Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності. У своєму позові позивач вказав, що 11 квітня 2006 року він, [PERSON] придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Паркування» згідно договору купівлі-продажу наступне майно, що розташоване у м. Запоріжжя за адресою: 1. вул. Фільтрова, 16: магазин, літ. А, інв. №10306, заг. пл. 19,2 кв.м.; автозаправний блок-пункт, №1, інв. №10401; автозаправний блок-пункт, №2, інв. №10402; автозаправний блок-пункт, №3, інв. №10403; ворота №46, інв. №10301, паркан №5; заг. пл. 351,8 кв.м.; замощення І. інв. №10304. заг. пл. 1940,0 кв.м. (загальна вартість 59 984, 65 грн. з ПДВ) 2. майдан Профспілок: будка сторожу , інв. № 10310; дробина, інв. № 10303; система електропостачання, інв. № 10308. (загальна вартість 46 998, 00 грн. з ПДВ) 3. вул. Зелінського, 3: шлагбаум, інв. № 10604; ворота залізні, інв. № 10303; замощення дорожнє , інв. № 10305; ящик с піском, інв. № 10605; паркан (10 секцій), інв. № 10307; прожектор, інв. № 10602; сторожка цегляна, інв. № 10309; прожектор, інв. № 10601. (загальна вартість 36536, 47 грн. з ПДВ) Пунктом 2.2 даного договору визначено, що продаж зазначеного майна здійснюється за ціною 143 519, 12 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до пункту 5.2. даного Договору Покупцем перераховано Продавцю грошові кошти у розмірі 143 519, 12 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами. Відповідно до п.3.1 Договору від 11.04.2006 року факт передачі майна буде підтверджений складанням акту приймання-передачі. Пунктом 4.1.4 Договору встановлено, що Протягом 6 (шести) місяців з моменту укладання даного Договору Продавець бере на себе зобовязання за власні кошти підготувати усі необхідні документи та нотаріально посвідчити даний Договір в частині купівлі-продажу нерухомого майна, здійснити реєстрацію в ОП «ЗМБТІ» права власності на нерухоме майно за Покупцем, а також здійснити переоформлення договору оренди (права користування) земельної ділянки під нерухомим майном за Покупцем. Цього ж дня, 11.04.2006 року відповідачем передані майно, що є предметом договору купівлі-продажу, що підтверджується актами приймання - передачі до договору №1, №2 та №3 від 11.04.2006 року. Із змісту договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року слідує, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Договір відповідає вимогам, встановленим законом, не порушує права та законні інтереси третіх осіб та не містить протизаконних умов. Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суттєвими умовами договору купівлі-продажу, з огляду на норми глави 54 ЦК України, окрім предмету, є ціна. Таким чином, Позивач виконав своє зобовязання щодо оплати майна та зобовязання щодо прийняття майна в повному обсязі. У відповідності до вимог статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у , набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Норми статті 657 ЦК України передбачають, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як вбачається, сторони повністю досягли згоди щодо відчуження майна, здійснення розрахунків за договором, а також порядку його відчуження. Враховуючи наведене, на підставі системного аналізу вищенаведених норм ЦК України зобовязання за Договором Продавцем та Покупцем виконані у повному обсязі. Згідно статі 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На сьогодні нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося з вини Відповідача у звязку з його ухиленням від нотаріального посвідчення. 21.10.2006 року Позивачем було направлено Відповідачу лист про вимогу здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року. У зазначеному листі Покупцем запропоновано погодити кандидатуру приватного нотаріуса для укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна. У відповіді продавця від 28.11.2006 року містяться посилання на той факт, що на звернення останнього до нотаріуса йому було відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого у м. Запоріжжі по вул. Фільтровій, 16, яке продано Позивачу, оскільки Продавцем не надано необхідних документів, для вчинення правочину, в тому числі документів, що підтверджують право власності на спірні обєкти нерухомості, витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно тощо. Про належність на момент укладання спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна на праві власності Відповідачу свідчить, зокрема: - технічний паспорт ОП «ЗМБТІ» на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 16; - договір купівлі-продажу Відповідачем автозаправних блок пунктів від 15.09.1999 року; - актом державної технічної комісії від 2005 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 16. Земельна ділянка під зазначеними обєктами нерухомості знаходиться в користуванні Відповідача на підставі рішення Запорізької міської ради №44/345 від 20.04.2005 року, а також договором оренди землі, площею 0,0480 га, кадастровий № 2310100000:02:012:0055, та площею 0,1674 га, кадастровий номер № 2310100000:02:012:0054, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 16. Він, починаючи з 11.04.2006 року, добросовісно, відкрито, та безперервно володів нерухомим майном, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 16, користувався ним, зокрема, передавав в оренду, підтримував в належному стані. Крім цього позивачем, починаючи з 11.04.2006 року у звязку з неможливістю оформити на себе прямі договори щодо надання комунальних послуг за відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно, сплачувалися всі витрати, повязані із належним утриманням спірного нерухомого майна, а саме: відшкодування Відповідачу витрат за користування електроенергією, водопостачання, тощо. На даний час спірне нерухоме майно не перебуває під арештом, будь яким обтяженням, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51024841 від 14.12.2016 року. