Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання неправомірними здійснення ним будівництва гаражів за адресою : [ADDRESS], що примикають до належного позивачу будинку, розташованого по [ADDRESS] та зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку шляхом знесення самовільно збудованих гаражів, розташованих за адресою : [ADDRESS]. У грудні 2014 року позивач вточнив свої позовні вимоги шляхом зміни відповідача, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання неправомірним діяння та зобов'язання вчинити певні дії та просив суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірним та таким, що здійснене з порушенням чинного законодавства будівництво відповідачем гаражів (комор), що примикають до належного позивачу будинку, розташованого по [ADDRESS] та зобов'язати відповідача знести самочинно збудовані ним гаражі (комори) за адресою: [ADDRESS] за власний рахунок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Він є власником будівлі, розташованої по [ADDRESS]. Відповідач здійснив будівництво гаражів (комор) впритул до стіни належної йому будівлі, які майже повністю перекривають оглядові вікна першого поверху будівлі, внаслідок проведеної забудови виникла та існує постійна загроза нанесення шкоди належному йому нерухомому майну через примикання стін новозбудованих гаражів (комор) до несучої стіни належного йому будинку, забрудненням сміттям , що потрапляє на дах самочинно збудованих гаражів ( комор), а також несе високий ступень ризику виникнення пожежі у зв'язку з відсутністю протипожежних розривів. Позивач вважає, що відповідачем при будівництві гаражів (комор) по вул. Моєчній, 2 були грубо порушені норми , що регулюють порядок забудови територій, а саме : ст..5 Закону Країни «Про основи містобудування», норми Закону України «Про архітектурну діяльність», положення ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державних будівельних норм та протипожежних правил, що підтверджується листом Інспекції ДАБК у Харківській області від 10.07.2014 року та листом Жовтневого РВ ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області №23/510/749 від 29.06.2012 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, надавши вищевказані пояснення. При цьому для підтвердження своїх вимог надав суду акт Інспекції ДАБК у Харківській області №871А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.07.2015 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він придбав у власність частину будівлі по [ADDRESS], то ,як він вважає, відповідно до ст..120 ЗК України йому перейшла у власність частина земельної ділянки для обслуговування будівлі. Також він вважає , що ст..376 ЦК України допускає можливість визнання права власності на самочинне збудоване майно за особою,яка його збудувала, отже законодавством України не передбачено без виключного обов'язку знесення самочинно збудованого майна. Просив також суд розглянути справу за його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з уточненої позовної заяви позивач просить визнати неправомірним та таким, що здійснене з порушенням чинного законодавства будівництво відповідачем гаражів (комор), що примикають до належного позивачу будинку, розташованого по [ADDRESS] та зобов'язати відповідача знести самочинно збудовані ним гаражі (комори) за адресою: [ADDRESS] за власний рахунок. Згідно листа Інспекції ДАБК у Харківській області від 10.07.2014 року, акту Інспекції ДАБК у Харківській області №871А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.07.2015 року, на які посилається позивач у позовній заяві та у судовому засіданні, перевіркою встановлено, що за адресою [ADDRESS] встановлено факт наявності господарських споруд, які побудовані впритул до вікон першого поверху будівлі по [ADDRESS] ( а.с.59,64). Як вбачається з договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 25 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Клопотовою С.Д., р.№175, зареєстрованого у реєстрі прав на нерухоме майно 01.02.2010 року, позивач придбав у власність нежитлову будівлю літ. «Б-3» , загальною площею 617,0 кв. м., що розташована за адресою : [ADDRESS] ( а.с.8). Тобто у вказаних та наданих у підтвердження своїх вимог документах, вказаний іншій будинок ( будинок [NUMBER], а не [NUMBER]) , інша вулиця [ADDRESS] та інші самочинно побудовані споруди , а не гаражі або комори, тому вказані документи суд не може вважати належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази , які містять інформацію щодо предмету доказування. Позивачем не надано суду доказів того, які саме споруди побудовані самочинно відповідачем : гаражі, комори чи інші господарські споруди, не вказане їх цільове призначення та які саме споруди необхідно відповідачу знести. Відповідно п. п. 17, 22, 23 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності . У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Судом відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено позивачу право про заявлення клопотання про призначення відповідної судової технічно-будівельної експертизи, але від призначення такої експертизи представник позивача відмовився, посилаючись на достатність наданих суду доказів. Суд також не приймає до уваги і письмові заперечення відповідача, надані суду, так як відповідача не надав ніяких доказів на їх підтвердження. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід позивачу відмовити у зв'язку з його недоведеністю На підставі викладеного та

Outcome: dismissed