Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами 30 жовтня 2013 року укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/308/22-08-13/0004, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит на суму 5 500 грн. на строк до 29 жовтня 2015 року зі сплатою 36 процентів річних, 30 травня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою змінено процентну ставку на 38 процентів річних. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 10\~944, 28 грн. заборгованості, яка складає: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4\~581,32 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 751 грн., пеню за прострочення основної суми заборгованості в розмірі 2\~324,42 грн., пеню за несплачені проценти в сумі 537,31 грн., 2\~750 грн. штрафу. Представник позивача в судове засідання не зявилась, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов визнала в повному обсязі. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 30 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/308/22-08-13/0004 (а.с.7), згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 5\~500 грн. для поточних потреб строком до 29 жовтня 2015 року зі сплатою 36 процентів річних. Крім того, 30 травня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду б/н до договору №1/13/308/22-08-13/0004 від 30 травня 2013 року про надання споживчого кредиту, якою збільшено процентну ставку до 38 процентів річних (а.с.8). Згідно з п.3.4.1 договору, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам за відповідним графіком, що є додатком до договору. Пунктом 4.1. договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Також у випадку порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитним коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобовязання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобовязань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 30 жовтня 2013 року (а.с.15), за яким станом на 1 травня 2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 10\~944,28 грн., яка включає в себе: 4\~581,32 грн. заборгованості за кредитом, 751,24 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 2\~324,42 грн. пені за прострочення основної суми заборгованості, 537, 31 грн. пені за несплачені проценти, та 2\~750 грн. штрафу. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до п.3.1.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення суми основного боргу, відсотків, сплати пені та штрафів шляхом направлення позичальнику письмової вимоги про дострокове виконання зобовязань у разі настання одного з наступних випадків: затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш ніж на один календарний місяць; перевищення суми заборгованості над сумою кредиту більш як на десять відсотків; несплати позичальником більш ніж однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконала зобовязання за договором від 30 жовтня 2013 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved