Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування вартості навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 10 серпня 2011 року відповідача було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту МВС України. Між позивачем, Головним управлінням МВС України в Луганській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті ВМВС України. Пунктом 2.3.6. даного Договору передбачено, що у разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання [PERSON] зобов'язувався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Постановою КМУ від 01.03.2007 №313 затверджено порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або Управлінням МВС та особою. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Пунктом 6 Постанови КМ №313 та п. 4.4. Договору передбачено, що в разі відмови особи (курсанта) добровільно відшкодувати витрати, пов'язані з її навчанням, ця сума стягується у судовому порядку. Спільним наказом від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України затверджено Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. 15 червня 2012 року наказом №177о/с Донецького юридичного інституту курсанта 103-го навчального взводу факультету міліції громадської безпеки рядового міліції - відповідача [PERSON] було відраховано з Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ та звільнено з органів внутрішніх справ України за ст. 63 «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України. За час навчання в Донецькому юридичному інституті з 10.08.2011 р. до 19.06.2012 р. на навчання відповідача [PERSON] витрачено коштів у сумі 13806,20 грн.. Після звільнення з інституту [PERSON] було направлено листа 27.06.1012 щодо добровільного відшкодування вартості навчання, після чого він відшкодував до державного бюджету 200 грн. У добровільному порядку залишок вартості навчання в інституті в сумі 13606,20 грн. відповідач відшкодувати відмовився. Тому позивач просить стягнути з відповідача до державного бюджету вартість його утримання в Донецькому юридичному інституті у сумі 13606,20 грн. та судові витрати в сумі 229,40 грн. за сплату судового збору. Представник позивача Донецького юридичного інституту МВС України - Рубцов А.А., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення не заперечує ( а.с. 47 - 48). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином ( а.с. 54, 56), про причини неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ГУ МВС України у Луганській області - Стельмах О.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги вважає обґрунтованими, просить їх задовольнити ( а.с. 43-44). 26.02.2014 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлено обгрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що наказом № 182 о/с від 05 серпня 2011 року відповідача було зараховано до складу курсантів денної форми навчання Донецького юридичного інституту ( а.с. 25-26), 07 серпня 2011 року між сторонами та третьою особою по справі було укладено договір про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «Правоохоронна діяльність» ( а.с. 6-7). Наказом ректора Донецького юридичного інституту МВС України № 177 о/с від 15.06.2012 року рядового міліції - відповідача [PERSON] було звільнено з органів міністерства внутрішніх справ за п.63 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за власним бажанням) та відраховано з інституту 19.06.2012 року ( а.с. 9). У даному наказі зазначено, що вартість фактичних витрат на навчання відповідача за період з 07.08.2011 року по 19.06.2012 року становить 13806 грн. 20 коп. Відповідно до п.2.3.6. Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті від 07 серпня 2011 року, укладеного між сторонами, відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пункт 3 договору визначає підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, серед яких зазначено, зокрема, дострокове розірвання договору у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання. Сума витрат на утримання відповідача в інституті за період його навчання становить 13 806 грн. 20 коп., з яких відповідачем погашено 200 грн. ( а.с. 8, 11). Таким чином, сума невідшкодованих витрат становить 13 606 грн. 20 коп.. Відповідно до п.1,3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року , цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, зокрема, у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством ( п. 7 Порядку). Відповідно до п.1.1 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Фінансування вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством ( п. 9.1 Положення). Згідно даного Положення кошти на навчання виділяються із державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. В даному випадку відповідач [PERSON], який навчався у Донецькому юридичному інституті за державним замовленням за кошти державного бюджету, з 19.06.2012 року був відрахований з навчального закладу та звільнений з органів МВС за власним бажанням, а тому згідно п.2.3.6 договору зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача невідшкодовані витрати на його утримання в Донецькому юридичному інституті у сумі 13 606 грн. 20 коп.. Також відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. ( а.с. 21). На підставі викладеного,

Outcome: approved