Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP20830192 від 29.08.2005 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10154 грн. 29 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 25.08.2006 року. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, визначеному договором шляхом сплати щомісячного платежу. Однак, [PERSON] в порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. Також зазначив, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 12.11.2012 року вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 94002 грн. 99 коп. Проте, на даний час відповідачем рішення суду виконане не було у звязку з чим утворилася нова кредитна заборгованість по договору у розмірі 79600 грн. 62 коп., в тому числі: 14412 грн. 94 коп. - заборгованість по відсотках; 60920 грн. 98 коп. заборгованість по пені; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3766 грн. 70 коп. штраф (процентна складова). Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 79600 грн. 62 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявивя, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 29.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DNH4KP20830192, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10154 грн. 29 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 25.08.2006 року. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, визначеному договором шляхом сплати щомісячного платежу. Однак, [PERSON] в порушення умов договору, свої зобовязання належним чином не виконав. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 12.11.2012 року вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 94002 грн. 99коп.(а.с.3). Разом із тим, на даний час рішення суду виконане не було, зазначену обставину відповідач будь-якими доказами не спростував. Щодо заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. Так, підстави припинення зобовязання визначені главою 50 ЦК України. Зокрема, за змістом ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За загальним правилом зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як було встановлено судом зобовязання належним чином виконане не було. Одночасно суд зауважує, що підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Таким чином, факт ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в ухвалі від 18.05.2011 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У звязку неналежним виконанням зобовязання у відповідача після винесення рішення суду від 12.11.2012 року виникла заборгованість по договору у розмірі 79600 грн. 62 коп., в тому числі: 14412 грн. 94 коп. - заборгованість по відсотках; 60920 грн. 98 коп. заборгованість по пені; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3766 грн. 70 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4). Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved