Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2012 року , їй належить будинок № 26 по вул.Ізюмській в місті Харкові . На теперішній час відповідач зареєстрований у спірному будинку . У 2016 році відповідач залишила спірний будинок та виїхала на постійне місце проживання у невідомому напрямку . В зазначеному будинку не мешкає, комунальні платежі не сплачує. В теперішній час, через неможливість зняти відповідача з реєстрації у спірному будинку позивач позбавлений можливості розпорядитися ним на власний розсуд. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд усунути перешкоди у розпорядження спірним будинком шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, справу розглянути у її відсутність. Відповідач на судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що будинок № 26 по вул.Ізюмській у м.Харкові на підставі договору купівлі продажу від 07.02.2012 року належить: [PERSON] ( а.с.3-5 ) З довідки з місця проживання про склад сім'ї від 02.07.2018 року, вбачається, що за адресою зареєстрована відповідач [PERSON] ( а.с.9 ), але за вказаною адресою не проживає . У підтвердження цього факту складений акт про непроживання , що підписаний [PERSON] та [PERSON] , що проживають за адресою [INFO]. Судом також встановлено, що відповідач по справі хоча і зареєстрована у вказаному будинку , але згідно наданих суду доказів з червня 2017 року в зазначеному будинку не проживає, в будинку відсутні її особисті речі, продала будинок позивачу - 07 лютого 2012 року . Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України власник\~житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 191 ЦК України власник\~майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved