Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, при цьому зазначив, що у них на обліку знаходиться справа по призначенню тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. 18.03.2013 на підставі заяви відповідача від 15.03.2013, копії виконавчого листа № 2-1405 від 21.06.2005 та довідки про неотримання аліментів № 13/311, яка видана була відповідачу [PERSON] ВДВС ЗМУЮ 28.03.2011, останній призначена і виплачена тимчасова допомога з 01.03.2013 по 30.06.2013 у сумі 363 грн. щомісячно. Відповідач була попереджена про підстави припинення виплати тимчасової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства, про що свідчить її підпис у попередженні. У заяві на призначення тимчасової допомоги відповідач взяла на себе зобовязання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення тимчасової допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сімї, повязаною з наданням допомоги, уповноваженими особами управління. Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. 04.06.2013 на адресу управління надійшла довідка Ленінського ВДВС ЗМУЮ ГУЮ у Запорізькій області за № 16133 від 04.06.2013, відповідно до якої відповідачка [PERSON] одержала аліменти з березня 2013 в сумі по 350 грн. щомісячно. З червня 2013 управлінню стало відомо, що з березня 2013 році у батька дитини, який ухилявся від сплати аліментів, зявилась можливість утримувати свою дитину, про що відповідач повинна була повідомити управління, але не зробила цього. В звязку з цим, відповідач безпідставно одержала тимчасову допомогу з 01.04.2013 по 30.06.2013 в сумі 1089 грн. Відповідно до п. 12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідачки на користь держави в особі Управління суму сплаченої тимчасової допомоги у розмірі 739 грн. та судові витрати, при цьому додала, що управління 10.06.2013 повідомило відповідачку про необхідність у термін до 20.07.2013 повернути виплачені кошти. Також Управління запросило відповідача для вирішення питання по поверненню коштів. 10.10.2013 відповідач подала заяву, в якій взяла на себе зобовязання погашати допомогу частками по 350 грн. щомісяця. Відповідач частково сплатила суму боргу у розмірі 350 грн. Станом на 05.05.2015 року відповідач не сплатила у добровільному порядку залишок тимчасової допомоги загальною сумою 739 (сімсот тридцять девять) грн., які управління просить стягнути в судовому порядку. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надала. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя знаходиться справа по призначенню тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. 18.03.2013 на підставі заяви [PERSON] від 15.03.2013, копії виконавчого листа № 2-1405 від 21.06.2005 та довідки про неотримання аліментів № 13/311, яка видана їй [PERSON] ВДВС ЗМУЮ 28.03.2011, відповідачці призначена і виплачена тимчасова допомога з 01.03.2013 по 30.06.2013 у сумі 363 грн. щомісячно. Відповідач була попереджена про підстави припинення виплати тимчасової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства, про що свідчить її підпис у попередженні. У заяві на призначення тимчасової допомоги відповідач взяла на себе зобовязання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення тимчасової допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сімї, повязаною з наданням допомоги, уповноваженими особами управління. Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. 04.06.2013 на адресу управління надійшла довідка Ленінського ВДВС ЗМУЮ ГУЮ у Запорізькій області за № 16133 від 04.06.2013, відповідно до якої відповідачка [PERSON] одержала аліменти з березня 2013 в сумі по 350 грн. щомісячно. З червня 2013 управлінню стало відомо, що з березня 2013 році у батька дитини, який ухилявся від сплати аліментів, зявилась можливість утримувати свою дитину, про що відповідач повинна була повідомити управління, але не зробила цього. В звязку з цим, відповідач безпідставно одержала тимчасову допомогу з 01.04.2013 по 30.06.2013 в сумі 1089 грн. 10.06.2013 року Управління повідомило відповідачку про необхідність у термін до 20.07.2013 повернути виплачені кошти. 10.10.2013 відповідачка на адресу Управління подала заяву, в якій взяла на себе зобовязання погашати допомогу частками по 350 грн. щомісяця. Відповідач частково сплатила суму боргу у розмірі 350 грн. Станом на 05.05.2015 року відповідач не сплатила у добровільному порядку залишок тимчасової допомоги загальною сумою 739 (сімсот тридцять девять) грн. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачка до суду не зявилась та будь-яких доказів на спростування доводів позивача не надала. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачки на користь держави в особі позивача суму 739 грн. тимчасової допомоги. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., від сплати яких позивач звільнений на підставі Закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved