Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 25.04.2014 року з відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 517. Від шлюбу у сторін народилась дитина син, який є малолітнім та проживає разом з позивачем. Остаточно сімейні стосунки між ними припинились з жовтня 2017 року, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, виникаючі конфлікти призвели до втрати почуття взаємної любові, прихильності, без яких сімейне життя не можливе, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача і дитини а тому є неможливим. Примирення між ними не можливе. Фактично сім`я розпалась, подружжя з жовтня 2017 року проживає окремо. Позивач просить суд шлюб розірвати, малолітнього сина залишити при позивачі, витрати пов`язані із отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 31.07.2019 року, проведення підготовчого засідання призначено на 24.09.2019 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті позивач подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи по суті відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. \~\~\~\~Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 517. Від шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.01.2016 року, актовий запис №217. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені з жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З цих підстав позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Згідно ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Зі змісту позовних вимог та посилань позивача на норми матеріального права, не вбачається, що сторони не дійшли згоди або у них наявний будь-який спір з приводу визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги в частині залишення дитини при позивачці є необґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial