Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтовано тим, що 20.02.2018 року між ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АМ/3420713 , забезпечений транспорт «ISUZU», державний номерний знак [NUMBER] . 12.01.2019 року в м. Маріуполі по пр. Металургів, 110 мала місце ДТП за участю автомобіля «ISUZU», державний номерний знак [NUMBER] , пі д керуванням [PERSON] та автомобілем «MAZDA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «MAZDA», державний номерний знак [NUMBER] , з вини [PERSON] . Після настання ДТП, учасники, погодивши всі обставини її виникнення, вирішили не фіксувати дорожньо-транспортну пригоду шляхом складання протоколу працівниками поліції, а склали спільне повідомлення про ДТП (Європротокол). Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ, страхового акту №19.59.3420713-279 на підставі заяв про страхове відшкодування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 19 989,72 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», відшкодовано [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 19 989,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12957 від 12.03.2019 року. З огляду на викладене, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 19 989,72 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також сплачену суму судового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.03.2020 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого, він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що на момент пригоди технічний стан транспорту не відповідав існуючим вимогам, що вживались будь-які дії по встановленню в установленому порядку зв`язку технічного стану транспорту з наслідками пригоди, що отримані взагалі будь-які результати дослідження технічного стану транспорту на момент пригоди. Крім того, позивач використав і надав суду недостовірний і неналежний доказ у вигляді інформації, яка зафіксована у повідомленні відповідача, оскільки записало лише пояснення третьої особи. Судом встановлено, що 12.01.2019 року, в м. Маріуполь по пр. Металургів, 110 мала місце дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «ISUZU», д.р.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «MAZDA» д.н.р. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «MAZDA» д.н.р. [NUMBER] , з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «ISUZU», д.р.н [NUMBER] , була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АМ /3420713 . Після настання дорожньо-транспортної пригоди, учасники, погодивши всі обставини її виникнення, вирішили не фіксувати дорожньо-транспортну пригоду шляхом складення протоколу працівниками поліції, а склали спільне повідомлення про ДТП (Європротокол), що передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 20.02.2018 року між ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АМ/3420713 , забезпечений транспорт «ISUZU», д.р.н [NUMBER] . Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ, страхового акту № 19.59.3420713-279 па підставі заяв про страхове відшкодування та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 19 989,72 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ СК «ІО.ЕС.АЙ», відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 19 989,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12957 від 1 2.03.2019 року. Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. «г» п.п. 38.1.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Представник позивача стверджує, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача, позивач, як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом. Однак таку позицію позивача суд вважає не обґрунтованою, оскільки суду не надано достатніх та допустимих доказів того, що автомобіль відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився в технічно несправному стані. Так, вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені п. 31ПДР«Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання». Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами, визначеними ст. 38 Закону, обов`язково необхідно довести сам факт дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Разом з тим, пред`являючи позов із вказаних підстав, позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, не проведено жодних експертиз та не встановлено що стало причиною ДТП, крім того, пояснення відповідача [PERSON] , записано зі слів третьої особи. Окрім цього, в матеріалах справи є пояснення [PERSON] , за якими він був присутній під час огляду автомобіля на місці скоєння аварії ,який проходив у присутності поліції. При цьому ніяких несправностей технічного стану автомобіля встановлено не було. Автомобіль заводився, система запалюванні і двигун працювали справно. Присутні прийшли до висновку, що водій [PERSON] не вжив заходів по необхідній фіксації автомобіля під час знаходження на стоянці. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в судовому засіданні позивач не подав належних і допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed