Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову посилався на те, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3555, вчинений приватним нотаріусом [PERSON] двадцять третього липня 2018 року щодо стягнення з нього 56087,23 гривень за кредитним договором №490968859 від 13.04.2018 року. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, між позивачем та банком укладено кредитний договір №490968859 від 13.04.2017 року, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти. У грудні 2018 року Позивач дізнався, що 17.08.2018 р. постановою державного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження ВП№ 57022832 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса № 3555 від 23.07.2018 року про стягнення з позивача 56087,23 гривень згідно виконавчого напису нотаріуса з урахуванням: - залишку заборгованості за кредитом у розмірі 39618,26 грн.; -залишку заборгованості за відсотками у розмірі 15468,97 грн.; Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП№ 57022832, щодо вчинення виконавчого напису №3555 від 23.07.2018 року, Позивач вважає, що виконавчий напис № 3555 від 23.07.2018 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне\~провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення грошових коштів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.\~Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені»\~п. 13 розяснено, що відповідно до ст. ст.\~34,\~36,\~87,\~88 ЗУ «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником предявлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідачем надано нотаріусу Розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням: - залишку заборгованості за кредитом у розмірі 39618,26 грн.; -залишку заборгованості за відсотками у розмірі 15468,97 грн.; Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону, а тому позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовну заяву. Розгляд справи здійснювався на підставі ст.ст. 274, 279 ЦПК України\~в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що виконавчий напис вчинений з дотримання вимог ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про іпотеку», «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису не було підтверджено безспірність заборгованості. Проте, жодних доказів не надає, а лише зазначає, що він не визнає визначену кредитором суму заборгованості взагалі. Альтернативний розрахунок не надано. Позивач наголошує, що при вчиненні виконавчого напису не було підтверджено безспірність заборгованості, однак до нотаріуса було подано повний та виключний перелік документів, як того вимагає ЗУ «Про нотаріат». Отже, стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства щодо переліку документів, які в силу вказаних положень законодавства встановлюють безспірність заборгованості та на підставі яких вчиняється виконавчий напис. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться безспірно. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] направила до суду заяву в якій зазначено, що нею 23 липня 2018 року за реєстровим №3555, за заявою ПАТ «Альфа-Банк» від 20 липня 2018 року вих. №63991 у відповідності до статей 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №490968859 від 13.04.2017 року. До заяви було долучено: оригінал кредитного договору №490968859 від 13.04.2017 року, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. Також стягувачем було надано копію вимоги про погашення боргу від 29.05.2018 року, що була надіслана боржнику 30.05.2018 року цінним листом з описом вкладення, що підтверджується відповідним документом. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не зявився, пояснень до суду не надав. Про розгляд справи в суді був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази надані в обґрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків. 23.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 3555, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №490968859 від 13.04.2017 року, укладеним між позивачем та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 55087,23 грн. у тому числі: заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору 39618,26 грн., заборгованість за відсотками, які були нараховані за користування кредитними коштами 15468,97 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.04.2017 року по 14.05.2018 року. 17.08.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON], на підставі виконавчого напису №3555 було відкрито виконавче провадження ВП № 57022832. Відповідно до статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88\~ЗУ «Про\~нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 296/5\~від 22\~лютого 2012\~року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання. При вчиненні Напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] посилається на ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, але при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової\~вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання та підтверджують отриманням ним даної вимоги. Наданими доказами приватному нотаріусу не підтверджено безспірність заборгованості, оскільки, належними доказами які б підтвердили наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи оформлені відповідно до вимог\~ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, при вчиненні нотаріального напису, нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що наданий банком розрахунок заборгованості по тілу кредиту, відсотках та покладений нотаріусом в основу спірного виконавчого напису\~не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, а є лише відображенням розрахунку заборгованості здійсненого стягувачем. Крім того, доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було, та не було надано оригіналу кредитного договору № 490968859 від 13.04.2017 року та оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved