Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . Позивач зазначив, що відповідач є її колишнім чоловіком та з січня 2019 року не проживає у вищевказаному будинку, але зареєстрований там і до теперішнього часу. Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку суттєво впливає на її бюджет в частині оплати за комунальні послуги. В судове засідання позивач не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.07.2002 року, виданого Виконавчим комітетом Бердянської міської ради, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї № 2211 від 14.02.2020 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та згідно до акту не проживає з січня 2019 року. Судом встановлено, що відповідач більше року не проживає в буд . [ADDRESS] , особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даному будинку - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, належним [PERSON] . Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved