Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на навчання у розмірі 66658,82 грн. Позивач, мотивує свої вимоги тим, що відповідач, відповідно до вимог Закону України «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2010 по 25.08.2014р. У 2011 року відповідача на підставі наказу Одеського державного університету внутрішних справ № 136 о/с від 08.08.2011р. було зараховано курсантом до Одеського державного університету внутрішних справ, поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Надалі, відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області, та призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУМВСУ в Одеській області, згідно наказу ГУ МВСУ в Одеській області № 429 о/с від 27.06.2014р. Проте в подальшому, відповідно до наказу ГУ МВСУ в Одеській області № 575 о/с від 19.08.2014 р. було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66»ж» (за власним бажанням. Оскільки, відповідно до положень ст.18 Закону України «Про міліцію» у добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано витрат, пов'язаних з його утриманням в навчальному закладі, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017 року, підсудність даної справи визначено Святошинському районному суду м. Києва (а.с.2). Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки подана заява не відповідала вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, а саме: позивачем не надано доказів сплати судового збору (а.с.44-45). На виконання вимог вищенаведеної ухвали, 01.02.2018 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, яке ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 20.02.2018 року було задоволено (а.с. 48-52, 62-63). Ухвалою судді від 20.02.2018р. було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз'яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право а подання заперечень на відповідь на відзив (а.с.62-63). Від представника позивача до суду не надходило заяви про розгляд справи в загальному провадженні, чи за викликом сторін. Разом з тим, 25.04.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача, в якому вона просить справу розглядати у її відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач повідомлений про розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін належним чином шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Святошинського районного суду м.Києва, оскільки згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 27.03.2014 року та листа заступника начальника УДППЗ «Укрпошта» від 31.07.2014 року, прийом та доставка поштових відправлень до населених пунктів АР Крим тимчасово призупинена. Відзив на позов надано не було, заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2010 по 25.08.2014. У 2011 року відповідача на підставі наказу Одеського державного університету внутрішних справ № 136 о/с від 08.08.2011 було зараховано курсантом до Одеського державного університету внутрішних справ, поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. 05.09.2011 між Одеським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора генерал-лейтенанта міліції Волощука А.М., який на діє на підставі Статуту, з одного боку (надалі - виконавець), Головним управлінням МВС України в Автономній Республіці Крим в особі начальника полковника міліції Резнікова С.Д. який діє на підставі Положення, з другого боку, та громадянином України [PERSON], з третього боку, було укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком підготовки «правознавство» (а.с.19-20). Згідно п.п. 2.1.1., 2.1.3. вказаного Договору виконавець зобов'язався, серед іншого: забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів; забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. В свою чергу, у відповідності до п.п. 2.3.1., 2.3.5., 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався, серед іншого: виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня; після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років; у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. При цьому, 01.02.2013, між сторонами вищезазначеного договору, було укладено додатковий договір до договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішних справ від 26.09.2011, в якому п. 3 договору виклали в іншій редакції, визначивши підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку (а.с. 21). Надалі, відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області, та призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУМВСУ в Одеській області, згідно наказу ГУ МВСУ в Одеській області № 429 о/с від 27.06.2014. Проте в подальшому, відповідно до наказу ГУ МВСУ в Одеській області № 575 о/с від 19.08.2014 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66»ж» (за власним бажанням (а.с. 18). Положеннями статті 18 Закону України «Про міліцію» було визначено, що курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З наданої суду копії довідки про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] за період з08.08.2010 по 25.08.2014 складає 66658,82 грн. У відповідності до наданої суду копії поданого на ім'я ректора Одеського державного університету внутрішніх справ відповідачем рапорту, [PERSON] доповів, що у зв'язку із звільненням з органів внутрішніх справ, та не відпрацювавши обов'язкових три роки, у зв'язку з тим, що невиконання взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору стало наслідком незалежних від нього обставин непереборної сили (а.с.11). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно положень ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 1762 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved