Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що 20 вересня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 16000,00грн., за яким позивач в натурі передав відповідачу зазначені грошові кошти, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути позивачу кошти до 20.03.2013. В порушення взятих на себе зобов'язань по договору позики не зважаючи на численні нагадування до даного часу відповідач не повернув позивачеві борг. А тому, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 16000,00грн., 3% річних - 1365,76грн., інфляційні - 13392,00грн. та покласти на відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав Як встановлено в судовому засіданні, що 20 вересня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 16000,00грн., за яким позивач в натурі передав відповідачу зазначені грошові кошти, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути позивачу кошти до 20.03.2013. В порушення взятих на себе зобов'язань по договору позики не зважаючи на численні гнагадування до даного часу відповідач не повернув позивачеві борг. Статтею 1046 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченох суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що відповідач грошові кошти отримав, а свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав. На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення грошей, останній не реагує та кошти до сьогодні не повернуті. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. До стягнення з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 16000,00грн., 3% річних за період з 20.03.2013 по 23.08.2016 - 1365,76грн.( 3%:365х1067(кількість днів прострочення), 13392,00грн. інфляційного збільшення суми боргу та судові витрати в сумі 429,80грн. На підставі ст. ст. 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: approved