Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути на свою користь суму заборгованості у розмірі 12 250,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-28518-221111 від 22.11.2011 року, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта банк» надав [PERSON], кредит у розмірі 30 000 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов'язався щомісяця в строки, визначені правилами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості в повному обсязі за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць. Позивач посилається на ту обставину, що ПАТ «Дельта Банк» виконав умови договору кредиту та надав [PERSON] грошові кошти передбачені кредитним договором у повному обсязі. Між тим, [PERSON] умови договору кредиту не виконуються внаслідок чого, станом на 08.10.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 12 250,00 грн. Представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-28518-221111 від 22.11.2011 року, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта банк» надав [PERSON], кредит у розмірі 30 000 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов'язався щомісяця в строки, визначені правилами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості в повному обсязі за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць. Також, відповідно до п. 3.4 держатель поручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. ПАТ «Дельта Банк» виконав умови договору кредиту та надав [PERSON] грошові кошти передбачені кредитним договором у повному обсязі. Між тим, [PERSON] умови договору кредиту не виконуються внаслідок чого, станом на 08.10.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 12 250,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 12 250,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved