Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 21392 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 23.06.2017 року укладено Договір позики, за умовами якого останньому надано позику в розмірі 500 грн. 00 коп. строком на 30 днів шляхом перерахування коштів на вказаний відповідачем банківський рахунок. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою в розмірі, встановленому п.1.5. договору. Станом на день подання позову, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 21392 грн. 00 коп., яка складається з: основного боргу в розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по відсоткам в розмірі 6408 грн. 30 коп.; заборгованості за простроченим відсотками в розмірі 14483 грн. 70 коп. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. 21.09.2020 заочним рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості та понесені судові витрати. 21.10.2020 відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 02.11.2020 заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 21.09.2020 скасовано, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2020. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяви згідно яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позов визнають частково, а саме в частині розміру позики та нарахованих відсотків за строк кредитування згідно договору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що ТОВ «Веллфін» зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27.10.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ «Веллфін» є кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6-7). 23.06.2017 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем укладено Договір позики №212420 в електронній формі, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 500 грн. 00\~коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Позика надавалася строком на 30 днів (п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору) (а.с.19-23). Відповідно до графіка розрахунків заборгованості за договором позики № 212420 від 23.06.2017, який є невід`ємною частиною цього договору, сукупна вартість позики становить 695 грн. 30 коп., з яких 500 грн. 00 сума по договору та 195 грн. 30 коп. - проценти за користування позикою(а.с.23). На підтвердження вказаних обставин позивач надав копію договору №212420 від 23.06.2017 року, який оформлений сторонами в електронній формі, роздруківку заявки з офіційного веб-сайті товариства\~https://creditup.com.ua\~(а.с.15-18). За\~користування позикою відповідач\~зобов`язався\~сплачувати проценти в наступному порядку: - 1,14 процента від суми позики, але не менше 30 грн. 00 коп. за перший день користування позикою, - 1,14 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем (п.п. 1.4 договору). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.611, ч. 2 ст.612, ст.ст.623-625, ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України\~передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1ст. 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1ст. 207 ЦК України). Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Зокрема, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). В разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції (ч.8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 4\~ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію»\~ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного\~статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під\~час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Так, частиною 4\~ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2017 року відповідач у визначеному Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення усіх полів заявки, які є обов`язковими для заповнення, на\~підставі якої між сторонами було укладено договір позики в електронній формі. На вказаний відповідачем розрахунок була перерахована обумовлена сторонами сума позики. Факт укладання договору позики та отримання від позивача коштів відповідач не оспорює. Згідно наданого позивачем розрахунку, взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики, процентів не виконав. За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики 500 грн. 00 коп. Між тим, вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування позикою суд виходить з наступного. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18). Таким чином, на підставі викладеного, в силу ч.9\~ст. 10 ЦПК України, позивач мав право на нарахування процентів за користування кредитом лише в межах строку надання позики - по 23.07.2017 року, що становить 195 грн. 30 коп. Згідно ч. 1ст. 141\~ЦПК України\~з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (3,25 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 68 грн. 32 коп.

Outcome: partial