Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах дітей Чаплинської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.09.2016 року, вони є батьками двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 27 червня 2011 року. В травні 2017 року відповідач [PERSON] маючи намір переїхати на постійне місце проживання до [INFO] Крим, самовільно залишила родину та малолітніх дітей на догляд та утримання батька [PERSON] Під час вирішення спору місця проживання малолітніх дітей береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоровя та інші обставини. Вважає, що відповідач, яка є матірю двох малолітніх дітей без будь-якого примусу покинула їх на виховання та утримання батька, не опікується їх вихованням, утриманням, зростанням, а також враховуючи прихильність дітей до батька, здатність самостійно виховувати, утримувати дітей вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з ним. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 вересня 2016 року. Визначити місце проживання дітей [PERSON], яка народилася 15 жовтня 2009 року та [PERSON], який народився 27 червня 2011 року з батьком [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], [PERSON] уточнили позовні вимоги та просили суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 вересня 2016 року. Визначити місце проживання дітей [PERSON], яка народилася 15 жовтня 2009 року та [PERSON], який народився 27 червня 2011 року з батьком [PERSON] за адресою місця проживання: [INFO], вул. 8-Березня, 13. При цьому, позивач [PERSON] додав, що шлюб з відповідачкою розпався за взаємною згодою. [PERSON] з травня 2017 року не проживає за місцем його проживання; до дітей за весь цей період приїздила всього 2 рази, будь-які перешкоди їй щодо спілкування з дітьми з його боку взагалі не чиняться. Навпаки, він особисто привозив дітей за місцем проживання її сестри в с. Преображенка Чаплинського району з метою спілкування матері із дітьми на вихідні. На даний час йому не відоме, місце проживання відповідача, тому він немає змоги привозити дітей до матері. Представником відповідача за довіреністю [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву згідно з яким, позивач створює перешкоди у реалізації прав дітей на контакт із матірю. Хоча органом опіки та піклування надано право відповідачу на побачення із дітьми за їх місцем проживання, проте звичаї які притаманні віросповіданню [PERSON] позбавляють право відповідача відвідувати будинок позивача. Крім того, проживаючи із позивачем, [PERSON] була позбавлена можливості розвитку своєї особистості, навчатись у вищому навчальному закладі, що на даний час стало підставою неможливості в працевлаштуванні. Позивач висиляючи відповідача із будинку не надав їй можливості зібрати зимові речі, і тому її довелось купувати собі речі необхідні для життя. Не отримавши жодної грошової допомоги з боку позивача, [PERSON] змушена була проживати у родичів та просити у борг кошти для проживання. При цьому, факт відсутності доходу у батьків можливо розцінювати як виняткову обставину, проте враховуючи ситуацію з відповідачем, яка просто не існувала як людина, була жінкою без особистості та документів, не мала змоги фізично та морально розвиватись, навчатись. Окрім того, позивачем не наведено жодних доказів, які б унеможливлювали визначення місця проживання дітей із матірю. В судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали та просили суду шлюб розірвати. Щодо вимог позивач про визначення місця проживання дітей із батьком, то в цій частині позовні вимоги не визнали в повному обсязі. При цьому, відповідач [PERSON] пояснила, що в останнє бачила дітей в квітні 2018 року; до дитячого садку та до школи провідувати дітей не приходила, у звязку із тим, що тривалий час хворіла. Також підтвердила, що коли вона проживала у сестри позивач дійсно привозив їй дітей на вихідні. На разі вона вже у сестри в с. Преображенка, Чаплинського району не проживає. На даний час проживає або у своїх батьків в м. Армянськ, АР Крим або у бабусі на території Чаплинського району. Не працює, проживає за рахунок своїх батьків та родичів. Представники служби у справах дітей Чаплинської районної держаної адміністрації [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вважали за необхідне визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком, оскільки мати дітей [PERSON] не має житла, а також систематичного доходу необхідного для утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 вересня 2016 року, про що Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зроблено актовий запис за №66. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Асканія-Нова селищною радою Чаплинського району Херсонської області [PERSON], народилася 15 жовтня 2009 року, батько: [PERSON], мати [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області і [PERSON], народився 27 червня 2011 року, батько: [PERSON], мати [PERSON] Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району, Херсонської області №610 від 25.05.2017 року діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з батьком [PERSON] за адресою: смт. Асканія-Нова, вул.. 8-Березня 13. До складу його сімї входять батько [PERSON] [INFO], мати [PERSON] Халіз-кизи [INFO] та дружина [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований за адресою: смт. Асканія-Нова, вул. 8-Березня 13. \~ \~ \~ \~З копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 19.08.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу слідує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони уклали договір про те, що продавці передають у власність покупця будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою смт. Асканія-Нова, Чаплинського району, Херсонської області, вул.. 8-Березня, 13, а також земельну ділянку, площею 0,0667 га., що розташована за адресою: смт. Асканія-Нова, вул. 8-Березня, 13. Власником житлового будинку та земельної ділянки розташованого за адресою смт. Асканія-Нова, Чаплинського району, Херсонської області, вул.. 8-Березня, 13, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є [PERSON] Мати дітей [PERSON], відповідно до копії домової книги зареєстрована за адресою: [INFO], вул.. 8-Березня, 13. \~ \~ \~ \~З наказу №1 фермерського господарства «Грин Лайф» від 26.05.2017 року [PERSON] прийнято охоронником згідно поданої заяви з окладом мінімальної заробітної плати за фактично відпрацьований час. Відповідно до довідок Чаплинської районної лікарні від 28.11.2017 року, 29.11.2017 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають. З довідки Міністерства внутрішніх справ слідує, що [PERSON], [INFO] на території України станом на 04.12.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості немає, та в розшуку не перебуває. В судовому засіданні позивач [PERSON] показав, що з травня 2017 року шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені. На примирення сторони не згодні, позивач наполягає на розірвані шлюбу, так як подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу в судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2016 року, актовий запис № 66. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей подружжя розглядалося органом опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Асканія-Нова №874 від 21.08.2017 року про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], 13, Чаплинського району. Сімя [PERSON] відвідувалася фахівцем із соціальної роботи, представниками селищної ради, складено акти обстеження житлово-побутових умов проживання, де виявлено, що [PERSON] з травня 2017 року проживає окремо від родини і з цього часу участі у вихованні дітей не приймає. [PERSON] на даний час створені дітям належні умови для повноцінного проживання та виховання. На підставі актів обстеження матеріально-побутових умов від 05.06.2017 року, 10.08.2017 року комісія ради опіки і піклування при виконкомі Асканія-Нова селищної ради вважає за необхідне клопотати перед службою у справах дітей: про визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком дітей [PERSON] по вул.. 8-Березня, 13 Чаплинського району, Херсонської області. Рішенням виконавчого комітету Асканія-Нова селищної ради від 07 червня 2017 року №65 вирішено рекомендувати [PERSON] звернутися до суду з метою визначення доцільного місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням №5 комісії з питань захисту прав дитини Чалинської районної державної адміністрації від 19 грудня 2017 року розглянувши заяву [PERSON] про визначення місця проживання дітей встановлено, що малолітні діти на час розгляду питання проживають з батьком [PERSON] [PERSON] дітей [PERSON] жодних документів на розгляд комісії не подавала, хоча неодноразово повідомлялася про розгляд даного питання. Під час засідання комісії: заявник [PERSON] просив визнати доцільним визначити місце проживання дітей з ним; мати дітей [PERSON] просила комісію визначити місце проживанні дітей з нею, в будинку її близьких родичів, що розташований в м. Армянськ АР Крим, що є тимчасово окупованою територією. За результатами розгляду комісія вирішила: визнати доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за адресою його постійного місця проживання. Зобовязати [PERSON] безперешкодно надавати [PERSON] можливість приймати участь у вихованні та спілкуванні з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не рідше ніж один раз на тиждень. Відповідно до висновку Чаплинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей визнано доцільним визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] При розгляді питання про визначення місця проживання дітей, органом опіки та піклування служби у справах дітей за результатами бесіди з дітьми від 10.01.2017 року 29.01.2018 року малолітня [PERSON], [INFO], висловила бажання проживати разом з батьком, оскільки її мати [PERSON], покинула дитину, не приїздить до неї, не спілкується по телефону, не цікавиться її навчанням та здоровям. Аналогічної думки дотримувався малолітній [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 19.08.2017 року, 27.09.2017 року, 20.10.2017 року, 24.11.2017 року, 22.01.2018 року, 04.09.2018 року складених інспектором ВОС [PERSON], спеціалістом інспектром [PERSON], начальником служби у справах дітей [PERSON], головним спеціалістом сектору з питань опіки та піклування [PERSON], [PERSON] встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [INFO], вул.. 8-Березня, 13. Вказаний житловий будинок на праві власності належить позивачу [PERSON] Діти мають окрему кімнату, облаштовану ліжками, шафою, місцем для навчання. Відносини у сімї доброзичливі, ґрунтуються на взаємоповазі. Відносини батька з дітьми ґрунтуються на любові. [PERSON] до своїх обовязків щодо виховання та утримання дітей відноситься відповідально, самостійно займається вихованням та утриманням дітей з червня 2017 року. \~ \~ \~ \~Згідно характеристики учня [INFO], [INFO] навчається з 01.09.2017 року, дисциплінований, комунікабельний, не конфліктний, спокійний, доброзичливий, позитивно сприймає оточуючих. Зовнішній вигляд дитини охайний. Батько хлопчика цікавиться навчанням дитини; до школи його приводить батько, групи продовженого дня забирає батько або дідусь. \~ \~ \~ \~Згідно характеристики учениці [INFO], [INFO] навчається з 2016 року, показала достатній рівень навчальних досягнень, дівчинка вимоглива до себе відповідальна. Еліф самостійна, кмітлива, має добре розвинуте логічне мислення, цікавиться музикою та із задоволенням відвідує музичну школу. Батько приділяє належну увагу дитині. Відповідно до довідки комунального закладу «Дитяча музична школа Асканія-Нова» [PERSON] навчається в дитячій музичній школі у 2 класі за фахом домра. Мати дітей [PERSON] доходів не має, відомостей про її доходи суду не надано та матеріали справи не містять. В судовому засіданні пояснила, що на даний час проживає у своїх близьких родичів \~в Чаплинському районі або у батьків в м. Армянськ, АР Крим, при цьому, не працює, проживає за рахунок батьків, допомогу їй також надають родичі. \~ Матеріально дітей забезпечує батько [PERSON] В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] суду пояснив, що діти постійно проживають з ним в житловому будинку, він працює проживає разом з дітьми. Мати\~дітей\~не має перешкод у спілкуванні з дітьми, однак де мешкає відповідач йому не відомо, вважає, що діти звикли проживати з батьком і бажають цього. В судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що з травня 2017 року вона з чоловіком та дітьми не проживає. Вона два рази приїздила до дітей за місцем їх проживання в смт. Асканія-Нова, частіше бачити дітей вона не мала змоги, оскільки тривалий час хворіла. Вона не зверталася до правоохоронних органів або до органу опіки та піклування з приводу усунення перешкод у спілкуванні дітей і надати докази на підтвердження створення позивачем їй перешкод у спілкуванні з дітьми не може. Матеріальної допомоги дітям не надає, оскільки не працює, а тому не має змоги її надавати. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії висновку за результатами розгляду матеріалів від 30 травня 2017 року 24.05.2017 року до ЧЧ Чаплинського відділення поліції Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від [PERSON], [INFO] про те, що 23.05.2017 року за місцем мешкання його сестри [PERSON] [PERSON] та [PERSON] ображають її нецензурною лайкою та виганять із будинку. Під час опитування [PERSON], остання пояснила, що вона проживала разом із [PERSON] у його батьків та в них є двоє малолітніх дітей. 22.05.2017 року її чоловік став свідком того, що вона в соціальній мережі інтернет вела переписку з іншим чоловіком в наслідок чого між ними виникла сварка. Також повідомила, що ніяких претензій до свого чоловіка та його батьків вона немає, оскільки від них вона пішла із власної волі, бажає жити разом зі своїми дітьми окремо. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 1 ст.\~161\~СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, ч. 2 ст.\~161\~СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини.\~\~\~\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Статею 171\~СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосується її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо\~\~її виховання , місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі -Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. З Конвенції). Відповідно до положень ст. 12 Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Аналогічні положення викладені у ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), яка зобовязує суд надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». У п. 