Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та анулювати її реєстрацію за вищевказаною адресою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON], яку зареєстровано за вищеназваною адресою, фактично не проживає там з вересня 2013 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх запереченнях проти позову [PERSON] зазначено, що позбавлення неповнолітньої дитини права користування спірним житлом, оскільки відповідачка не має іншого житла. Представник відповідача Державної міграційної служби Дзержинського району м. Харкова про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та просить слухати справу у його відсутність. Представник 3-ї особи органу опіки та піклування у особі Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд заслухавши пояснення позивача, який наполягав на ухваленні заочного рішення, з'ясувавши обставини справи та перевіривши і зваживши всі доводи, що наведені в матеріалах справи приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав. 18.08.2001 року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON], від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. 01.11.2003 року відповідно до договору купівлі - продажу №2-3774, позивачем було придбано квартиру [ADDRESS], в якій сторони почали мешкати. З моменту народження дитина стала мешкати за вищевказаною адресою. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.09.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] З часу розірвання шлюбу [PERSON], разом з новим чоловіком та [PERSON] мешкає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» від 29.09.2014 року. Факт не приживання [PERSON] разом із дитиною [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] з вересня 2013 року підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, за нею визнано право власності в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя на автомобіль «Dewoo Lanos», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 40750 грн. В задоволенні вимог [PERSON] в частині визнання за нею в порядку розподілу майна подружжя права власності в цілому на кватиру [ADDRESS] відмовлено. За [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано право власності на автомобіль «Honda civic», 2008 року випуску давний реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2014 року змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, визнали за нею в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 15/100 частин квартири [ADDRESS], за [PERSON] в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визнано право власності на 85/100 частини квартири [ADDRESS]. У решті позовних вимог рішення суду першої інстанції - залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2014 року та рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2013 року в частині поділу автомобіля марки «Dewoo Lanos», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобіля марки автомобіль «Honda civic», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в розмірі 40 750 грн скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення апеляційного суду Харківської області від 08 квітня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 15/100 частини квартири [ADDRESS], а за [PERSON] - на 85/100 частини цієї квартири скасовано, залишено в силі в цій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2013 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки відбувається в судовому порядку. Оскільки на сьогоднішній час, позивач [PERSON] є єдиним власником вищевказаної квартири, яка відповідно до ухвали ВССУ від 16 липня 2014 року була визнана такою, що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд вважає можливим позбавити права користування житлом [PERSON] та анулювати її реєстрацію у зв'язку з відсутністю та не проживанням за адресою: [ADDRESS]. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved