Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 09.10.2007р. був укладений шлюб та сторони мають спільну дитину. Різні погляди на життя призвели до розпаду сім'ї, примирення між подружжям не можливе. Позивач вказує, що стосунки між подружжям носять формальний характер, сім'ю зберегти неможливо. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], дитина проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовує нормами ст.180 Сімейного Кодексу України. Вказує на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем, проте спільно з відповідачем не живе.Позивач вказує, що відповідач не бере участі в утриманні спільної дитини, вона сама утримує сина, а тому потребує матеріальної допомоги чоловіка. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та стягувати аліменти в розмірі 1000грн. щомісячно. Відповідач позов визнав повністю. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він в даний час не працює, проти розірвання шлюбу не заперечує, згідний виплачувати аліменти в тому розмірі як просить позивач. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.10.2007р., який зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 304. Спору щодо розподілу спільного майна не має. Сімейні відносини сторонами припинені. Розпад сім'ї мав місце через втрату взаємних почуттів та взаємної поваги. Примирення між подружжям не можливе. Суд вважає, що сім'я існує формально, дана сім'я розпалася, і зберегти її не можливо. Позивач вказав, що після розірвання шлюбу має намір залишити за собою прізвище, що набула у шлюбі - [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено з 01.01.2014р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень, 30 % від цієї суми складає - 385,80 грн. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] народження, є сином сторін по справі - [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що згідно довідки квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва дитина сторін проживає з позивачем. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved