Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, вказуючи, що 08.09.2011 року відповідач взяв в борг у позивача 80000 гри., які зобов'язався повернути 12.09.2011р.. що підтверджується розпискою від 08.09.2011р. Вказаний обов'язок відповідач не виконав, що змусило позивача звернутись з позовом до суду та заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.04.2014р. позовні вимоги задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача 80000 грн. боргу, 154 грн. 70 копійок інфляційного збільшення суми боргу за період з 13.09.2011року по 31.12.2013 року та 13550грн.69коп. 3% річних за період 13.09.2011р. по 31.12.2013р. На виконання даного рішення, позивачем було отримано виконавчий документ та направлено його на примусове виконання до органу Державної виконавчої служби, але станом на 12.05.2015р. рішення суду у даній справі не виконано Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникає з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачав, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту прийняття рішення у справі №711/340/14 відповідач навмисно ухиляється від виконання свого грошовою обов'язку внаслідок чого у позивача настають негативні наслідки, які викликані інфляційними процесами в економіці України А тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 56986 грн. 66 коп. інфляційного збільшення суми боргу та 3195грн. 62 коп. 3% річних за період з 01.01.2014р по 01 05.201 5р., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 08.09.2011 року відповідач взяв в борг у позивача 80000 гри., які зобов'язався повернути 12.09.2011р.. що підтверджується розпискою від 08.09.2011р. Вказаний обов'язок відповідач не виконав, що змусило позивача звернутись з позовом до суду та заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.04.2014р. позовні вимоги задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача 80000 грн. боргу, 154 грн. 70 копійок інфляційного збільшення суми боргу за період з 13.09.2011року по 31.12.2013 року та 13550грн.69коп. 3% річних за період 13.09.2011р. по 31.12.2013р. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, судом встановлено, що відповідач грошові кошти отримав, а свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав. Факт наявності судового рішення від 08.04.2014р. про задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача 80000 грн. боргу, 154 грн. 70 копійок інфляційного збільшення суми боргу за період з 13.09.2011року по 31.12.2013 року та 13550грн.69коп. 3% річних за період 13.09.2011р. по 31.12.2013р., якщо воно не виконано [PERSON] в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання, передбачених ч.2 ст.625ЦК сум. Таким чином, оскільки рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 08.04.2014р. про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор, права якого порушені, вправі вимагати стягнення з нього сум інфляційних нарахувань та процентів річних, в т.ч. до повного виконання грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для частковогозадоволення даного позову. До стягнення з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних за період з 01.01.2014 по 01.05.2015 - 3182грн. 47коп.(80000*3%*484(кількість днів прострочення):365:100), 56986,66 грн. інфляційного збільшення суми боргу та судові витрати 601, 69грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: partial