Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача із позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] у користь Комунального некомерційного підприємства „Дрогобицька міська лікарня № 1 152 грн 00 к. витрат на лікування потерпілого від цього злочину. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.12.2014 близько 00 год. 10 хв. [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс кілька ударів [PERSON]. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] було заподіяне тілесне ушкодження, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 785 від 05.01.2015 відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2015 у справі № 442/1007/15-к, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12014140110002852 від 17.12.2014 відносно [PERSON] про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, тобто закрито з нереабілітуючих підстав. Внаслідок заподіяних [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] проходив стаціонарне лікування в КНП „Дрогобицька міська лікарня № 1 в період з 16.12.2014 по 17.12.2014 (1 л/днів), що потягло за собою витрати на лікування потерпілого від злочину, розмір яких складає 152 грн, та які понесені КНП „Дрогобицька міська лікарня № 1. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання, у якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. За таких обставин суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2015 постановлено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12014140110002852 від 17.12.2014 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно листа від 13.01.2015 № 41 та витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 09639 [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 16.12.2014 до 17.12.2014 1 (л/день). Вартість одного л/дня у травматологічному відділенні становить 152 грн 00 к. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч. 3 ст. 1206 ЦК України). Відповідно до розяснень, даних у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат від 07.07.1995 року № 11 питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з „Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 (далі Порядок). Згідно п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Згідно п. 4 вказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. Відповідно до ст. 18 Закону України „Основи Законодавства України про охорону здоровя фінансування охорони здоровя здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід спеціального фонду Державного фонду України в сумі 1600 грн 00 к. Враховуючи наведене,

Outcome: approved