Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він на протязі двох років користується обєктом житлової нерухомості, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Зелена, 19, а саме: житловий будинок, який складається з літ. А житловий будинок, загальною площею 48,90 кв. м, житлова площа 26,70 кв. м, підсобна 22,20 кв. м, літ. а навіс, огорожа 1-3, споруда 4. Власником обєкту нерухомості є [PERSON], про що проведено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У лютому відповідач продав вказаний обєкт нерухомості позивачу, на підтвердження чого було видано розписку. [PERSON] почав мешкати в житловому будинку та господарювати в ньому, вважаючи себе фактичним власником. Однак на теперішній час у [PERSON] не має можливості належним чином переоформити спірне майно, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що працює та мешкає в іншому місті. На сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується спірним майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, робить у ньому поточні та капітальні ремонти. З 2015 року вказане майно у позивача витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на протязі двох років користується обєктом житлової нерухомості, який розташований за адресою: м. Рені, вул. Зелена, 19, а саме: житловий будинок, який складається з літ. А житловий будинок, загальною площею 48,90 кв. м, житлова площа 26,70 кв. м, підсобна 22,20 кв. м, літ. а навіс, огорожа 1-3, споруда 4. Власником обєкту нерухомості є [PERSON], про що проведено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У лютому відповідач продав вказаний обєкт нерухомості позивачу, на підтвердження чого було видано розписку. [PERSON] почав мешкати в житловому будинку та господарювати в ньому, вважаючи себе фактичним власником. Однак на теперішній час у [PERSON] не має можливості належним чином переоформити спірне майно, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що працює та мешкає в іншому місті. На сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується спірним майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, робить у ньому поточні та капітальні ремонти. З 2015 року вказане майно у позивача витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Між сторонами по справі була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, [PERSON] передав продавцю обумовлену суму, а [PERSON] передала позивачу майно та документи на нього. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд вважає, що є укладений між сторонами договір купівлі-продажу повинен бути визнаним дійсним, оскільки сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Згідно ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved