Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно архівної довідки на нерухоме майно позивача було накладено арешт, а саме квартиру [ADDRESS]. Позивачу невідомо з яких підстав державним виконавцем було винесено вказану постанову, в інтересах якої особи накладено арешт на майно також невідомо. У позасудовому порядку звільнити майно з-під арешту неможливо, оскільки на виконанні у ВДВС відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] Крім того, арешт нерухомого майна порушує права позивача, оскільки в зв'язку з арештом майна, останній не може здійснити реєстрацію права власності нерухомого майна, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом за захистом свого порушеного права. Представник позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві /а.с. 38/. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки ЖБК «Локомотив-7» від 21.09.2005 року, ордеру на квартиру від 04.02.1987 року за № 060430 та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності від 21.11.1995 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с.33-37/. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі постанови №53014 від 11.10.2001 року Відділом Державної виконавчої служби у Харківському районі Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою та першою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] /а.с. 6/. Згідно відповіді Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції від 26.10.2016 року за №22430 вбачається, що надати постанову на підставі якої було накладено арешт не можливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені у зв'язку зі спливом терміну зберігання /а.с.26/. Згідно відповіді шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 18.10.2016 року, вбачається, що документів на підставі яких було накладено арешт знищені /а.с 32/. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Позивач звертався з заявою до Відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ з заявою про зняття арешту, проте матеріали виконавчого провадження знищені, в зв'язку з чим даний арешт не може бути знятий. Відтак, виконавче провадження, в рамках якого була винесена зазначена постанова, на теперішній час на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві не перебуває, в зв'язку із чим необхідність у забезпеченні виконання виконавчого документу шляхом накладення арешту на майно позивача на даний час відсутня. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконав. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до наступного висновку, оскільки виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved