Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги таким. 02.05.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. Крім того, 02.05.2018 клієнт підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Згідно п. 6 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п.6.4 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт погоджується зі встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 43000 грн., строк кредитування - 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Позичальник не виконав належно умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивачем 23.09.2019 направлено [PERSON] письмову вимогу щодо погашення простроченої кредитної заборгованості, однак останнім вказана сума боргу так і не сплачена. Станом на 13 грудня 2019 року заборгованість за кредитним договором складає 61313,60 грн., яка складається: 38627,33 грн. - загальна сума основної заборгованості; 14770,05 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 361,30 грн. - комісія; 3902,22 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 2500,65 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредиту; 454,03 грн. - заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,74 грн. - заборгованість по 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 200,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 236,01 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, з поясненнями чи запереченнями (Відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 02.05.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. Крім того, 02.05.2018 клієнт підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Згідно п. 6 Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п.6.4 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт погоджується зі встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 43000 грн., строк кредитування - 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно п. 6.6.1 процентна ставка за кредитом є фіксованою і становить 35 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 6.7 заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, що складає 0 % від суми заборгованості за кредитом. Згідно п. 6.9 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви; датою надання кредиту є дата використання кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На адресу відповідача банком направлялося повідомлення № 57 від 23.09.2019 щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення простроченої кредитної заборгованості (а.с.67). Проте, вимоги щодо порушень за кредитним договором залишились без належного реагування. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.12.2019 має заборгованість за основним боргом (кредитом) - 38627,33 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. За нормами ст. ст. 549-550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, позовна заява містить вимоги про стягнення: 361,30 грн. - комісії; 3902,22 грн. - пені за несвоєчасне погашення основного боргу; 2500,65 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредиту; 454,03 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,74 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 200,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 236,01 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 14770,05 грн. Що стосується стягнення зазначених видів платежу, то суд вважає, що в цій частині у позові необхідно відмовити з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема комісії, пені за несвоєчасне погашення основного боргу, пені за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредиту, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 травня 2018 року, посилався на договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання № 448247903, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії тощо, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви вказаний договір у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований договір, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, штрафів наданий банком договір не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Наданий позивачем договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який міститься в матеріалах даної справи, не містить його підпису, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді комісії, пені, штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначені вимоги позову не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві про приднання № 448247903 від 02 травня 2018 року. Таким чином, банк не довів, що саме наданий договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач мав на увазі, підписуючи заяву про приєднання, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ст. 551 ЦК України передбачено право суду зменшувати розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання) (Постанова Пленуму ВССУ від 30.03.2011 № 5). Крім того, відповідач справно виконував зобов`язання за вказаним кредитним договором до 11.10.2018, що прослідковується з виписки по рахунку та розрахунків заборгованості. За період користування кредитом [PERSON] загалом сплатив банку 9777,63 грн. При таких обставинах, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 361,30 грн. - комісії; 3902,22 грн. - пені за несвоєчасне погашення основного боргу; 2500,65 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів за користуванням кредиту; 454,03 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,74 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 200,27 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 236,01 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом та заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 14770,05 грн. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином враховуючи положення ст. 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, суд прийшов до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу по кредиту в сумі 38627 грн. 33 коп., а в решті позовних вимог слід відмовити. Стосовно судових витрат по справі, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1210,00 грн.

Outcome: partial