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. В судовому засіданні за згодою батьків дитини, їх представників та представника органу опіки та піклування була заслухана думка дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При зясуванні думки дітей на час її заслуховування, батьки дитини та вільні слухачі добровільно залишили залу судового засідання. Заслуховування проведено у присутності представників сторін та представника органу опіки та піклування, а також за участі педагога-психолога [PERSON], яка підтвердила готовність дітей до діалогу та спроможність відповіді на питання щодо місця проживання. Відповідаючи на питання суду та представників сторін малолітня [PERSON], [INFO] пояснила, що вона разі із братом проживає в смт. Асканія [PERSON], разом із татом, бабусею і дідусем. Мати давно до них не приїжджала, за 2 роки приходила 2 рази до школи та 1 раз до них до-дому. Висловила бажання проживати в смт. Асканія-Нова із татом, оскільки вона там проживає із народження, ходить там до школи, має свою кімнату та подружок. [PERSON], [INFO] підтримав думку сестри щодо їх місця проживання із татом. Також додали, що уроки вони вчать із татом, одяг їм також купує батько. На дні народження мама до них не приходила та не вітала зі святом. Коли одного разу в жовтні 2017 року мати приходила до дому до них то вони з братом з нею спілкувалися близько 2 годин, а потім коли вона з дідусем на кухні варили каву, то посварились, і вона пішла. Педагогом психологом [PERSON] в ході проведення підготовки до співбесідти був проведений із малолітніми дітьми тест «Моя сімя» за результатами якого, остання зазначила, що малолітній [PERSON] 2011 року відобразив на малюнку сімю, яка складається із нього, сестри та батька, які для нього є найбільш значимими фігурами. [PERSON], [INFO] відобразила батька з яким поряд знаходяться вона та брат, а також бабусю та дідуся, які зєднані між собою лінією, окрім матері, що свідчить про те, що в неї немає близьких стосунків із матірю. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд виходить з того, що малолітні діти проживають разом з батьком [PERSON] з дня народження та залишилися проживати з батьком, після того як мати покинула сімю та поїхала проживати до своїх близьких родичів. Позивач [PERSON] працює, має достатній рівень доходу, матеріально-побутові умови проживання дітей відповідають їх соціальному, матеріальному та віковому розвитку та потребам. Матеріали справи не містять докази неналежного ставлення батька дітей до виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] не працює, постійного доходу та заробітку немає, з травня 2017 року з власної волі покинула сімю та на даний час проживає у своїх близьких родичів в АР Крим. Періодично відвідує дітей, по можливості; при цьому, в судовому засіданні зазначила, що не заперечує, щоб діти проживали із позивачем і ходили до школи в смт. Асканія-Нова, а на вихідні дні вона б бажала їх забирати та проводити з ними час. Такий спосіб, прийняття участі у вихованні своїх дітей відповідача влаштовував. Матеріали справи не містять докази створення перешкод позивачем відповідачу у спілкуванні з дітьми. Також в матеріалах справи взагалі відсутні будь - які докази щодо умов проживання відповідачки [PERSON] Пленум Верховного Суду України зазначає, що «при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати» (п. 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11). Водночас, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна (крім тих випадків, коли є виняткові обставини) бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «[PERSON] проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд\~\~дійшов висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей, суд виходить перш за все з найкращіх інтересів дітей, які виражаються у забезпеченні розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При визначені місця проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON] суд враховує те, що малолітні діти після того як мати покинула сімю залишилися проживати з батьком в житловому будинку, в якому проживали постійно з моменту народження. Також судом враховано те, що позивач працює, отримує постійний достатній дохід для утримання дітей, матеріально-побутові умови проживання дітей задовільні та відповідають інтересам та вимогам розвитку дітей. Батько малолітніх дітей виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них. Враховуючи вік та прихильність дітей до батька, бажання дітей проживати саме з батьком та враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого орган опіки та піклування Чаплинської районної державної адміністрації вважав доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON]. Суд також враховує те, що відповідач [PERSON] не працює, матеріали справи не містять жодного доказу отримання нею самостійного доходу, власного житла та майна також немає. Враховує також те, що після того як вона покинула сімю діти за її згодою залишилися проживати з батьком та мати дітей обрала для себе такий спосіб прийняття участі у вихованні дітей, який на той час її влаштовував. Суд, звертає увагу на те, що визначення місця проживання дітей з батьком не позбавляють матір права на спілкування з дітьми та обов'язок їх утримувати.\~\~ Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено судом, як кожен окремо, так і в сукупності, заслухавши думку самих дітей, а також приділяючи першочергову увагу інтересам малолітніх дітей сторін, суд дійшов до висновку про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] із батьком [PERSON], у зв'язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved