Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання зобовязання, які виникли на підставі договору позики б/н від 06.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] припиненими; визнання іпотеки б/н від 06.11.2010 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2024 (реєстраційний номер обтяження, згідно відомостей з Державного реєстру іпотек № 10455644), укладеному в забезпечення зобовязань [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 06.11.2010 року, такою що припинена; виключити запис з Державного реєстру іпотек від 06.11.2010 року, внесений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2024 (реєстраційний номер обтяження, згідно відомостей з Державного реєстру іпотек № 10455644), про іпотеку обєкта нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], номер РВПН 24157119; виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 06.11.2010 року, внесений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2024 (реєстраційний номер обтяження, згідно відомостей з Державного реєстру іпотек № 10455644), про іпотеку обєкта нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], номер РВПН 24157119; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2114,44 грн.. Посилаючись на те, що ним сплачена в повному обсязі, визначена апеляційним судом Миколаївської області, сума боргу перед відповідачем у розмірі 22\~485 грн. 44 коп., а тому вважає, що договір позики припинено шляхом повного його виконання, натомість до цього часу відповідачем не виконані зобовязання щодо вчинення дій щодо припинення іпотеки та зняття заборони відчуження обєкта нерухомого майна. Відповідачам подано відзив на позов, відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, вважає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, щоб підтверджували наявність спору між сторонами та вимоги [PERSON] є передчасними. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідачем по справі, в супереч вимогам ч.ч. 8,9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в установлений пятиденний термін з моменту припинення іпотеки не подано заяви при припинення державної реєстрації іпотеки. Вважає, що така заява може бути подана обтяжувачем як самостійно, так і на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність такого реєстраційного запису. Позивач не звертався до нього з відповідною письмовою вимогою про подання ним заяви про припинення державної іпотеки. У звязку з цим, вважає, що позивачем не вжито заходів досудового врегулювання спору, а тому позовні вимоги є передчасними, наявність спору недоведеною через фактичну відсутність його предмету. Зазначає, що [PERSON] не позбавлений можливості реалізувати своє право на визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження з предмету іпотеки в безспірному (позасудовому) порядку та не надав суду доказів наявності спору з цього приводу. Ухвалою суду від 06.08.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача та треті особи підтримали позовні вимоги. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 06 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2023. Відповідно до умов якого, останній зобовязався передати позичальнику грошові кошти у розмірі 43530 грн., що на день передачі грошових коштів було еквівалентно 5500 доларів США, зі сплатою 6 % щомісячно від суми позики в гривнях, що еквівалентно 330 доларів США за курсом Національного Банку України на день сплати відсотків до дня фактичного повернення позики та зі строком повернення до 06 листопада 2012 року. 06 листопада 2010 року, з метою забезпечення виконання позичальником умов вказаного договору між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір б/н, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2024, за умовами якого останні передали в іпотеку [PERSON] належну їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 12.11.2007 року, зареєстрованому в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 29.07.2008 року за реєстровим № 34157119, номер запису 18011 в книзі 104, двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 45 кв. м., житловою площею 29,1 кв. м. У звязку з посвідченням договору іпотеки від 06.11.2010 року на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження на квартиру [ADDRESS], до припинення цього договору, за реєстровим № 2025/24. Судом встановлено, що у грудні 2016 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року зазначені позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2017 року, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відмовлено та визначено залишок загальної суми заборгованості позичальника за договором позики від 06.11.2010 року у розмірі 22485 грн. 44 коп. Рішення набрало законної сили 27.11.2017 року. 20 грудня 2017 року визначена апеляційним судом Миколаївської області, загальна сума заборгованості у розмірі 22485,44 грн., була сплачена позичальником в повному обсязі, шляхом внесення на депозитний рахунок для передачі [PERSON], що підтверджується квитанцією № 5 від 20.12.2017 року, посвідченою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 05.03.2018 року, вбачається що на квартиру [ADDRESS] накладена заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки за реєстровим номером 2024 від 06.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано за № 10455643. Відповідно до положень ст. ст.\~3, 4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно статті 599\~ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека припиняється також у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Так як, факт виконання позивачем [PERSON] основного зобовязання підтверджується квитанцією про внесення грошових коштів на депозит відповідачу, яка видана приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], то договір іпотеки вважається припиненим. Згідно ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У відповідності до частини 9 статті 16\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» встановлено, що державна реєстрація припинення обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобовязаний подати протягом пяти робочих днів з дня припинення обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Державна реєстрація іпотеки всіх інших об'єктів нерухомості, відмінних від зазначених у другому реченні\~статті 4 Закону України «Про іпотеку», здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами, відповідно до\~статті 9 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб'єкта, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про нотаріат» Нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; Пунктом 5 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у звязку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, після припинення договору іпотеки у звязку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, обовязок щодо подання заяви про припинення обтяження покладений на іпотекодержателя, відповідача по даній справі. На теперішній час, як обтяжувач з заявою щодо здійснення дій з державної реєстрації припинення іпотеки, обтяження та зняття заборони відчуження з належної позивачу квартири відповідач не звертався. Зазначені обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна від 15.03.2018 року ( а.с.20-22). Статтями 316, 319 та 321\~ЦК України встановлено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює відповідно до закону на власний розсуд. Право власності є непорушним і підлягає захисту. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В звязку з наявними заборонами позивач, як власник не може користуватися належним їй нерухомим майном на власний розсуд, тобто її право власності є порушеним і підлягає поновленню відповідно до вимог ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Незвернення відповідача з заявою про припинення обтяжень щодо нерухомого майна позивача, тягне за собою відсутність вільного розпорядження позивачем своєю власністю. Твердження відповідача про відсутність предмету спору безпідставні, оскільки ним не вчинені дії у відповідності до чинного законодавства, щодо припинення поруки, обовязкове врегулювання спору в позасудовому порядку чинним законодавством не встановлено, позивач має право для звернення до суду за захистом свого, на його думку, порушеного права. З огляду на встановлені факти, наявність спору, доведеність позовних вимог та у відповідності до наведених норм діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що відповідають діючому законодавству та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2114,40 грн..

Outcome: approved