Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] Жовтневим районним судом Миколаївської області, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. без конфіскації знаряддя лову. Проте, під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, судом не прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України, обчисленої згідно зазначених такс у розмірі 15810,00 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 21 жовтня 2017 року близько 12-00 години [PERSON] ловив рибу трьома спінінгами з дерев'яного веслового човна в акваторії Бузького Лиману в районі села Галицинове Вітовського району Миколаївської області. Під час лову [PERSON] виловив рибу судак звичайний в кількості 31 одиниць розміром 15-18 см., вагою 8 кг., чим перевищив добову норму вилову риби, а також здійснив вилов риби меншими за розмірами, встановленими Правилами любительського та спортивного рибальства, чим порушив вимоги п.4.6, п. 4.11 Правил любительського і спортивного рибальства, про що державним інспектором Миколаївського рибоохоронного патруля складений протокол про адміністративне правопорушення № 008612/1318 від 21.10.2017 р. Жовтневим районним судом Миколаївської області встановлено, що під час незаконного лову [PERSON], виловив водні ресурси: судак в кількості 31 особини, вагою 8 кг., чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 15810,00 грн., яка розрахована відповідно до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою КМУ від 21.11.2011 р. № 1209 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 477/2314/17 відносно [PERSON] згідно з якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піданно адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. без конфіскації знаряддя лову. Проте, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 40 КУпАП, судом не прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої [PERSON] рибному господарству України, обчисленої згідно зазначених Такс у розмірі 15810,00 грн. 14 січня 2018 року за вихідним № 4 позивачем на адресу відповідача направлено претензію з вимогою сплатити суму завданої державі шкоди у добровільному порядку, але відповідач зазначений обов'язок не виконав. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ» у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне, любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюється на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до цього та інших законів. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Норми лову (добування), заборонені місця, терміни заборони лову (добування) водних живих ресурсів, мінімальний розмір риб та інших водних живих ресурсів, умови проведення спортивних змагань з рибальства і підводного полювання, район дії, дозволені та заборонені знаряддя і способи лову регламентовані Правилами любительського і спортивного рибальства, затвердженого наказом Державного комітету рибного господарства України 15 лютого 1999 року №19 (далі - Правила). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» сом, судак звичайний та інша риба (крім видів, занесених до Червоної книги України), до якої відноситься і теляпія відносяться до цінних видів водних біоресурсів. Суд погоджується з розрахунком шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних біоресурсів та відноситься критично до посилань відповідача, що теляпія не відноситься до цінних видів водних біоресурсів, а Ташлицьке водосховище не є забороненим місцем для лову риби, оскільки це спростовується Правилами та постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209. В судовому засіданні встановлено, що дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному зв'язку із заподіянням шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, у добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов'язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved