Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра» належній їй кошти у розмірі 4 155, 29 євро за договором строкового банківського вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір № 1783522 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг «ПУ GOLD», відповідно до умов якого [PERSON] було внесено вклад в Банк в розмірі 22 882, 10 євро. 15.01.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач як новий кредитор одержав право вимоги щодо повернення частини вкладу у розмірі 4 155, 29 євро. У відповідності до умов Договору про відступлення права вимоги [PERSON] було повідомлено відповідача про відступлення прав вимоги. 05.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення частини вкладу в розмірі 4 155, 29 євро. Проте відповідач залишив вказану вимогу не виконав, кошти повернуті позивачу не були. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням від 17.06.2015 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра» про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою суду від 21.12.2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про перегляд заочного рішення у даній справі задоволено, заочне рішення від 17.06.2015 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 10.05.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у справі надав відзив на позовну заяву, в якому з приводу позовних вимог заперечив та зазначив, що за умовами договору банківського вкладу від 17.12.2013 року у ПАТ «КБ «Надра» виникло зобов'язання тільки перед [PERSON] з повернення коштів депозитного вкладу. На виконання вимог п.3.4.5 укладеного між банком та [PERSON] договору банк свої зобов'язання виконав та перерахував кошти за вкладом з вкладного рахунку на поточний рахунок [PERSON] Крім того, зазначив, що укладення між позивачем та [PERSON] договору відступлення права вимоги не створює для банку обов'язку для видачі позивачу грошових коштів з врахуванням вимог ст.ст.514, 515, 1066 ЦК України. Станом на даний час в ПАТ «КБ «Надра» введено ліквідацію банку згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015 року згідно постанови Правління НБУ від 04.06.2015 року за №356, що в силу ст.ст.46,49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», унеможливлює стягнення будь-яких коштів з банку та встановлено спеціальний порядок видачі коштів в порядку черговості. Окрім того, позивачем пропущено строк звернення до уповноваженої особи Фонду з вимогою кредитора. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] 17.12.2013 року було укладено договір строкового банківського вкладу №1783522, за умовами п.п.1.1, 2.3, 2.4 якого вкладником було внесено в банк грошові кошти в розмірі - 22 882,10 Євро, строком до 18.12.2014 року під 9,5 % річних. Положеннями п.п. 3.4.5. Договору, Банк зобов'язується повернути Вкладнику Вкладу в кінці строку дії Вкладу або достроково, в порядку, передбаченому цим Договором шляхом перерахування коштів на Рахунок. Первісний кредитор виконав умови Договору, вніс грошові кошти на вкладний рахунок в розмірі 22 882, 10 євро, що підтверджується квитанцією від 17.12.2013р. № 9664 Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 15 січня 2015 року між [PERSON] та позивачем було укладено Договір про відступлення права вимоги (а.с. 6). Відповідно до умов вказаного Договору до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 1783522 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ GOLD» від 17 грудня 2013 року, а саме право вимоги щодо повернення частини Вкладу у розмірі 4 155, 29 євро, що на момент укладення Договору за курсом НБУ становить 77 163, 77 грн. у відповідності до умов Основного договору (п.п.1.1., 1.2. Договору про відступлення права вимоги). На момент укладення Договору про відступлення права вимоги за Договором строкового банківського вкладу від 17.03.2014р. невиплаченими залишались кошти в розмірі 24 931, 75 євро, що підтверджується поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку з 01.12.2014р. по 23.12.2014р Відповідно до п. 2.2. цього Договору, первісний кредитор зобов'язаний сповістити Боржника про відступлення права вимоги за цим Договором у порядку, передбаченому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, первісним кредитором [PERSON] на виконання п. 2.2. Договору направлялось відповідачу Повідомлення про відступлення права вимоги від 15.01.2015р. з реквізитами нового кредитора - позивача (а.с. 7,8). 05 березня 2015 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення суми вкладу в розмірі 4 155, 29 євро. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Вимогами ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1 статті 1066 ЦКУ, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. На момент укладення Договору про відступлення права вимоги за Договором строкового банківського вкладу від 17.03.2014р. невиплаченими залишались кошти в розмірі 24 931, 75 євро, що підтверджується поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку з 01.12.2014р. по 23.12.2014р. (а.с. 5) Відповідно до п. 2.2. цього Договору, первісний кредитор зобов'язаний сповістити Боржника про відступлення права вимоги за цим Договором у порядку, передбаченому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, первісним кредитором на виконання п. 2.2. Договору направлялось відповідачу Повідомлення про відступлення права вимоги від 15.01.2015р. з реквізитами нового кредитора - позивача (а.с. 7,8). 05 березня 2015 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення суми вкладу в розмірі 4 155, 29 євро (а.с. 9-10). Разом з тим, грошові кошти за вкладом позивачу виплачені не були. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань по поверненню вкладу у строки, встановлені у Договорі, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу за Договором № 1783522 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПУ GOLD» від 17 грудня 2013 р. в розмірі 4 155, 29 євро. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1032, 11 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved