Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, процентів від суми позики та трьох процентів річних, посилаючись на те, що він 04.10.2011 р. на підставі договору позики передав в борг відповідачу 15 000 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути кошти у розмірі 15 525 доларів США не пізніше 4 листопада 2011 р. Виходячи з цього річний процент складає 42 %. 06.01.2012 р. відповідач позичив у позивача кошти у розмірі 4 500 доларів США, договір також був укладений в письмовій формі у вигляді розписки. Відповідач зобов'язався повернути кошти у розмірі 5 175 доларів США не пізніше 06 лютого 2012 р. Виходячи з цього річний процент дорівнює 180 % . Проте позичені гроші, на загальну суму 19 500 доларів США, відповідач не повернув. У зв'язку з порушенням зобов'язань, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача : 19 500 доларів США - неповернута сума боргу за двома договорами; 40 522 доларів США - проценти за користування позиченими коштами; 1 646 доларів США - три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу, а всього суму 61 668 доларів США, за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, справу просив розглядати за його відсутністю. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та наявності підстав передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . З розписки від 04.10.2011 р. вбачається, що відповідач взяв у боргу у позивача 15 000 доларів США та зобов'язався повернути 15 525 доларів США 04.11.2011 р. З розписки від 06.01.2012 р. вбачається, що відповідач взяв у боргу у позивача 4 500 доларів США та зобов'язався повернути 5 175 доларів США до 06.02.2012 р. Проте відповідач зобов'язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичним особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А ч. 2 цієї статті зобов'язує боржника який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19 500 доларів США - неповернута сума боргу за двома договорами; 40 552 доларів США - проценти за користування позиченими коштами; 1 646 доларів США - три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу, а всього суму 61 668 доларів США. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до повідомлення Національного банку України від 27.01.2015 р. Національний банк України з 14.00 27.01.2015 р. встановив наступний курс гривні до іноземної валюти: 100 доларів США - 1589.9591 грн. Оскільки на час ухвалення рішення 28.01.2015 р. о 12 год. 00 хвил. Національним банком України не встановлено новий офіційний курс гривні до іноземної валюти, суд конвертує суму боргу 61 668 доларів США, за курсом НБУ на 27.01.2015 р., що складає 979904,52 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved