Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є його батьком, який відповідної допомоги на його утримання не надає. Стверджує, що з 1 вересня 2017 року він навчається в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на денній формі навчання. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на його користь у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 7 вересня 2017 року і до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13.30 год. 21 листопада 2017 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2017 року у зв'язку з першою неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 14.00 год. 18 грудня 2017 року. 18 грудня 2017 року представник позивача подала відзив на позовну заяву (а.с.47). Зазначила, що відповідач позов визнає частково - у розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) відповідача, оскільки вважає, що сума в розмірі приблизно 2 124 грн на місяць є достатньою для позивача. Просить також стягувати аліменти з моменту звернення до суду з позовом - з 17 жовтня 2017 року, а не з 7 вересня 2017 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2017 року постановлено проводити розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності редакцією Цивільного процесуального кодексу України від 3 жовтня 2017 року, у загальному позовному провадженні зі стадії судового розгляду. Відкладено розгляд справи до 13.00 год 17 січня 2018 року у зв'язку з неявкою представників сторін, від яких надійшли відповідні заяви, та наданням строку позивачеві подати відповідь на відзив. 9 січня 2018 року представник позивача подав відповідь на відзив (а.с.60-61), зазначивши, що при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину слід виходити з можливості відповідача надавати відповідну матеріальну допомогу та можливості надання утримання другим з батьків, враховуючи обставини, наведені в ст.182 Сімейного кодексу України. Вказав на те, що визначаючи розмір аліментів як 1/12 частки від заробітку (доходу) відповідача, відповідач жодним чином не обґрунтував підстав для відхилення (зменшення у три рази) від запропонованого позивачем розміру аліментів до стягнення та не вказав при цьому з яких міркувань він виходить з огляду на критерії визначення розміру аліментів. При цьому закон визначає лише мінімальну межу розміру аліментів, але не встановлює максимальний його розмір. Крім того, зазначив, що мати позивача має також іншу неповнолітню дитину, 2004 року народження, та не перебуває у шлюбі, у зв'язку з чим її дохід розподіляється на неї, позивача та його неповнолітнього брата, в той час як відповідач інших дітей крім позивача не має. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2018 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні до 13.30 год. 1 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача у зв'язку з необхідністю представлення нових доказів. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2018 року відкладено розгляд справи в судовому засіданні до 14.00 год. 13 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача у зв'язку з його участю в іншому процесі за межами міста Бахмута. Позивач у судове засідання 13 лютого 2018 року не з'явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, виступивши з вступним словом та надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково вказав на те, що у січні позивач оплатив за проживання у гуртожитку 880 грн, розмір стипендії позивача не відомий, оскільки на даний час уповноваженими особами визначається можливість призначення стипендії студентам за результатами попереднього семестру. На його думку, високий розмір доходу платника аліментів не є критерієм зменшення суми аліментів. Звернув увагу на те, що представлена представником відповідача довідка про доходи матері позивача отримана з порушенням вимог чинного законодавства, відсутня згода [PERSON] на використання інформації про її заробітну плату, а тому просить визнати представлену довідку недопустимим доказом. Також вказав на те, що аліменти стягуються з дотриманням вимог ст.ст. 191 та 201 Сімейного кодексу України - з дати звернення до суду, а це є 7 вересня 2017 року, коли було подану заяву про видачу судового наказу. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 13 лютого 2018 року не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, за присутності його представника - адвоката [PERSON] (а.с.44). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши у вступному слові на те, що середньомісячний дохід відповідача складає приблизно 25 000 грн, а тому 1/12 частки доходу буде достатньою для позивача, який продовжує навчання, оскільки багато студентів не отримують від своїх батьків більше 2 000 грн на місяць, а позивач також має можливість працювати. Звернула увагу на те, що у квитанції про оплату гуртожитку не вказано за який період така оплата здійснена. Крім того, долучивши довідку про доходи матері позивача [PERSON], зазначила, що їй дійсно не зрозуміло чому роботодавець [PERSON] видав таку довідку на її, [PERSON], адвокатський запит. Однак, оскільки це було здійснено, вважає що такий доказ може використовуватись у процесі доказування. Просить позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/12 частки від заробітку (доходу) з 17 жовтня 2017 року - дня пред'явлення позову. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 10 січня 1996 року Соледарською міськрадою Донецької області, актовий запис №4 (а.с.3). Батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Шлюб між батьками [PERSON] розірваний 7 лютого 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції складено актовий запис №45 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.65). Згідно з довідкою №18/01 від 1 вересня 2017 року, виданою Харківським національним університетом імені В.Н.Каразіна (а.с.25), [PERSON] навчається на п'ятому курсі історичного факультету денної форми навчання; термін навчання з 1 вересня 2017 року до 31 грудня 2018 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ст. 182 Сімейного кодексу України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з представленими суду доказами відповідач [PERSON] з 2 лютого 1992 року працює на посаді електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування Державного підприємства «Артемісіль» та за період з 1 листопада 2016 року до 31 жовтня 2017 року отримав заробітну плату в загальну розмірі 233 995,61 грн (а.с.48), а також з березня 2017 року йому призначено пенсію у розмірі 9 495, 97 грн (а.с.50). Відтак відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти. Доказів щодо поганого стану здоров'я відповідача, наявності на його утриманні інших осіб представником відповідача та відповідачем суду не представлено. При цьому представник відповідача у судовому засіданні підтвердила, що у [PERSON] відсутні інші діти та будь-які аліментні зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 цього Кодексу). З метою доведення можливості надання утримання матір'ю позивача представник відповідача представила суду довідку про доходи [PERSON] за 2017 рік від 24 січня 2018 року. У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що таку довідку їй видав роботодавець [PERSON] - Державне підприємство «Артемсіль» на її адвокатський запит. У відповідності до ч.1 ст.78 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. При цьому Конституційний Суд України рішенням № 2-рп/2012 від 20 січня 2012 року офіційно дав тлумачення, що до конфіденційної інформації про особу відносяться окрім іншого будь-які відомості та/або дані про відносини майнового характеру. За Законом України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована є персональними даними, що обробляються, використовуються та поширюються виключно за згодою фізичної особи, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка цих даних. Отже, відомості про заробітну плату працівників є персональними даними, відносяться до конфіденційної інформації і можуть бути поширені тільки за згодою самих працівників. Як виняток, відповідно до п.6 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року, до інформації з обмеженим доступом не належать декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які: 1) претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади; 2) обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. У відповідності до ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Відтак на адвокатський запит не надається інформація з обмеженим доступом - конфіденційна інформація майнового характеру про особу. Крім того, згідно з пунктом 4 частини 2 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). Не зважаючи на те, що Державне підприємство «Артемсіль» засноване на державній власності, суду не представлено доказів того, що інформація про заробітну плату машиніста розфасувально-пакувальних машин, ким працює [PERSON], є інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). Тому на підставі ч.1 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги довідку про заробітну плату матері позивача, оскільки така одержана з порушенням порядку, встановленого законом. Суду не надано ні копії адвокатського запиту, ні супровідного листа, яким надсилається ця довідка адвокатові-представнику відповідача, ні згоди [PERSON] на використання та поширення цієї інформації. Водночас, суд приймає до уваги можливість надання утримання матір'ю позивача, яка, як визнали представники сторін у судовому засіданні, має достатній рівень доходу, однак утримує також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.62). Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на час навчання сина, суд, враховуючи ті обставини, що відповідач має постійний стабільний дохід; на утриманні нікого не має; розмір доходів відповідача; можливість надання утримання матір'ю позивача, яка утримує також неповнолітню дитину та у шлюбі не перебуває; стан здоров'я як позивача так і відповідача, які не вказали на необхідність витрат на лікування; загальновідомий розмір вартості підручників, канцелярського приладдя, вартості проїзду до навчального закладу; можливість позивача працевлаштуватися на роботу з неповним робочим днем, приходить до висновку про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як 1/6 частка від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач просить стягувати аліменти з відповідача з 7 вересня 2017 року - дня подання заяви про видачу судового наказу, а не дня пред'явлення позову - 17 жовтня 2017 року. Однак законом не передбачено можливості стягнення аліментів із дня подання заяви про видачу судового наказу при поданні такої до пред'явлення позову. Крім того, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року (а.с.7) відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу у зв'язку з тим, що заявлено вимогу, яка не передбачена як така, за якою може бути видано судовий наказ. Оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 17 жовтня 2017 року, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У задоволенні позовних вимог в частині про стягнення аліментів в решті частки від усіх видів заробітку (доходу) та стягнення аліментів починаючи з 7 вересня 2017 року слід відмовити.

Outcome: partial