Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно укладеного договору № б/н від 16.01.2008 р.відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 31.12.2014 року має заборгованість у сумі 37144,73 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8889,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24707,90 грн.; заборгованість з комісії за користуванням кредитом 3547,30 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 690,98 грн. Від суми заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом в розмірі 37144, 73 грн. відраховується сума в розмірі 23325,06 грн., яка була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року, а різниця становить з урахуванням штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 15010,65 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 15010 грн. 65 коп. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні надав суду інформацію про те, що за вищевказаним кредитним договором були відкриті кредитні картки №26250611794912 з терміном дії до 28.02.2010 року, та №4149625323276889 (основна картка) з терміном дії до 28.02.2011 року та виписку з основної картки №4149625323276889. При цьому при вивчені вказаних документів в судовому засіданні представник позивача зазначив, що остання проплата була здійснена відповідачем відповідно до виписки з основної картки №4149625323276889 28.05.2010. Також, представник позивача не заперечував проти застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості які заявив представник відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості та відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір № б/н від 16.01.2008 року, за яким [PERSON] 16.01.2008 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і шляхом списання Банком з інших рахунків клієнта. (а.с.11-17). На підставі п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг, банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви «Відмітки банку». Згідно з п. 3.4 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт або його довірена особа використовують платіжні карти в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку, як засіб для безготівкових розрахунків за товари та (послуги), для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банку, фінансових установах, через банкомати і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін та діючим законодавством України. Пунктом 3.5 Умов і правил надання банківських послуг порядок, здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту, регулюється діючим законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем, цим договором, умов і правил надання банківських послуг та тарифами банку. Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. На підставі п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у випадках невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконувати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку. Згідно з п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. На виконання умов вищеназваного договору, відповідач отримав картку № 4149625323276889 (а.с.11 зв.). Згідно інформації банку про картку/рахунок № 4149625323276889, дата відкриття карти 15.02.2008 року, строк дії карти 28 лютого 2011 року, дата останньої сплати 28.05.2010 року (а.с.118, 124). При оформлені кредитної картки відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві та погодився з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами (а.с.11 зв.). Крім того, до позовної заяви представником позивача надано розрахунок, в якому відображається рух коштів по картрахунку (а.с.7- 9, 119-131.). Умови кредитного договору відповідач не виконав в повному обсязі. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, [PERSON] станом на 31.12.2014 року має заборгованість у сумі 37144,73 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 8889,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24707,90 грн.; заборгованість з комісії за користуванням кредитом 3547,30 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 690,98 грн., що підтверджується долученим до справи розрахунком заборгованості (а.с.7-9). Від суми заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом в розмірі 37144, 73 грн. відраховується сума в розмірі 23325,06 грн., яка була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2011 року, а різниця становить з урахуванням штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 15010,65 грн (а.с.6) . Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно Умов і правил надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Згідно пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, зазначений договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий саме термін. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операції по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Пунктом п. 5.4 Правил користування кредитною карткою встановлено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH). Згідно з п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Позивачем в ході розгляду справи не було надано суду доказів щодо продовження строку дії кредитного договору, а також, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватись, або отримував у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нову кредитну картку, а також щодо наявності грошових коштів на картковому рахунку. Судом із копії особового рахунку боржника встановлено та не заперечувалось сторонами під час розгляду справ, що останній платіж на погашення кредиту позичальник вніс 28.05.2010 року. З відповідним позовом до суду позивач звернувся лише у лютому 2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Таким чином, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, та зазначено, що останній платіж відповідачем було здійснено в травні 2010 року, проте з позовом до суду за захистом свого права банк звернувся 04.02.2015 року, тобто після спливу трирічного строку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, а також враховуючи думку і позицію самого представника позивача, який не заперечував про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем пропущена позовна давність, клопотання про поновлення позовної давності представник позивача не заявляв, а тому у задоволені позову необхідно відмовити. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed