Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, посилаючись на те, що відповідач відносно нього вчинив злочин, а саме 24 вересня 2013 року відповідач шляхом вільного доступу з його будинку викрав пенсійну картку, на якій знаходились гроші в сумі 4224грн., зняв їх через банкомат. Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2014 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України і йому було призначено покарання у виді штрафу. Позивач в позові зазначає, що крім того, йому злочинними діями відповідача було завдана моральна шкода, яку він оцінює в 776грн. Моральна шкода полягає в тому, що він змушений переносити моральні переживання в зв'язку з скоєним злочином, він не мав змоги купити собі ліки, оскільки відповідач позбавив його доходу і засобів для існування. У зв'язку з наведеним просить суд стягнути з відповідача вищевказану шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Судом встановлено, що вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 29 січня 2014 року [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України /а.с.5/. Даний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з змісту вироку суду 24 вересня 2013 року [PERSON] шляхом вільного доступу до будинку [PERSON] викрав пенсійну картку, на якій знаходились гроші в сумі 4224грн., зняв їх через банкомат, які використав на власні потреби, чим завдав матеріальну шкоду в сумі 4224грн. /а.с.5/. Також як видно з даного вироку [PERSON] під час судового розгляду цивільний позов до [PERSON] не пред'являв. Згідно приписів ч.1 ст.1166 ЦК України, - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заслухавши доводи сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved