Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23012 грн. 08 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 05.07.2010 [PERSON] отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою. Одночасно, п.1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3, до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Свої зобов'язання за договором та угодою позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п.1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п.2.1.1.12.9 правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п.1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з рахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно з п.1.1.3.2.2 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.12.2016 має заборгованість 23012 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 835 грн. 44 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 17016 грн. 51 коп., заборгованості за пенею та комісією 3588 грн. 13 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 1072 грн. На даний час від повідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Відповідно до п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] та її представник до суду не з'явилися, але представник відповідача надав суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] 05.07.2010 укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом на вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що ознайомлена та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с.6 зворот). Відповідно до п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 05.07.2010, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк станом на 31.12.2016 нарахував [PERSON] заборгованість у розмірі 23012 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 835 грн. 44 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 17016 грн. 51 коп., заборгованості за пенею та комісією 3588 грн. 13 коп., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 1072 грн. (а.с.4). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, суд вважає, що заборгованість за кредитом, що вказана в розрахунку заборгованості за договором станом на 31.12.2016, в сумі 605 грн. 29 коп. підлягає стягненню з неї у повному обсязі. З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд відзначає наступне. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України). За змістом ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбутися виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У справі, яка розглядається, така процедура передбачена умовами кредитного договору. Разом з тим, за правилам ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-ХІІ (чинної на час укладення кредитного договору), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Наказами ПАТ КБ «Приватбанк» №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 та №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 збільшено базову кредитну ставку з 30% річних до 34,8% річних (з 01.09.2014), а в подальшому з 34,8% річних до 43,2% річних (з 01.04.2015) (а.с.97-108). У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до п.3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «М»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з п.114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умов пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. З огляду на зазначене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Проте, у справі, яка розглядається, докази належного повідомлення [PERSON] про збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором з 01.09.2014 та з 01.04.2015 відсутні. Доводи представника позивача, викладені в листі від 10.05.2017 (а.с.83) про те, що позичальник зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам суперечать вимогам ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому до уваги судом не приймаються. Разом з тим, суд вважає, що за таких обставин повинна діяти первинна відсоткова ставка зазначеного кредитного договору, з якої і визначається борг за відсотками [PERSON] перед банком. Статтею ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Банк звернувся до суду з цим позовом 31.01.2017. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06.11.2013 (цивільна справа №6-116цс13), перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відтак, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині заборгованості по відсотках за останні три роки до дати звернення до суду, а саме з 31.01.2014 по 31.12.2016 (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості). Оскільки позивачем суду не надано розрахунку заборгованості по відсоткам за користування кредитом з розрахунку 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за останні три роки до дати звернення позивача до суду, а доданий до позовної заяви розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги у повному обсязі, суд вважає за необхідне самостійно розрахувати дану суму. Так, з розрахунку заборгованості за договором від 05.07.2010 вбачається, що з розрахунку 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за період з 31.01.2014 по 31.08.2014 банком нараховано відсотків в сумі (0,57+15,44+0,54+19,46+2,16+0,61+2,79+34,77+1,22+40,21+2,46+15,31+25,05+1,23+40,43+1,40+1,23+39,04+2,45+1,23) 247 грн. 60 коп. Заборгованість за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 605 грн. 29 коп. Кількість днів за період з 01.09.2014 по 31.12.2016 (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості) становить 852 дні. Відтак, заборгованість по відсотках за період з 01.09.2014 по 31.12.2016 з розрахунку 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом становить (30%/360*852*605,29) 429 грн. 76 коп. Таким чином, сума заборгованості по відсотках за останні три роки до дати звернення позивача до суду, а саме за період з 31.01.2014 по 31.12.2016 (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості), складає (247,60+429,76) 677 грн. 36 коп. При зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено, що до складу кредитної заборгованості [PERSON] входить заборгованість за пенею та комісією в сумі 3588 грн. 13 коп. У розрахунку заборгованості за договором вказана сума зазначена, як сума комісії (а.с.5 зворот), тому суд вважає, що сума заборгованості в розмірі 3588 грн. 13 коп. є заборгованістю по комісії. Так, з приводу нарахування заборгованості по комісії судом встановлено наступне. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16 вказано, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про споживче кредитування», укладення договору про споживчий кредит може бути пов'язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб. Частиною 2 даної статті передбачено, що до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, зокрема, належать: 1) договір оцінки майна споживача з метою визначення його кредитоспроможності; 2) договір оцінки майна споживача, що використовується для забезпечення виконання ним зобов'язань за договором про споживчий кредит; 3) договір страхування та інші договори, що укладаються для забезпечення виконання споживачем зобов'язань за договором про споживчий кредит; 4) договір відкриття банківського рахунку, необхідного для отримання чи обслуговування наданого кредиту; 5) договори про надання нотаріальних та інших додаткових чи супутніх послуг у разі, якщо вони необхідні для укладення договору про споживчий кредит. Тож, враховуючи зазначену правову позицію, суд приходить до висновку, що встановлення та нарахування банком комісії у розмірі 3588 грн. 13 коп. є незаконним, а тому в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом у вказаному розмірі слід відмовити. Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті у першу чергу (а.с.27). У правовій позиції, висловленій у справі №6-2003цс15, вказано, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Представником відповідача в письмовій заяві заявлено клопотання про застосування позовної давності. Частиною 2 статті 258 ЦК України щодо штрафу встановлена спеціальна позовна давність в один рік. Враховуючи викладене та дотримуючись положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також враховуючи положення ч.2 ст.549 та ч.2 ст.258 ЦК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача лише штраф у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків за один рік. Так, 30% за один рік, а саме з 31.12.2015 по 31.12.2016, становить (30%/360*366*605,29) 184 грн. 61 коп., тому сума, на яку буде нараховуватися штраф, складає (605,29+184,61) 789 грн. 90 коп. Тож, сума штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків за один рік становить (789,90*5/100) 39 грн. 50 коп. Фіксована частина штрафу у розмірі 500 грн., відповідно, стягненню не підлягає. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1322 грн. 15 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 605 грн. 29 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом по відсотковій ставці 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом за останні три роки до дати звернення позивача до суду 677 грн. 36 коп., штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків за один рік 39 грн. 50 коп. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку на 5,75%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 92 грн. На підставі викладеного, ст.ст.258, 526, 549, 629, 642, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial