Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~ стягнення заборгованості по оплаті навчання посилаючись на те, що між [PERSON] та Дніпропетровським державним аграрним університетом був укладений договір №ХТзСз-512 від 13.08.2013 року на підготовку фахівця за напрямом 6.051701 «Харчові технології та інженерія» на 3 навчальні роки з 01.09.2013 року по 31.08.2016 року, та наказом №1898 від 23.08.2013 року [PERSON] зараховано до складу студентів першого курсу заочної форми навчання. Наказом №462 від 12.03.2015 року [PERSON] відраховано з числа студентів 2 курсу заочної форми навчання за невиконання навчального плану та порушення умов договору. Відповідно до умов п. 2.1 Договору ХТзСз-512 від 13.08.2013 року на університет покладався обовязок надавати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, що і виконувалося у повному обсязі. За умовами п. 5.1 п.5.3 Договору відповідач як замовник, був зобовязаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносить оплату за освітню послугу 3800,00 грн. щорічно та відповідно до п.5.2 договору розмір плати за весь строк надання освітньої послуги встановлено 11400,00 грн. Дана умова договору відповідачем не виконувалась, оскільки нарахована сума до сплати за період навчання з моменту зарахування (01.09.2013 року) до дня відрахування (12.03.2015 року) становить 5700,00 грн., а фактично відповідачем сплачено 3800,00 грн. Тобто, за 1,2 курси навчання відповідач провів оплату частково і основна сума його боргу по оплаті навчання складає -1900,00 грн. Не оплачуючи у встановлений строк вартість наданих послуг, відповідач порушує п. 3.1, п. 5.1-5.3 договору та права і законні інтереси Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, а також положення Цивільного кодексу України. 07.05.2015 року та 21.02.2017 року відповідачу надсилались Претензії №46-11-664 та №46-11-265 з вимогою оплатити заборгованість, але відповіді на свої претензії ДДАЕУ не отримав. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Оскільки, на даний час сума основного боргу відповідача становить 1900,00 грн., то розмір пені за час прострочення зобовязання з 01.09.2014 р. по 30.09.2017 р. становить 2052,16 грн. Інфляційні втрати за час прострочення становлять 1400,30 грн., а 3% річних за час прострочення становлять 175,65 грн. Таким чином, за розрахунками бухгалтерії ДДАЕУ, на даний момент за відповідачем обліковується заборгованість у сумі 5528,11 грн. Після укладення договору №ХТзСз-512 від 13.08.2013 року, Дніпропетровський державний аграрний університет реорганізовано в Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет, у звязку з чим затверджено новий статут та внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Тобто Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет є правонаступником Дніпропетровського державного аграрного університету. Відповідач направив до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач просить суд стягнути з нього пеню за час прострочення оплати в сумі 2052,16 грн., при цьому посилається на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», відповідно до якого боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, проте за даним твердженням позивача не можна погодитися, з наступних підстав. Цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності. Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визнав, що дія цього закону поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності. Тобто дія цього закону не поширюється на пересічних громадян. Слід також зазначити, що договором № ХТзСз 512 від 13.08.2013 року укладеним між позивачем та відповідачем, а саме: п. 6.2 зобовязання щодо сплати пені поширюється тільки на замовників юридичних осіб. Стягнення пені з фізичної особи замовника договором № ХТзСз 512 від 13.08.2013 року укладеним між позивачем та відповідачем не передбачено. Таким чином, стягнення з відповідача пені за час прострочення оплати в сумі 2052,16 грн. є не обґрунтовані. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить здійснити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~ Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 13.08.2013 року між [PERSON] та Дніпропетровським державним аграрно-економічним університетом було укладено договір №ХТзСз-512 на підготовку фахівця за напрямом 6.051701 «Харчові технології та інженерія», за умовами якого позивач зобов'язався надати [PERSON] освітні послуги, а відповідач зобов'язався сплатити за це 11400 грн.: по 3800,00 грн. щорічно впродовж трьох років навчання з 01.09.2013 року по 31.08.2016 року. (а.с. 6). Наказом № 1898 від 23 серпня 2013 року [PERSON] було зараховано на перший курс за спеціальністю «Харчові технології та інженерія» Дніпропетровського державного аграрного університету (а.с.7). Згідно із наказом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету № 462 від 12.03.2015 року [PERSON] було відраховано з числа студентів другого курсу заочної форми навчання даного навчального закладу за невиконання навчального плану та порушення умов договору з 01.03.2015 року. (а.с. 8). 07.05.2015 року та 21.02.2017 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено претензії із вимогою терміново погасити заборгованість у розмірі 1900,00 грн. (а.с. 9-12).\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору на підготовку фахівця № ХТзСз-512 від 13.08.2013 року передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник-юридична особа сплачує виконавцю неустойку (штраф, пеню) у розмірі не нижче подвійної облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором на підготовку фахівця № ХТзСз-512 від 13.08.2013 року у розмірі 1900,00 грн., суму трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 175,65 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1400,30 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені у відповідності до\~Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки\~статтею 1 цього закону\~визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,\~що встановлюється за згодою сторін, а пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору на підготовку фахівця № ХТзСз-512 від 13.08.2013 року передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг\~замовник-юридична особа\~сплачує виконавцю неустойку (штраф, пеню) у розмірі не нижче подвійної ставки Національного банку України. Таким чином, оскільки укладеним між сторонами договором не передбачено інших умов для нарахування пені, ніж зазначені у п. 6.2, в якому йдеться про нарахування неустойки за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовником-юридичною особою, а в даному випадку замовником є фізична особа: [PERSON], суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені. Оцінюючи усі докази, які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даного позову, у зв'язку з чим вважає за можливе його задовольнити частково.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 1 600, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial