Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позов обґрунтований тим, що 17.09.2015 між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2793451, яким було забезпечено автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] , за яким ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався дотримуватись умов договору страхування. 22.11.2015 близько 04:19 год. на автомобільній дорозі Стрий-Знам`янка в напрямку смт. Літин в районі 376 км, неподалік с. Якушенці, водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2109 [NUMBER] здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] , [PERSON] , від чого останні зазнали тілесних ушкоджень. Пішохід [PERSON] був доставлений в реанімаційне відділення Вінницької МКЛ ШМД, де помер. Вироком Вінницького районного суду від 19.07.2017 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 135 КК України. За змістом цього вироку [PERSON] здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] та самовільно залишив місце ДТП. ПрАТ «ВУСО» виплатило страхове відшкодування родичам загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] в розмірі 29946,84 грн. 11.07.2019 між ПрАТ «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, за яким позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 29946,84 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 8200 грн та судовий збір в розмірі 840,80 грн. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 27.05.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] подали відзив на позов. Відповідно до відзиву позов є необґрунтованим та безпідставним. Позивач посилається на вирок суду, а також на ту обставину, що відповідач зник з місця пригоди, що не підтверджено доказами. Отже, відсутня підстава для виплати коштів потерпілим. Відповідно до наданих доказів, товарних чеків та накладних, витрати на поховання є тільки товарні чеки від 26.11.2015 на загальну суму 11070 грн, інші витрати не мають ніякого відношення до церемонії поховання. Окрім цього, [PERSON] добровільно відшкодував шкоду на загальну суму 100000 грн, сплативши потерпілим [PERSON] в тому числі і витрати на поховання. Вказане відшкодування підтверджується змістом вироком суду від 19.07.2017 та розписками 16.05.2016, 13.06.2016, 20.07.2016. Враховуючи це [PERSON] не може бути притягнутий двічі до цивільно-правової відповідальності. Також вироком суду від 19.07.2017 [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 135 КК України, а тому немає встановленого факту вини водія в скоєнні ДТП, яке спричинило смерть потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, тобто немає причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] . За таких обставин відповідач та його представник просять відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 25.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову, просили відмови в його задоволенні в повному обсязі. Підтримали відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вислухавши думку представників сторін дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Вироком Вінницького районного суду 19.07.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за фактом того, що 21.11.2015 біля 04:19 водій [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER] неподалік с. Якушенці Вінницького району допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Після вчинення наїзду на пішоходів [PERSON] ігноруючи вимоги п. 2.10 ПДР зник з місця пригоди, завідомо залишивши без допомоги особу ( [PERSON] ), яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан (копія на а.с. 12-15). Зазначену ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «ВУСО» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2793451 (копія на а.с.11 ). Заявою від 30.01.2017 [PERSON] звернувся до ПрАТ «ВУСО» на виплату страхового відшкодування (копія на а.с. 16-23). Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП складено страховий акт №03146-24 від 12.04.2018, доповнення до страхового акту від 15.08.2018, відповідно до яких загальна сума страхового відшкодування 29946,84 грн (копія на а.с. 24, 25). Платіжними дорученнями № 18301 від 16.08.2018 підтверджено виплату відшкодування в розмірі 14017,92 грн, № 7982 від 12.04.2018 - 8268 грн, № 18275 від 16.08.2018 - 7660,92 грн. (копія на а.с. 26, 27, 28). ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»» та ФОП [PERSON] 11.07.2019 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до додатку № 1 до цього договору до позивача перейшло право вимоги, зокрема щодо [PERSON] (копія на а.с. 5-7, 8-10). Позивачем на адресу відповідача направлялася вимога від 22.07.2019 (копія на а.с. 29). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Як зазначено в ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи вищевикладене, встановлені судом обставини справи, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача що ним було відшкодовано матеріальну шкоду, що він підтверджує копіями розписок від 16.05.2016, 13.06.2016, 20.07.2016, суд не приймає до уваги, оскільки цими розписками не підтверджено повне відшкодування матеріальної шкоди, зокрема, витрат на поховання. Безпідставними є доводи відповідача та його представника зазначені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідачем в судовому засідання визнано те, що він залишив місце ДТП, не повідомив страхову компанію про страховий випадок у триденний строк, що у відповідності до п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи виплату страховиком страхового відшкодування, є підставою для відшкодування вказаних збитків в порядку регресу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,8 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8200 грн.

Outcome: approved