - чоловік 1989 р.н. (а.с. 18). Згідно довідки Святовасилівської сільської Ради № 379 від 12 жовтня 2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживає та місце знаходження його сільській Раді невідоме (а.с.19). Згідно характеристики виданої Святовасилівською сільською Радою вихідний № 213 від 12 жовтня 2020 року вбачається, що рідний батько у процесі виховання дитини [PERSON] не приймає (а.с. 21). Згідно характеристики Незабудинської філії І-ІІ ст. КЗО «Святовасилівська СЗШ І-ІІІ ступенів» Дніпропетровської області батько [PERSON] до школи ніколи не з`являвся, про відносини з батьком [PERSON] ніколи не розповідав, у неповнолітнього були травмування та конфлікти у школі, але до школи завжди з`являється мати. Жодного разу батько до школи не приїжджав. Рідний батько протягом 7 років навчання до школи не з`являвся, учень ніколи не повідомляв про зустрічі із батьком та наміри провести спільні вихідні чи канікули (а.с. 20). Судом також встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №2 від 15.07.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Святовасилівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно його сина [PERSON] (а.с.55). Згідно висновку органу опіки та піклування Святовасилівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно його сина [PERSON] прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] стосовно його сина [PERSON] (а.с. 56-57). Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факт ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідача [PERSON] відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] . Тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, багато років зловживає алкоголем, не приймає належним чином участі у його вихованні, не піклується належним чином про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, стану здоров`я, і суд вбачає підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] виключно виходячи з інтересів дитини. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved