Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Часовоярської міської ради, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є наймачем кімнати за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться на балансі позивача. Відповідач працювала у позивача, проте 15.08.2013 р. звільнилась та без поважних причин не проживає у вищевказаній кімнаті, витрати по її утриманню не несе, за комунальні послуги не сплачує, виїхала на постійне місце проживання до іншої країни. В судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що кімната [ADDRESS] , є комунальною власністю, не приватизована, ордер на вказану кімнату виданий наймачу [PERSON] (а.с.15, 21-23). В зазначеній кімнаті зареєстрована [PERSON] , як наймач, та її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] що підтверджується довідкою АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» № 12/2-21 від 01.02.2021 року (а.с.14), а також довідкою відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб та військового обліку Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області № 02-57/1761 від 27.09.2021 р. (а.с.30). Згідно з актами про не проживання, складеним АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» 09.01.2020 р., 12.03.2020р., 30.05.2020 р., 15.07.2020 р., 10.08.2020 р., 20.11.2020 р., 30.12.2020 р., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-13). Позивачем надано докази, що відповідачі проживають, зареєстровані та є громадянами Російській Федерації (а.с.19-20), тобто відповідачі житлом забезпечені в Російській Федерації. Відповідно до частин 1, 2\~статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. \~ \~ \~ \~А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку на батьків. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. \~ \~ \~ \~Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. \~ \~ \~ \~Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила право користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Тому, суд вважає, що визнання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , втратившою право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , не порушує її житлові права. Відповідно до\~ст. 71 Житлового кодексу Української РСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сім`ї наймача не є визначальним при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрацію в ньому. Обов`язковою умовою для цього є встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п. 9 Постанови Пленуму № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Відповідно до положень\~ст. 72 \~ст. 71 Житлового кодексу Української РСР\~,\~ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі такого судового рішення, яке набрало законної сили. Разом з тим, положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що в повному обсязі відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Оцінюючи докази у їх сукупності, що мають значення для справи, оскільки відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2270 грн.

Outcome: approved