Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. При цьому позивач вказує на те, що [INFO] року померла його дружина [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить 1/6 частина квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності. Заповіту [PERSON] не складала. Як зазначає позивач, спадщину він прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання заяви про прийняття спадщини до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, яка надіслана поштою у зв»язку з віддаленістю місце знаходження нотаріальної контори та станом здоров»я спадкоємця, який є інвалідом 1 групи. Відповідач, яка є матір»ю померлої, також прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 09.11.2015 року, а батько померлої відмовився від своєї частки у спадщині на її користь. Позивач вказує на те, що 22.03.2016 року його представник звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки до спадкової справи не надано правовстановлюючий документ на вищевказану частину квартири. Дійсно, він (позивач) не має можливості надати правовстановлюючі документи на квартиру, оскільки вони знаходяться у відповідача, які вона отримала під час приватизації квартири на себе та членів своєї сім»ї. Надавати ці документи нотаріусу для одержання ним свідоцтва про право на спадщину відповідач наміру не має, неодноразові звернення ігнорує, чим створює перепони для оформленням ним спадщини та порушує його право на спадкування. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/18 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала. При цьому пояснила, що відповідач визнає, що позивач має право на 1/18 частину спірної квартири, а тому не порушує прав позивача. Крім того, відсутні докази порушення відповідачем прав позивача. Також, представник відповідача зазначила, що позивач не звертався за видачею дублікату правовстановлюючого документу, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність (а.с.47). Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.04.2008 року (а.с.9). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 67,1кв.м, житловою площею 40,9кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат (а.с.80). 16.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.55). Також, 23.06.2015 року відповідач [PERSON] та [PERSON], які є батьками померлої [PERSON], звернулись до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори: відповідач подала заяву про прийняття спадщини, [PERSON] - заяву про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача (а.с.53, 54, 64). 09.11.2015 року державним нотаріусом П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] відповідачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна, яке складається з 1/6 частини квартири [ADDRESS] (а.с.82). Постановою державного нотаріуса П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки до спадкової справи не надано правовстановлюючий документ на частку квартири, що успадковується (а.с.93). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги, вказуючи на неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру в зв»язку з ненаданням відповідачем оригіналу правовстановлюючого документу, чим порушуються його права на спадкування майна після смерті його дружини. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, вказуючи на те, що відповідач не заперечує за позивачем його права на частку у спадщині, а також на те, що відсутні докази порушення прав позивача з боку відповідача, яку законом не зобов»язано вчиняти будь-які дії для отримання позивачем вказаного свідоцтва. Суд вважає доводи представника позивача обґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, і даний факт підтвердили в судовому засіданні представники сторін, позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї дружини, який у встановленому законом порядку звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки до спадкової справи не надано правовстановлюючий документ на частку квартири, що успадковується. Даний документ знаходиться у відповідача, яка надавати його нотаріусу не бажає, хоча право власності позивача на частину квартири не оспорює. Таким чином, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу є перешкодою в отриманні ним свідоцтва про право на спадщину за законом, чим порушується його право на спадкування, а тому його порушені права підлягають захисту в судовому порядку. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач є особою, звільненою від сплати судового збору (інвалід 1 групи), то, відповідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на корись держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved