Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить: встановити факт нецільового використання аліментів [PERSON] , сплачених ним на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; у разі встановлення нецільового використання аліментів на утримання неповнолітніх дітей встановити йому, [PERSON] , порядок сплати 70% частини аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом щомісячного внесення по 35% від присудженої загальної суми аліментів, визначених за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року, на особисті рахунки [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , відкриті у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.09.2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частики з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Аліменти ним сплачуються регулярно, починаючи з 11.07.2014 року по теперішній час. Відповідач з дітьми мешкають окремо, колишня дружина чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.08.2017 року визначено спосіб його участі у вихованні дітей. Вказане рішення суду відповідачем не виконується, її місцезнаходження разом з дітьми не відоме, з дітьми він не бачиться, чи відвідують діти будь-які кружки та секції, йому не відомо, від перевірок Службою у справах дітей відповідач ухиляється, перебуває у розшуку. Відповідач не працює, отримані в якості аліментів грошові кошти витрачає не за цільовим призначенням, на власні потреби. З метою здійснення перевірки цільового витрачання аліментів він звернувся до Служби у справах дітей по Центральному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, проте остання повідомила про неможливість підтвердження цільового використання аліментів [PERSON] у зв`язку з тим, що місце перебування [PERSON] невідоме. У зв`язку з наведеним позивач, посилаючись на ст.ст. 15, 186 СК України, просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 28.08.2019 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 25.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 25.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідачки, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.11.2006 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.01.2011 року). За рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11.07.2014 року та до повноліття дітей. Згідно з довідкою ПрАТ «ММК ім. Ілліча» про прибутки та стягнуті аліменти за № 3611 від 20.08.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 33% заробітку за виконавчим листом № 263/6439/14, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 07.10.2014 року. Загальна сума стягнутих з [PERSON] аліментів за період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року складає 35626,83 грн. Таким чином, відповідачем регулярно сплачуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.08.2017 року задоволено позов [PERSON] та зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Визначено способи участі [PERSON] у вихованні доньки та сина шляхом особистого спілкування у визначені судом дні, необмеженого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; спільного відпочинку [PERSON] з дітьми у літній період протягом місяця; зобов`язано [PERSON] за два дні до зустрічі дітей з [PERSON] надати останньому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей. Проте, вказане рішення суду відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не виконується, виконавчий лист № 263/3993/17 знаходиться на примусовому виконанні у Центральному ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). В межах виконавчого провадження № 57259058 за поданням державного виконавця ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.04.2019 року [PERSON] оголошено в розшук за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] . За повідомленнями Центрального ВП ГУНП в Донецькій області за вих. № 4336/101-2019 від 23.05.2019 року та вих. № 524/101/04-2020 від 26.02.2020 року у відділі знаходиться розшукова справа № 17-59 від 16.05.2019 року відносно [PERSON] , на даний час місце знаходження останньої не встановлено. На звернення позивача [PERSON] до Служби у справах дітей по Центральному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради щодо перевірки місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також перевірки цільового використання відповідачем [PERSON] сплачених на її користь аліментів на утримання дітей, позивачу було повідомлено про те, що під час виходу за останнім відомим місцем проживання [PERSON] двері квартири ніхто не відчинив, в телефонній розмові батьки відповідача відмовились надати інформацію щодо місця проживання їхньої доньки [PERSON] з малолітніми дітьми, у зв`язку з чим перевірити цільове використання сплачуваних [PERSON] аліментів не виявляється можливим. Статтею 15 ЦК України передбачено, що що кожна особа має право на захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За приписами ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.3 ст.19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.ст.81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 33% нарахованої йому заробітної плати за місцем роботи на посаді машиніста тепловозу цеху рухомого складу ПрАТ «ММК ім. Ілліча». Заборгованість по аліментам відсутня. Натомість, відповідачем не спростовано доводів позивача щодо нецільового використання аліментів, отриманих на неповнолітніх дітей, а з`ясування обставин відносно цільового використання коштів, сплачених [PERSON] як аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі за участю органу опіки та піклування як контролюючого органу, результатів не дали, місцезнаходження відповідача [PERSON] разом з дітьми невідоме, остання перебуває у розшуку. Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо встановлення факту нецільового використання аліментів [PERSON] , сплачених [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи наведене, а також те, що судом встановлено факт нецільового використання аліментів відповідачем [PERSON] сплачених позивачем на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає обґрунтованими і вимоги позивача про встановлення йому порядку сплати 70% частини аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом щомісячного внесення по 35% від присудженої загальної суми аліментів, визначених за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2014 року, на особисті рахунки [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , відкриті у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved