Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що він являється співвласником квартири [ADDRESS] . У процесі приведення у відповідність до вимог чинного законодавства технічної документації на квартиру позивач випадково дізнався про наявність відомостей у архівній частині Державного реєстру прав на нерухоме майно про накладення арешту на дану квартиру. Звернувшись до Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано інформацію про те, що на виконанні відділу відносно [PERSON] виконавчих проваджень не перебуває. Просить скасувати арешт нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] . Іншого способу ніж звернутися до суду з питання про скасування арешту позивач не має. В подальшому позовні вимоги були уточнені представником позивача - адвокатом Ремським Є.В., а саме останній просить: скасувати арешт нерухомого майна № 3442591 від 11.07.2006 року, накладений на підставі повідомлення № 9946 від 08.09.2003 року, направленого Державною виконавчою службою м.Первомайська, а саме квартири [ADDRESS] з виключенням з електронних реєстрів інформаційних систем Міністерства юстиції України відомостей про дану заборону; скасувати арешт нерухомого майна № 3449327 від 12.07.2006 року, накладений на підставі повідомлення № 5822 від 18.11.2002 року, направленого міською виконавчою службою, а саме квартири [ADDRESS] , з виключенням з електронних реєстрів інформаційних систем Міністерства юстиції України відомостей про дану заборону. Позивач та його представник адвокат - Ремський Є.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у його відустність, уточнені позовні вимоги підтримує уповному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відзив на позов не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.091997 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] накладено арешт нерухомого майна № 3442591 від 11.07.2006 року, накладений на підставі повідомлення № 9946 від 08.09.2003 року направленого ДВС м.Первомайська та арешт № 3449327 від 12.07.2006 року , накладений на підставі повідомлення № 5822 від 18.11.20032 року . Відповідно до листа Первомайського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 06.07.2021 року, повідомлено, що в результаті проведеної перевірки, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] не має.Оскільки виконавчі провадження були передані до архіву та в подальшому знищені, а тому в даному випадку арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 3442591 від 11.07.2006 року та за № 3449327 від 12.07.2006 року. На підставі вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом зняття арешту з майна та скасування запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна.

Outcome: approved