Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, пені за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 28 серпня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №344, згідно якого банк видав позичальнику грошові кошти у розмірі 21000 доларів США. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов'язань та станом на 11.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 16283,66 доларів США. Просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини своєї не явки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи і наступного. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №344, згідно якого банк видав позичальнику грошові кошти у розмірі 21000 доларів США. Відповідно до п.2.1 кредитного договору остаточна дата повернення кредиту 27 серпня 2023 року. Згідно з п.3.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник на момент укладення договору сплачує банку процентну ставку в розмірі 14,9% річних. Пунктом 3.3. Кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються - щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році) за ставкою, визначеною у п. 3.2. Договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному в п. 2.1. Договору або до дати звернення Банку із заявою до суду в вимогою про дострокове повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк перед позичальником взяті на себе зобов?язання виконав в повному обсязі. Всупереч п. 1.1., п. 4.1. Кредитного договору зобов'язання по кредитному договору відповідачем не виконуються, кредит в порядку і в терміни, передбачені кредитним договором, не повертається, проценти за користування Кредитом не сплачуються. Умовами кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення (п. 5.1. - кредитного договору). Пунктом 4.9. кредитного договору передбачено, що Банк у випадках, передбачених п. 2.9. Договору, а саме: невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених Договором; наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором, несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє Позичальника. Згідно п.4.10 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.9), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші, належні до сплати платежі за цим Договором. 23.10.2014 року банком була надіслана письмова вимога відповідачу про дострокове повернення кредиту, однак відповідачем не була задоволена. Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 16283,66 доларів США, що станом на день розгляду справи судом (17.11.2015р.) за офіційним курсом НБУ (23,70 грн. за 1 долар США) еквівалентно 385922,74 грн. і яка складається із наступного: -12778,42 доларів США, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,70 грн. за 1 долар США) еквівалентно 302848,55 гривень; -2784,95 доларів США, прострочені відсотки, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,70 грн. за 1 долар США) еквівалентно 66003,31 гривень; -720,29 доларів США, пеня про простроченій заборгованості, що станом на день розгляду справи судом за офіційним курсом НБУ (23,70 грн. за 1 долар США) еквівалентно 17070,87 гривень. Згідно з ч.1. ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності із ст. 1050 ч. 2 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved