Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 20 000,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень та судові витрати за надання правової допомоги в сумі 19 140,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.2016 року, близько 24 години, на площі Перемоги, 1 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням позивача, який належить [PERSON] Позивач посилається на те, що за результатами порушення [PERSON] п. 16.11 ПДР України йому було завдано моральної шкоди як водієві і потерпілому у вказаній ДТП. Того ж дня, службовими особами патрульної служби Управління ПС в м. Києві Департаменту ПС МВС України відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, який в подальшому було розглянуто в Шевченківському районному суді м. Києва. За результатами його розгляду 05.05.2016 року прийнято рішення про наявність в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що спричинена [PERSON] ДТП негативно вплинула на його спосіб життя, особливо зважаючи на те, що він не є власником вказаного автомобіля. Фактичне знищення автомобіля [NUMBER], власником якого є його цивільна дружина [PERSON], призвели до нервового напруження, докорів совісті. Крім того, досить довго він не міг спокійно спати вночі і відчував дискомфорт у спілкуванні з оточуючими. Фактичне знищення автомобіля призвело до порушення нормального режиму життя, сильних душевних страждань. Таким чином, зважаючи на порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, глибокі душевні страждання, необхідності відновлення нормального психічного стану, необхідністю відпочинку після пережитого, позивач визначив розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 20 000,00 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Щодо розміру судових витрат на надання правової допомоги в сумі 19 140,00 грн., які позивач просить також стягнути з відповідача, пояснив, що саме такий розмір витрат визначено з урахуванням надання правової допомоги в усіх судових процесах та справах, пов'язаних з ДТП, яка мала місце 06.03.2016 року, винуватцем якої є відповідач [PERSON] Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 06 березня 2016 року о 00:20 год., в м. Києві, по площі Перемоги, 1, керуючи автомобілем марки «Ленд Ровер», державний номерний знак [NUMBER], на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю марки «Мазда», державний номерний знак [NUMBER], який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим самим порушила пункт 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с. 10). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року, постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року про визнання винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] залишено без змін (а.с.а.с. 11-13). Також встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 553 383,33 грн. матеріальної шкоди та 16 253,83 грн. судових витрат (а.с.а.с. 54-58). Відповідно до частини третьої ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 березня 2016 року, та обставини даної ДТП, не потребують доведення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як передбачено ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Як роз'яснено в п.п.3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу діями відповідача було завдано моральну шкоду, що виразилось в душевних стражданнях в зв'язку з ДТП, пошкодженням автомобіля, порушення звичайного режиму життя позивача та виникненням певних незручностей. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності щодо завданої позивачу моральної шкоди, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, яку він зазнав у зв'язку з ушкодженням його здоров'я внаслідок неправомірних дій відповідача, що призвело до ДТП. Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає розмір моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн. є завищеним, та таким, що не відповідає ступеню перенесених позивачем страждань, а тому враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача та інших обставин, зокрема характер та тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках,

Outcome: partial