Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором купівлі-продажу кукурудзи кількістю 137,7 тонн вартістю 179010 грн., що оформлений шляхом складання рахунку - фактури, видаткової накладної від 30.11.2011 року. Також позивач нарахував втрати від інфляції за період прострочення виконання зобов'язання, а саме за період з 01.12.2011 року по 01.04.2014 року та 3% річних за 886 днів прострочення оплати товару, а тому просить стягнути з відповідача борг з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції на загальну суму 186340 грн. 80 коп. Позивач в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, його представник до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2014 року [PERSON] уклав з фермерським господарством «Липоворізьке» договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор уступив новому кредитору право вимоги за договором купівлі - продажу кукурудзи від 30.11.2011 року, укладеного між фермерським господарством «Липоворізьке» та товариством з обмеженою відповідальністю «СП Білорусь продукт», заборгованість якого станом на 25.04.2014 року згідно умов договору становить 170010 грн. Пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги передбачено, що новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в Основному договорі (а.с.2) На виконання умов п. 4.2 договору про відступлення права вимоги позивач 30.04.2014 року направив боржнику повідомлення про відступлення права вимоги за основним договором. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Наявність договірних відносин між фермерським господарством «Липоворізьке» та товариством з обмеженою відповідальністю «СП Білорусь продукт» підтверджується рахунком - фактурою №228 від 30.11.2011 року та видатковою накладною за таким же номером від 30.11.2011 року, згідно яких по довіреності №1 від 29.11.2011 року відпущено ТОВ «СП Білорусь продукт» 137,7 тонн кукурудзи на загальну суму 179010 грн. (а.с.3-6) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, а тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати грошових коштів за отриману відповідно до рахунку - фактури від 30.11.2011 року кукурудзу, а тому кошти в сумі 170010 грн. підлягають стягненню на користь позивача, оскільки право вимоги саме такої суми перейшло до нового кредитора за договором про відступлення права вимоги. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку з урахуванням індексу інфляції за період з 01.12.2011 року по 01.04.2014 року, оскільки саме такий період заявлений позивачем у позові, сума боргу становить 173960, 35 грн., а 3% річних за 886 днів прострочення становить 12380,45 грн. 676 грн. 71 коп., а всього борг становить 186340 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 360 - 7 ЦПК України, Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, прийнято ряд постанов, в яких сформульовані обов'язкові для усіх судів України правові позиції. Так, у постанові від 15.11.2010 року №3-11 гс10 Верховний Суд України зазначив, що аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідачем не спростовані доводи позивача, не надано доказів проведення оплати отриманого товару, а тому з підстав, заявлених позивачем, позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач не сплачував судового збору при пред'явленні позову до суду, так як є інвалідом 2 групи, а тому звільнений від його сплати згідно Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved