Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої вона є, зареєстрований чоловік її доньки, громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки [PERSON], відповідач по справі. Проте, як зазначає позивач, відповідач з 22.06.2016 року в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за місцем проживання. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву, у якій позов визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та участі відповідача. Представник третьої особи судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку заперечував з підстав того, що до суду не відносяться питання зняття з місця реєстрації особи, оскільки це є дискреційні повноваження Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності усіх учасників процесу, за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.02.1994 року, посвідченого завідуючою Двадцятої Київської державної нотаріальної контори Рильською Л.С. (а.с. 14, зворот). Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи [NUMBER] від 04.06.2018 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.02.2016 року і по теперішній час (а.с. 31). Відповідно до Актів обстеження житлового приміщення від 20.09.2017 року та від 05.05.2018 року, складених ЖБК «Дніпро-12» у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], її донька [PERSON] та онук [PERSON]. [PERSON] у квартирі не проживає, належні йому речі у квартирі відсутні (а.с. 19, 20). Як убачається з пояснень позивача, вона зареєструвала відповідача, який є чоловіком її доньки, з метою отримання ним посвідки на тимчасове проживання в Україні. Тобто оформлення реєстрації [PERSON] здійснено з метою його легального в'їзду на територію України. Позивач вказує, що на момент реєстрації відповідача не було відомо, чи буде він разом із сім'єю проживати на території України, чи на території Алжиру (а.с. 15). 22.06.2016 року відповідач виїхав з території України і станом на дату розгляду справи на територію України не повертався, у квартирі не проживає. 10.02.2018 року позивач як власник майна на підставі довіреності, виданої відповідачем на її ім'я, звернулась до Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб із заявою про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Проте [PERSON] відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку, з огляду на те, що термін дії його посвідки закінчився 05.02.2017 року (а.с. 17, зворот). Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік,а також визнання відповідачем позову, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню. Разом з тим позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасною, оскільки третя особа не відмовляла у знятті його з реєстраційного обліку за наявності рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial