Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0215 філії Львівського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», в якому просить визнати недійсним примірний договір від 23.10.2012р. про надання часткової компенсації процентів, укладений між [PERSON], Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0215 філії Львівського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», стягнути із [PERSON] на користь позивача кошти компенсації процентів у сумі 78\~701,99 грн. В обґрунтування позову покликаються на те, що 21.09.2013 року [PERSON] подав до позивача заяву про надання часткової компенсації процентів. Для підтвердження права на отримання такої компенсації заявник, зокрема надав довідку №86 від 20.04.2012р. про доходи щодо нарахування в період з березня по серпень 2012 року заробітної плати на суму 37900 грн., та довідку №98 від 10.10.2012р., згідно якої його дохід протягом квітня вересня 2012 року склав 38900 грн. На підставі поданих [PERSON] документів, 23.10.2012 року між [PERSON], Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0215 філії Львівського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» укладено примірний договір про надання часткової компенсації процентів. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2014р. у справі №452/358/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,4 ст.358 КК України та встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Самбірська птахофабрика», в період з кінця вересня початок жовтня 2012 року склав завідомо підроблені довідки №86 від 20.04.2012р. та №98 від 10.10.2012р. про свої доходи, в які вніс завідомо неправдиву інформацію про рівень своїх доходів. Згодом, маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів, подав ці довідки до Львівського регіонального управління Фонду. Станом на момент подання позову сума відшкодованих процентів становить 78\~701,99 грн. Оскільки інформація про рівень доходів виявилась неправдивою, то договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст.230 ЦК України. 22.10.2015 року позивач подав уточнення до позовних вимог, згідно яких, просить стягнути з [PERSON] кошти компенсації процентів у сумі 80\~712,67 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, давши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов заперечили, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у письмових запереченнях. Просили відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0215 філії Львівського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» в судовому засіданні позов заперечила з мотивів, викладених у письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між [PERSON], Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0215 філії Львівського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» укладено примірний договір про надання часткової компенсації процентів, відповідно до якого, згідно з Порядком одержувач від імені Держави відшкодовує частину процентів за кредитом (кредитний договір №2233-413 від 23.10.2012р), що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла /а.с.71-77/. Згідно п.1.2.1.1 вказаного договору, сума кредиту на яку буде нараховуватися часткова компенсація становить 232\~000,00 грн. Часткова компенсація процентів надається позичальнику за умов, що щомісячний платіж за кредитним договором не повинен перевищувати 50 відсотків сукупного середньомісячного доходу сімї. При цьому, сума, що залишається після здійснення всіх щомісячних розрахунків за кредитним договором, повинна бути не меншою одного прожиткового мінімуму на позичальника та кожного члена його сімї, на якого розраховується часткова компенсація процентів (п.2.4.1 Договору). Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник підписанням цього Договору гарантує, що зокрема надана ним одержувачу інформація та документи є достовірними. Порядком здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 р. № 343, встановлено, що для укладення договору часткової компенсації процентів позичальник подає розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачу бюджетних коштів), зокрема документи про доходи позичальника та членів його сімї за останні шість місяців (п.9 Порядку). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 1 ст.230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення має помилка, щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (ч.1 ст.229 ЦК України). У п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2014р. у справі №452/358/14-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,4 ст.358 КК України та встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ «Самбірська птахофабрика», в період з кінця вересня початок жовтня 2012 року склав завідомо підроблені довідки №86 від 20.04.2012р. та №98 від 10.10.2012р. про свої доходи, в які вніс завідомо неправдиву інформацію про рівень своїх доходів. Згодом, маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів, подав ці довідки до Львівського регіонального управління Фонду /а.с.102-103/. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до переконання, що при укладенні оспорюваного договору, [PERSON] умисно було введено в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення (довідка про доходи), а відтак такий договір слід визнати недійним. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача та його представника на те, що довідка не містить інформації про сукупний середньомісячний дохід сімї позичальника, а інші доходи були достатніми для укладення примірного договору про надання часткової компенсації процентів, що не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки судом встановлено, що при поданні заяви про надання часткової компенсації, [PERSON] чітко зазначив членів своєї сімї, які брали участь у програма, а саме: Дружину [PERSON] та [PERSON] /а.с.48-49/. Довідки про доходи були подані лише [PERSON] та [PERSON] Також, довідка про доходи є одною із складових за якою і вираховується середньомісячний дохід сімї, а відтак повинна містити достовірну інформацію. Згідно довідки про суму сплати процентів №343 /а.с.41-42/, [PERSON] було компенсовано 80\~712,67 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved