Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18.09.2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено рішення у справі № 437/3593/12, яким стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. [INFO] у нього від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою народився син - [PERSON] . Із ухваленням останнього за часом судового рішення про стягнення аліментів у нього на утриманні двоє дітей, також він на даний час не працює і його матеріальний стан погіршився, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У зв`язку з цим, позивач просить зменшити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2012 року, що набрало законної сили 29.09.2012 року у справі № 437/3593/12, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , з ј частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Також про судові засідання відповідач двічі повідомлялась оголошенням про її виклик. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] , вбачається, що його батьками є : «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] ». Згідно копії трудової книжки Серія [NUMBER] , виданої на ім`я « [PERSON] », з 08.03.2019 року по 19.04.2019 року [PERSON] отримував матеріальну допомогу по безробіттю. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, судом встановлено та не оспорювалось відповідачем, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 18.09.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), однак у відповідача після винесення зазначеного рішення суду, змінився сімейний стан, останній має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів з ј частини на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст. ст. 180, 181, 192 Сімейного Кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved