Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з дітьми батьком. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] зазначив, що з відповідачем - [PERSON] , перебував у шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.03.2016 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Самостійно дійти спільного рішення щодо участі кожного з батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми не вдається, що стало приводом для звернення до суду. Дзержинським міським судом було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні 22.09.2020 року позивачем було уточнено позовні вимоги шляхом викладення прохальної частини позову наступним чином: «встановити порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей, а саме: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , а саме: щоденно з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. спілкування з дітьми за допомогою аудіо- та відео- зв`язку; побачення з дітьми - кожний третій тиждень місяця з 16 год. 00 хв. п`ятниці до 12 год. 00 хв. неділі; під час шкільних канікул побачення з дітьми встановити за усною домовленістю між батьками». Відповідач та її представник в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Представник Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до підготовчого засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В матеріалах справи наявний висновок третьої особи від 22.01.2018 № 42-02/15 про встановлення порядку спілкування позивача з неповнолітніми дітьми. Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне: з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.03.2016 року шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був розірваний 27.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 126 (а.с.9). Під час шлюбу у подружжя народилось двоє дітей, як-то: дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.09.2009 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області) та син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.12.2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (а.с.7, 8). У зв`язку з недосягненням сторонами добровільної згоди щодо участі кожного з батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми, позивач звертався за допомогою до Служби у справах дітей, якою за результатами такого звернення надано висновок від 22.01.2018 року №42-02/15 про порядок спілкування позивача з неповнолітніми дітьми. Зокрема, зазначеним висновком встановлено дні побачень [PERSON] , [INFO] , з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , та малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , за таким графіком: перші та треті вихідні дні місяця з донькою, треті вихідні місяці з сином, з 08 год. суботи до 17 год. неділі. У канікулярний час - за усною домовленістю між батьками. Даний висновок органу опіки та судом прийнято судом до уваги в якості письмового доказу у справі, який, водночас, не має для суду заздалегідь встановленої сили. Як вже зазначалось вище, сторони в судовому засіданні порозумілись та дійшли спільного рішення, зокрема, шляхом уточнення позовних вимог позивачем, та шляхом визнання уточнених позовних вимог у повному обсязі відповідачем у справі. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовної заяви, суд виходив з наступного: згідно із ч. 8 ст. 7, ст.ст. 150, 153, 155, 157 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Встановлюючи спосіб та порядок спілкування батька - позивача по справі з малолітніми дітьми, суд перш за все враховує інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми, дійшов висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дітьми, оскільки право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування малолітніх дітей з батьком відповідає їх інтересам. Приймаючи рішення суд зважає на те, що позивач не мешкає разом із дітьми. Однак, в той же час, судом враховано той факт, що діти відвідують школу, повинні мати також і час для спілкування з матір`ю, час для підготовки домашніх завдань і необхідного відпочинку; мати та батько - мають право на власний відпочинок для спілкування зі своїми друзями тощо. Зазначене вище складає життєвий графік неповнолітніх дітей, який задля дотримання їх нормального розвитку не повинен порушуватись. В свою чергу, в § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, зважаючи викладене вище, з огляду на порозуміння між сторонами, визнання уточненого позову відповідачем, суд приходить до висновку щодо відсутності суперечностей із законом, порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, що є приводом для ухвалення судом рішення про задоволення позову. При цьому, суд роз`яснює, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дітей, станом їх здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Outcome: approved