Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 36217,34 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 08.01.2015 р. № 8 Мельника звільнено з займаної посади з 12.01.2015 р. в зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної зарплати та з виплатою допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в кількості 81 календарного дня. Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22.09.2015 р., яке було змінено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 10.12.2015 р., [PERSON] поновлено на посаді головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів ПАТ «Державний ощадний банк України» з 13.01.2015 р., стягнуто з Банку середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10678,30 гривень. Позивач посилається на те, що такі виплати стали можливі внаслідок недобросовісної поведінки [PERSON] , оскільки 12.02.2015 р. останній став на облік в Голосіївському районному центрі зайнятості в статусі безробітного та отримував допомогу по безробіттю. В подальшому в зв`язку з поновленням [PERSON] на посаді на підставі рішення Господарського суду м.Києва від 23.05.2017 р. з АТ «Ощадбанк» на користь Київського міського центру зайнятості стягнуто 36217,34 гривні. В мотивувальній частині рішення судом було встановлено, що внаслідок ненадання [PERSON] інформації щодо перебування ним на обліку в Київському міському центрі зайнятості, Печерським районним судом м.Києва стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. На підставі положено ст. 1212 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 36217,34 гривні як безпідставно набуті внаслідок недобросовісної поведінки останнього. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, зазначаючи на його необґрунтованість, оскільки обставинам, про які зазначає Банк щодо недобросовісної поведінки в частині неповідомлення при розгляді Печерським районним судом м.Києва справи щодо поновлення на роботі інформації про перебування на обліку в Центрі зайнятості вже надавалась оцінка при розгляді Господарським судом м.Києва справи за позовом Київського міського центру зайнятості до АТ «Ощадбанк» і вони визнані необґрунтованими. Допомога по безробіттю була стягнута з АТ «Ощадбанк» внаслідок незаконного звільнення і в подальшому поновлення на роботі працівника на підставі положень ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і не пов`язано із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 8-к від 08.01.2015 [PERSON] 12.01.2015 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні [PERSON] виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної зарплати, з виплатою допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 61625,66 гривень. 12.02.2015 [PERSON] звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою про надання статусу безробітного і згідно з наказом № НТ150218 від 18.02.2015 Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві відповідачу було надано статус безробітного з 12.02.2015; наказом № НТ150219 від 19.02.2015 йому було призначено допомогу по безробіттю у період з 19.02.2015 по 13.02.2016, виплату якою розпочато з 19.02.2015 р. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/5118/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу позов [PERSON] задоволено частково; поновлено його на посаді головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» з 13.01.2015; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.01.2015 по 22.09.2015 включно у розмірі 88990 грн. 46 коп. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 10570 грн. 65 коп. Наказом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 461-к від 23.09.2015 р. на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/5118/15-ц [PERSON] було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу методології та реструктуризації проблемних активів управління супроводження банкрутства і виконавчого провадження департаменту проблемних активів АТ «Ощадбанк» з 13.01.2015 р.. 05.10.2015 [PERSON] звернувся до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою, в якій повідомив про поновлення його на посаді, яку він обіймав у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». При цьому, [PERSON] повідомив, що з наказом про поновлення його на посаді його було ознайомлено 01.10.2015. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10.12.2015 у справі № 757/5118/15-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 січня 2015 року по 22 вересня 2015 року без урахування сум податків та зборів в розмірі 10678 гривень 30 (тридцять) копійок.» В іншій частині рішення залишити без змін. За період з 19.02.2015 р. по 30.09.2015 р. Голосіївським районним центром зайнятості в місті Києві було нараховано [PERSON] допомогу по безробіттю у загальному розмірі 36217 грн. 34 коп. 16.12.2016 р. Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду м.Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення грошових коштів в розмірі 36217,34 гривні, виплачених [PERSON] як допомогу по безробіттю в зв`язку з поновленням його на посаді. Звертаючись до суду в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача і неповідомлення ним при розгляді справи Печерським районним судом м.Києва про поновлення на роботі інформації про перебування на обліку в Київському міському центрі зайнятості, на користь [PERSON] на підставі рішення суду був стягнутий середній заробіток без врахування коштів, виплачених як допомога по безробіттю, а також з Банку стягнуто грошові кошти в розмірі 36217,37 гривень на користь Київського міського центру зайнятості. Однак, як встановлено судом, зазначені обставини вже були предметом судового розгляду і їм надана оцінка під час розгляду Господарським судом м.Києва справи за позовом Київського міського центру зайнятості до ПАТ «Державний ощадний банк України», в ході якого встановлено, що [PERSON] під час розгляду справи Печерським районним судом м.Києва про поновлення на роботі самостійно звертався з запитом до Голосіївського районного центру зайнятості в м.Києві про надання інформації щодо отримання допомоги по безробіттю, а також останній своєчасно повідомив Центр зайнятості про поновлення його на посаді. Крім того, судом встановлено, що виплати по безробіттю, виплачені [PERSON] підлягають стягненню з роботодавця на підставі положень ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої з роботодавця утримується зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а тому дані виплати не пов`язані із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначені обставини були встановлені рішенням Господарського суду м.Києва від 23.05.2017 р. у справі № 910/23173/16. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, твердження позивача про наявність в діях відповідача недобросовісної поведінки спростовані обставинами, встановленими судовим рішенням, які не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В силу положень ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності в діях відповідача недобросовісної поведінки під час отримання ним виплат при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу при розгляді Печерським районним судом м.Києва справи про поновлення на роботі, а також виплат по безробіттю, а обставини, на які позивач посилається, спростовані судовим рішенням. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази на предмет їх належності, допустимості і достатності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем наявності в діях відповідача недобросовісної поведінки, безпідставності отриманих ним виплат, з огляду на що вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволені позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed