Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсії, посилаючись на те, що відповідачка перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач державної допомоги одинокої матері на сина - [PERSON], [INFO]. На підставі заяви від 24 грудня 2009 року [PERSON] була призначена державна допомога на дитину на період з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2027 року. Однак, в серпні місяці 2014 року до департаменту надійшло повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції №887/12.4-54 від 24 липня 2014 року про визнання батьківства, згідно з яким, 24 липня 2014 року до книги актового запису реєстрації народжень внесено зміни щодо відомостей про батька дитини [PERSON], тобто здійснено визнання батьківства. Також позивач зазначає, що [PERSON] втратила право на вищезазначений вид допомоги з 01 серпня 2014 року, внаслідок чого їй були надмірно виплачені кошти у розмірі 309, 60 грн. Представник Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності таких осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2009 року [PERSON] звернулася до управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про призначення державної допомоги на дитину - [PERSON], [INFO], як одинокої матері. На підставі заяви від 24 грудня 2009 року [PERSON] була призначена державна допомога на дитину на період з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2027 року. Як вбачається з повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції №887/12.4-54 від 24 липня 2014 року про визнання батьківства, до актового запису №1307 від 22 грудня 2009 року про народження [PERSON], складеного Другим Приморським відділом РАЦС ОМУЮ, на підставі заяви про визнання батьківства гр. [PERSON] та [PERSON] були внесені відомості про батька дитини. Тому, [PERSON] втратила право на вищезазначений вид соціальної допомоги з 01 серпня 2014 року, внаслідок чого за період з 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року їй були надмірно виплачені кошти у розмірі 309, 60 грн. П. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» передбачені умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», як допомога на дітей одинокимм матерям. П. 33 Постанови зазначено, що відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 34 Постанови допомога на дітей одиноким матерям, які мають дітей віком до 18 років надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. П. 36 Постанови визначено випадки, у яких виплата державної допомоги одинокій матері припиняється. Зокрема, виплата допомоги припиняється у разі визнання батьківства на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування чи державного соціального інспектора органу праці та соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. Згідно п. 49 Постанови та ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачена відповідальність за подання неправдивих відомостей для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми. Так, суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про стягнення з відповідачки надмірно отриманої державної соціальної допомоги у розмірі 309, 60 грн. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У зв'язку зі звільненням органів праці та соціального захисту населення від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. в порядку ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, оцінюючи у сукупності представлені докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved