Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати припиненим договір поруки № K2P6CB00260015/03 від 29.02.2008 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» припиненим. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.02. 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір поруки № K2P6CB00260015/03 на забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON]. За відсутності письмової згоди позивача 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування [PERSON] кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 року - зменшена до 14,62 % річних. При цьому, позивач вказує, що позичальником були прийняті умови збільшеної процентної ставки, та, як наслідок, збільшення розміру основного зобов'язання, оскільки станом на день подання позову зобов'язання за Кредитним договором виконуються останнім належним чином. Враховуючи викладене, позивач вважає, що в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України є всі підстави для визнання Договору поруки припиненим, адже обсяг його відповідальності, як поручителя, збільшився без відповідної на те його згоди. Позивач в судове засідання не з'явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 29.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № K2P6CB00260015, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 54101,25 доларів США з виплатою процентної ставки 12 % на рік, строком до 29.02.2023 року. У забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON] за кредитним договором № K2P6CB00260015, 29.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Відділення № 50 Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про припинення поруки за вищенаведеним договором, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на збільшення обсягу його відповідальності, як поручителя, без відповідної на те його згоди, адже 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних, а 21.09.2010 року - зменшена до 14,62% річних. Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 20.04.2016 року №6-2662цс15, збільшення відповідальності поручителя може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливо умов відповідальності поручителя, зокрема шляхом скорочення термінів повернення кредитів. Як роз'яснив пленум Верховного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 22 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають і кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стає результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення рорзміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 року №10-1393/0/4-12 передбачено, що у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 21.11.2011 року у справі №6-49цс11, від 19.12.2011 року у справі №6-67цс11, від 05.11.2013 року у справі №6-43цс13 - згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № K2P6CB00260015 від 29.02.2008 року, 26.10.2008 року відсоткова ставка за користування третьою особою кредитними коштами була збільшена відповідачем в односторонньому порядку до 15,12% річних. Тобто, з урахуванням положень ст. 653 ЦК України, банком було фактично змінено основне зобов'язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов'язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя. В той же час, з наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що відповідач не отримував відповідної згоди поручителя на таку зміну основного зобов'язання, письмове надання якої, в свою чергу, передбачено п.13 Договору поруки. Таким чином, враховуючи, що відповідачем було змінено основне зобов'язання, що витікає з кредитного договору, в бік збільшення розміру процентів, які позичальник зобов'язаний сплатити за користування кредитом, що, в свою чергу, призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя, без згоди на таке збільшення з боку позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved