Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки нерухомого майна вказуючи на те, що вони є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачка перешкоджає користуватися належною йому 1/2 часткою будинку, у зв'язку з чим судом винесено рішення про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом примусового вселення його до будинку. Станом на сьогоднішній день відповідачка продовжує перешкоджати користуватися житлом, реальний розділ якого технічно неможливий, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи.. Позивач, будучи власником 1/2 частки житлового будинку, іншого житла про свого проживання не має, винаймає кімнату. Грошова оцінка, вказана у технічному паспорті на будинок, становить 230 955 грн., тобто його частка становить 115 477 грн. Просить стягнути з відповідачки 115 477 грн. у якості компенсації вартості 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач, представник позивача за довіреністю [PERSON] змінили заявлені позовні вимоги, зменшивши суму компенсації до 50 000 грн. Відповідач, представник відповідача фахівець у галузі права [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, заперечували проти стягнення заявленого розміру компенсації, зазначали, що позивач не звертався до суду з позовом про встановлення порядку користування житловим будинком, а також, що позивачем не проведено експертизу для визначення дійсної вартості будинку, тому компенсація не може бути стягнута. Крім того, в наданих письмових запереченнях зазначали, що частка позивача повинна бути зменшена на половину вартості здійснених відповідачкою поліпшень, як то: газифікація, встановлення метало пластикових вікон, паркану, будівля самочинних будівель тощо. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS], частки яких є рівними - по 1/2 частки у житловому будинку кожного зі співвласників. Також встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Відповідно до рішення Скадовського районного суду від 01.11.2012 року у справі № 2119/2744/12 задоволено позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні позивача житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом примусового його вселення до вказаного будинку. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] отримав спірний будинок для проживання з сім'єю, коли працював спеціалістом відділу культури. Він був безпосереднім свідком, коли у серпні 2013 року відповідачка не пустила його та [PERSON] до будинку, а в якому останній хотів обладнати собі кімнату для проживання на виконання рішення суду про вселення. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала перешкоджання позивачу у користуванні будинком, при цьому вказала, що будинок занадто малий, в ньому проживає крім неї, донька з сім'єю, тому позивачу неможливо виділити кімнату для проживання. Одночасно заявила, що позивач не звертався до суду з позовом про встановлення порядку користування будинком. Суд звертає увагу, що позивач звертався до суду за захистом свого права з позовом про примусове вселення, при цьому на теперішній час продовжує проживати в кімнаті, яку винаймає. Не звернення позивача до суду з позовом про встановлення порядку користування спірним будинком, який не може бути реально поділений, не є підставою для відмови у позові щодо стягнення компенсації вартості частки у майні. Позивачем в судовому засіданні надано технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS], складений 10.09.2012 року, згідно інвентарна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд за вказаною адресою становить 230 955 грн. Також позивачем надано висновок № 36/11 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 2-1052/11 від 15.03.2012, відповідно до якого встановлено інвентарну вартість 1/2 частки у житловому будинку - 45 542 грн., а також зазначено, що позивач [PERSON] не забезпечений житлом, Разом з тим вказано, що виконати розподіл житлового будинку не можливо у зв'язку з тим, що площа, яка припадає для виділу, менше встановленої ДБН 30 кв. м. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в зв'язку з неможливості поділу спірного будинку та неможливістю виділу в натурі частки, належної позивачу, право останнього підлягає захисту у порядку, передбаченому ст.364 ЦК України шляхом стягнення з відповідачки грошової компенсації, Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача компенсації за припинення його права власності на частку нерухомого майна, суд звертає увагу на вимоги ч.4 і 5 ст.319 ЦК України, згідно яких власність зобов'язує. Власник не може використовували право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Виходячи з аналізу зазначеної норми права у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.316, 217, 319, 358, 361 ЦК України, вбачається, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і з таким його правом співвласника кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки (отримання грошової компенсації), і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на це, та не ставиться право співвласника на виділ (отримання грошової компенсації) у залежність від згоди інших співвласників. В даному випадку, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем, обґрунтовані, позов підлягає задоволенню, так як стягнення грошової компенсації буде єдиним способом захисту прав позивача, який будучи інвалідом, маючи у власності 1/2 частки у житловому будинку, позбавлений можливості користуватися власністю, не має іншого житла, для проживання винаймає кімнату. При цьому, відповідачка фактично тривалий час користується часткою, належною позивачу. З наданих відповідачкою копій квитанцій на придбання будівельних матеріалів вбачається, що більшість з них не містить зазначення покупця. Також суду не надано доказів використання придбаних матеріалів для поліпшення саме спірного житлового будинку та погодження на такі поліпшення з боку позивача. Крім того, як зазначила в судовому засіданні відповідачка, за умови вкладення нею коштів у поліпшення будинку, його дійсна вартість значно зросла. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Одночасно, суд вважає, що розмір грошової компенсації повинен бути визначений відповідно до зменшених позовних вимог у сумі 50 000 грн. При цьому суд звертає увагу, що сторони в судовому засіданні не заявляли клопотання про проведення у справі експертизи щодо визначення ринкової вартості домоволодіння, а суд позбавлений можливості призначити її проведення за власною ініціативою. Суд критично оцінює посилання відповідачки та її представника щодо обов'язку саме позивача ініціювати проведення такої експертизи для обґрунтування заявлених позовних вимог, оскільки відповідач, яка також не звільняється від обов'язку доказування, могла бути ініціатором даної експертизи на обґрунтування своїх заперечень проти позову. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Судові витрати покладаються на відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved