Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 серпня 1997 року. Подружнє життя з відповідачем не склалось, змінились погляди на спільне життя. Такий стан привів до того, що вони з 19 грудня 2013 року припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо, примирення не потрібно через те, що сторони проживають окремо. Спору про поділ майна сторони не заявляють. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідач на розірвання шлюбу не згоден, однак спроб зберегти шлюбні стосунки не вчиняє. Сторони неодноразово до моменту подання позову намагалися відновити шлюбні відносин, однак до спільного порозуміння не дійшли. Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. З питання щодо надання часу на примирення наголосила на тому, що примирення неможливе та недоцільне, оскільки в силу сварок, що сталися між подружжям та негативного ставлення позивача та їх дитини до неї не вбачає за необхідне примиритися. Причину неможливості розірвання шлюбу позивач пояснює наявністю фінансовою заборгованістю, наявною у подружжя. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 30 серпня 1997 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 287 /а.с. 5/. Сторони спільне господарство не ведуть з грудня 2013 року, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено, оскільки сама відповідач заперечувала проти надання строку для примирення. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе, так як буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. При цьому посилання відповідача на неможливість розірвання шлюбу внаслідок фінансових складнощів суд не приймає до уваги, роз`яснюючи про наявність у нього права заявити відповідний позов до суду про розподіл майна подружжя в незалежності від того, розірвано шлюб чи ні. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Вайдіч», яке вона просить змінити після розірвання шлюбу на дошлюбне - «[PERSON]».

Outcome: approved