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомий давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У своєму позові позивач просить визнати право власності за [PERSON], [INFO] (місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул. Лассадя, буд. 4, ІПН [NUMBER]) на обєкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 16, а саме: - магазин, літ. А, інв. №10306, заг. пл. 19,2 кв.м.; - автозаправний блок-пункт, №1, інв. №10401; - автозаправний блок-пункт, №2, інв. №10402; - автозаправний блок-пункт, №3, інв. №10403; - ворота №46, інв. №10301, - паркан №5; заг. пл. 351,8 кв.м.; - замощення І. інв. №10304. заг. пл. 1940,0 кв.м. У судове засідання позивач не зявився, але представник позивача надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить його задовольнити, а також розглянути справу без участі позивача. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав до суду свої письмові заперечення, в яких вказали, що жодним чином не порушило прав і інтересів [PERSON], оскільки нездійснення ними державної реєстрації права власності на нерухоме майно не залежало від будь-яких дій або бездіяльності їх підприємства. Просять розглянути справу на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі -продажу 11 квітня 2006 року [PERSON] придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «КП «Паркування» згідно договору купівлі-продажу наступне майно, що розташоване у м. Запоріжжя за адресою: 1. вул. Фільтрова, 16: - магазин, літ. А, інв. №10306, заг. пл. 19,2 кв.м.; - автозаправний блок-пункт, №1, інв. №10401; - автозаправний блок-пункт, №2, інв. №10402; - автозаправний блок-пункт, №3, інв. №10403; - ворота №46, інв. №10301, - паркан №5; заг. пл. 351,8 кв.м.; - замощення І. інв. №10304. заг. пл. 1940,0 кв.м. (загальна вартість 59 984, 65 грн. з ПДВ) 2. майдан Профспілок: - будка сторожу , інв. № 10310; - дробина, інв. № 10303; - система електропостачання, інв. № 10308. (загальна вартість 46 998, 00 грн. з ПДВ) 3.вул. Зелінського, 3: - шлагбаум, інв. № 10604; - ворота залізні, інв. № 10303; - замощення дорожнє , інв. № 10305; - ящик с піском, інв. № 10605; - паркан (10 секцій), інв. № 10307; - прожектор, інв. № 10602; - сторожка цегляна, інв. № 10309; - прожектор, інв. № 10601. (загальна вартість 36536, 47 грн. з ПДВ) Пунктом 2.2 даного договору визначено, що продаж зазначеного майна здійснюється за ціною 143 519, 12 грн. з урахуванням ПДВ. Таким чином, позивач набув право власності на законних підставах на підставі правочину. При цьому, згідно приписі ст.. 328 ЦК України діє принци презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, ф Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Із змісту договору купівлі-продажу 11.04.2006 року встановлено, зщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов . Договір відповідає вимогам, встановленим законом, не порушує права та законні інтереси третіх осіб та не містить протизаконних умов. Із актів приймання передачі до договору № 1, №2 та № 3 від 11.04.2006 року вбачається, що відповідачем було передане майно, що є предметом договору купівлі-продажу. Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» встановлено, що можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини 4 статті 344 ЦК,з гідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», виходячи зі змісту частини 1 статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. На теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося з вини відповідача у звязку з його ухиленням від нотаріального посвідчення. Судом встановлено, що позивач починаючи з 11.04.2006 року добросовісно, відкрито та безперервно володів нерухомим майном, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фільтрова,16, користувався ним, зокрема, передавав в оренду, підтримував в належному стані. Земельна ділянка під зазначеними обєктами нерухомості знаходиться в користуванні відповідача на підставі рішення Запорізької міської ради від 20.04.2005 року. Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51024841 від 14.12.2016 року спірне нерухоме майно не перебуває під арештом. Із відповіді відповідача від 28.11.2006 року вбачається, що нотаріусом було відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу від 11.04.2006 рок у звязку відсутності документів, що підтверджують право власності на спірні обєкти нерухомості. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved