Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.10.2016. Дітей від даного шлюбу немає. Він засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40». Протягом останнього часу стосунки між ними погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відчуття любові, взаємної довіри та поваги зникли, а відтак зникла і основа для подальшого збереження шлюбу. Спільного господарства не ведуть, на примирення не погоджується. Судове засідання проведено у відсутності позивача, який перебуває у місцях позбавленні волі та попередньо підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги визнала. Беручи до уваги викладене, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України визначено: за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 06.10.2016 Рівненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 75. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1\~ст.110 та СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~ Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112\~СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя.\~\~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, беручи до уваги те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в користь держави.

Outcome: approved