Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачеві на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2007 року. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 23.06.2015 року, шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до договору про поділ майна подружжя за домовленістю сторін в особисту приватну власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS]. Згідно із довідкою № 539 від 09.02.2016 року, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Відповідач з січня 2015 року у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом про тимчасову відсутність особи зареєстрованої в житловому приміщенні. В зв'язку з тим, що реєстрація відповідача порушує права позивача, він звернувся з позовом до суду та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2007 року (а.с. 8). Відповідно до договору про поділ майна подружжя від 28.05.2015 року, за домовленістю сторін в особисту приватну власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно із довідкою № 539 від 09.02.2016 року, виданої ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Згідно із актом ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» від 08.02.2016 року, засвідчених інспектором та юристом ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання», відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрована, але не проживає (а.с. 23). Відповідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ч.2 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не передбачено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved