Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.05.2016 №96 до списків особового складу військової частини [NUMBER] зараховано старшого солдата [PERSON] , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального Штабу Збройних Сил України від 26.04.2016 №116-РС на посаду стрільця зенітника 4 відділення 3 взводу охорони роти охорони цієї військової частини. Також вказаним наказом відповідача зараховано на всі види забезпечення. Проте, відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 19.01.2018 №2-РС відповідача звільнено у запас за п.«е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність, а наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 07.02.2018 №26 відповідача з 07.02.2018 виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Знам`янського об`єднаного міського військового комісаріату Кіровоградської області. Також даним наказом визначено, що з грошового забезпечення відповідача слід провести відрахування вартості виданого йому обмундирування в сумі 2546 грн. 21 коп., обчислену пропорції часу, що залишився до кінця строку носіння. Проте, на час звернення до суду з даним позовом відповідачем кошти в рахунок вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, не сплачені. На неодноразові звернення позивача щодо погашення заборгованості відповідачем зазначена заборгованість в добровільному порядку не відшкодовується, тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь Військової частини [NUMBER] кошти в сумі 2546 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, а також понесені судові витрати. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 04.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача\~в судове\~засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2016 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта [NUMBER] полковником [PERSON] та старшим солдатом запасу [PERSON] укладено контракт на три роки про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. Наказом т.в.о.командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 04.05.2016 №96 старшого солдата [PERSON] , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального Штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.04.2016 №116-РС на посаду стрільця зенітника 4 відділення 3 взводу охорони роти охорони, який прибув з військової частини польова пошта [NUMBER] , з 04.05.2016 зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 19.01.2018 №2-РС відповідача звільнено у запас за п.«е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції Закону від 14.01.2018) через службову невідповідність. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 07.02.2018 №26 відповідача з 07.02.2018 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Знам`янського об`єднаного міського військового комісаріату Кіровоградської області. Крім того, даним наказом встановлено, що з грошового забезпечення відповідача слід провести відрахування вартості виданого йому обмундирування в сумі 2546 грн. 21 коп., обчислену пропорції часу, що залишився до кінця строку носіння. На момент звільнення у запас, виключення зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та зняття з усіх видів забезпечення, за результатами проведених взаєморозрахунків з урахуванням майна, що підлягало видачі відповідачу протягом проходження служби, за відповідачем рахувалися видані йому предмети речового майна, строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 2546 грн. 21 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком №55 від 24.01.2018. З метою досудового врегулювання спору відповідачу 06.06.2018 за вих.№290 та 17.10.2018 за вих.№586 були направлені претензій щодо необхідності сплати вартості виданого йому обмундирування в сумі 2546 грн. 21 коп., проте в добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з\~п.2\~ч.1,\~ч.2\~ст.24\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок і\~військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Згідно із\~ст.9\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Разом з цим, відповідно до пункту 4 Розділу III\~Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої\~наказом Міністра оборони України №232 від 29.04.2016, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Також Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим\~Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995, визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Згідно з п.2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Стаття 22 ЦК України\~передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1\~ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1212 ЦК України\~визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач звільнений з військової служби у запас згідно з п.«е» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції Закону від 14.01.2018) через службову невідповідність та виключений зі списків особового складу військової частини зі зняттям з усіх видів забезпечення, заподіяна ним матеріальна шкода позивачеві не відшкодована, тому позивач має право на утримання з відповідача вартості виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved