Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що 20 листопада 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду по справі № 2-3014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 790719 від 31 жовтня 2012 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 29 жовтня 2012 року у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату. У зв`язку з чим позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, визначивши у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 20 листопада 2009 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду по справі № 2-3014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 16). Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що є інвалідом ІІІ групи у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду довідку до акту огляду МСЕК № 790719 від 31 жовтня 2012 року про встановлення позивачу третьої групи інвалідності з 29 жовтня 2012 року у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 13), посвідчення інваліда третьої групи з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 14), розрахунок заборгованості зі сплати аліментів АСВП № 56839756, відповідно до якого станом на 22 квітня 2020 року заборгованість позивача зі сплати аліментів становить у розмірі 292 309,99 грн. (а.с. 11-12). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормами ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що згідно довідки до акту огляду МСЕК № 790719 від 31 жовтня 2012 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 29 жовтня 2012 року у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату. Разом з тим, із даної довідки вбачається, що позивачу рекомендовано працевлаштування за фахом з обмеженням обсягу праці. Отже, погіршення стану здоров`я відповідача, а саме встановлення йому третьої групи інвалідності, не є перешкодою у працевлаштуванні. Окрім того, зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП № 56839756, вбачається, що станом на 22 квітня 2020 року заборгованість позивача зі сплати аліментів становить у розмірі 292 309,99 грн. Отже, обставини на які посилається позивач, а саме встановлення йому третьої групи інвалідності, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, як це передбачено ст.192 СК України. Виходячи з наведеного, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed