Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 107821,31 грн. боргу за договором позики, 1397,00 грн. 3% річних та 13189,04 грн. пені, мотивуючи тим, що 29.08.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. та зобовязався повернути вказану суму до 01.10.2016 року, однак не зробив цього. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення, на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього кодексу та актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 29.08.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передає позичальнику [PERSON] кошти в сумі 100 000,00 грн., а пЛемішко Ю.В. зобовязується повернути вказану суму позики до 01.10.2016р. Факт укладення договору та передачі позичкодавцем кощтів в сумі 100\~000,00 грн. позичальнику підтверджується розпискою від 29.08.2016р. /а.с.3/. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно розрахунку заборгованості /а.с.2/ така становить: -107821,31 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції; -13189,04 грн. пені; -1397,00 грн. 3% річних від суми заборгованості. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку Відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, так як матеріалами справи доведено обставини на які посилається позивач, тобто у відповідача дійсно наявна заборгованість по вищезазначеному договору позики, відповідач в судове засідання не зявився та не подав суду жодних доказів на спростування позовних вимог, а тому позов слід задоволити.

Outcome: approved