Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить витребувати у відповідача його заяву (скаргу) від 11.07.2017 року з доданим до нього запитом на інформацію; витребувати протокол засідання правління ПАТ «Дніпрогаз» від 01.09.2016 року №01/09-2016; витребувати всі документи, які мають відношення до відключення газопостачання 18.01.2016 року; викликати в якості свідка працівника ПАТ «Дніпрогаз» голову його правління [PERSON]; визнати запит на інформацію від 11.07.2017 року не розглянутим [PERSON] та її підлеглими належним чином, на нього не надана належна відповідь, незаконно, багатократно перевищений 5-ти денний строк розгляду запиту; визнати лист ПАТ «Дніпрогаз» від 31.07.2017 року таким, що містить безпідставну, протиправну відмову надати йому необхідну, достовірну інформацію про послугу газопостачання, яку надають його будинку; зобов'язати відповідача розглянути запит на інформацію від 11.07.2017 року належним чином та надати на нього належну відповідь; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 2000грн. + 20грн. за кожний наступний день, починаючи з 21.08.2017 року та до винесення судом рішення по справі. Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.07.2017 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою, до якої було долучено в якості додатку, зокрема, запит на інформацію. Заява була зареєстрована в ПАТ «Дніпрогаз» 14.07.2017 року за вх. №854. За заявою [PERSON] просив відновити газопостачання до квартири [ADDRESS], притягнути винних осіб ПАТ «Дніпрогаз» до відповідальності, відшкодувати моральну шкоду та розглянути запит на інформацію, в якому просив надати інформацію та копії документів. 31.07.2017 року за вих. №Dg007.2-ЛВ-6619-0717 позивачу було надано відповідь на порушенні у зверненні питання. Копії документів, про які просив позивач, надані не були, з підстав визначених законодавством. Запит на інформацію позивачем було долучено у якості додатку до заяви, окремої реєстрації не проходив. Заяву було розглянуто у відповідності до вимог ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» та інших актів законодавства. Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не повинен перевищувати сорока п'яти днів. Таким чином строків розгляду звернення не було порушено. Заяву було розглянуто в цілому, а не в окремій його частині. Щодо припинення та відновлення газопостачання заявнику, вже в котре, було надано відповідь. В даній справі судом надається виключно правова оцінка наданій відповіді без встановлення будь-яких сторонніх обставин та фактів, які не мають відношення до даного спору. Стаття 162 Господарського кодексу України визначає, що суб'єкт господарювання, який є володільцем технічної, організаційної або іншої комерційної таємниці, має право на захист від незаконного використання цієї інформації третіми особами за умов, що ця інформація має комерційну цінність у зв'язку з тим, що вона не відома третім особам і до неї нема вільного доступу інших осіб на законних підставах, а власник інформації вживає заходів до охорони її конфіденційності. Склад та обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначається самостійно її власником або керівником підприємства. Відповідно до розділу V Порядку доступу до інформації ПАТ «Дніпрогаз», затвердженого протоколом засідання правління ПАТ «Дніпрогаз» від 01.09.2016 року № 01/09-2016, внутрішня службова інформація на виконані роботи, технічні проекти, проектно-кошторисна та виконавчо-технічна документація віднесені до Переліку відомостей, що складають інформацію з обмеженим доступом (комерційну таємницю) ПАТ «Дніпрогаз» (п. 5.4). Таким чином, запитувана позивачем інформація не належить до публічної інформації, передбаченої ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та не підлягає наданню. Доступ до інформації обмежено юридичною особою, отже у відповідності до ст.21 Закону України «Про інформацію», вона є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом, тому може поширюватися за бажанням (згодою) юридичної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Тобто, за умовами вказаного положення йде мова про те, що відповідь на запит у визначений даним законом строк може бути надано у випадку, якщо запит стосується публічної інформації. Втім, запитувана інформація за викладеними нижче обставинами та умовами законодавства не належить до публічної, тому запит розглядався в загальному порядку, встановленому ЗУ «Про звернення громадян», у строки передбачені ст.20 цього закону та у дозволеному обсязі. Відповідно до ст.1, п.4 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічною є інформація, яка міститься в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі інтернет, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на інформаційних стендах. Інформацію, яка відносить до категорії публічної ПАТ «Дніпрогаз» розміщує у друкованих виданнях, на власному сайті dpgor.104.ua, інформаційних стендах та доводить інформацію до споживачів через засоби масової інформації- телебачення. Втім, всі документи та обставини щодо спірних правовідносин є в наявності та були отримані позивачем в процесі розглядом ряду справ. У зв'язку з викладеним та тим, що запит позивача не було оформлено окремим документом, а є додатком до заяви /скарги/ та окремо не проходив реєстрацію вхідного документа - розглядався у термін, який не перевищує одного місяця від дня його надходження до ПАТ «Дніпрогаз». Крім того, запитувані документи не кореспондуються з вимогами ЗУ «Про доступ до публічної інформації», а передбачає надання відповіді по суті запиту в порядку ЗУ «Про звернення громадян», та не стосуються умов постачання товарів, послуг та цін на них. Суд також вважає безпідставним посилання позивача у тому, що оформлюючи звернення до товариства та називаючи його «Запит на інформацію», зміст запитуваної інформації має в першу чергу хоча б відповідати умов згаданого закону, та вимогам законодавства щодо обґрунтованості у отриманні такої інформації, яка не належить до публічної. Суд додатково зазначає, що позивач вже звертався до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вимогами до відповідача, ПАТ «Дніпрогаз», у справі № 201/3459/17, щодо визнання неналежним розгляду скарги та запиту на інформацію, за яким окрім підстав припинення та відновлення газопостачання, вказував на відмову ПАТ «Дніпрогаз» у наданні йому технічної документації за здійсненим перемонтажем системи газопостачання. У задоволенні позовних вимог, які стосувалися скарги та запиту позивачу було відмовлено 16.05.2017 року. При цьому запит стосувався одного і того ж питання, що і у цій справі. Прохання позивача про витребування документів оформлено у вигляді позовної вимоги, а не у формі клопотання, що суперечить умовам ст.137 ЦПК України. Та відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України у заяві про витребування доказів має бути зазначено, зокрема, обставини, які може підтвердити цей доказ. При цьому витребування доказів, про які просить позивач, не підтверджують жодним чином обставин розгляду відповідності наданої відповіді на звернення вимогам законодавства. Безпосередньо чи опосередковано не стосуються вимог позивача щодо правомірності наданої відповіді. Також, прохання позивача про виклик та допит у якості свідка Голову Правління ПАТ «Дніпрогаз» [PERSON], не було оформлено у вигляді клопотання, а оформлено у вигляді позовної вимоги, що не узгоджується з вимогами цивільного процесуального законодавства. Крім того, ст.50 ЦПК України, передбачає, що свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. При цьому, хоча підписантом відповіді на звернення є голова правління, але організаційна структура ПАТ «Дніпрогаз» включає в себе відповідні підрозділи до відання яких, за відповідним дорученням, належить розгляд та підготовка відповіді по суті запитуваної інформації. Таким чином, Голова Правління ПАТ «Дніпрогаз» [PERSON], не може бути допитаною у якості свідка по даній справі, оскільки не володіє інформацією щодо безпосередніх обставин. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Позивачем не надано доказів спричиненої відповідачем моральної шкоди, обґрунтованості страждань за отриманою відповіддю, яка суперечила баченням та бажанням позивача, взаємозв'язку між наданою відповіддю та протиправністю дій на які посилався позивач, факт наявності вини ПАТ «Дніпрогаз» з урахуванням наступних положень відсутній. Згідно вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. На підставі викладеного заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed