overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення додаткового строку прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка на момент смерті проживала за адресою [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлової квартири [ADDRESS] яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2004 року. Спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] є - [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією паспорта громадянина Російської Федерації. У 2014 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, але у видачі їй було відмовлено, оскільки нею пропущено строк звернення до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини за законом. Визначений законом шестимісячний строк вона пропустила оскільки не мала можливості особисто прибути у смт. Старобешево Донецької області через складну політичну ситуацію. яка склалася між Російською Федерацією та Україною зокрема на кордоні між цими країнами. Просить продовжити їй строк на прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON]. Представниця позивачки у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутність. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] яке видане відділом загсу Пуровського району служби загсу Ямало - Ненецкого автономного округу виданого від 25 вересня 2013 року. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. Також судом встановлено спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] є довірителька - [PERSON] Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивачка пропустила оскільки не мала можливості особисто прибути у смт. Старобешево Донецької області. Строк пропуску є незначним . Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд визнає поважними причини пропуску позивачем зазначеного у ст.1270 ЦК України строку прийняття спадщини і вважає можливим встановити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення ліміту дозволеного овердрафту. В позовній заяві посилався на те, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] 05 грудня 2016 року укладено договір № А37-0096697-16-START на встановлення ліміту дозволеного овердрафту. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1000 грн., а [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання виконав не в повному обсязі, має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 1976,87 грн., з яких заборгованість за кредитом 1574,08 грн., за процентами 402,79 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 1976,87 грн. Судові витрати у справі також просив покласти на відповідача. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному провадженні без повідомлення сторін. Під час розгляду справи клопотання від сторін не надходили. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № А37-0096697-16-START на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.4). За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 10000 грн. строком до 05 грудня 2017 року з процентною ставкою за користування кредитом 280,0% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем зобовязання перед відповідачем по договору №А37-0096697-16-START від 05 грудня 2016 року виконано. Але відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконав. Станом на 13 липня 2018 року сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 1976,87 грн., з яких заборгованість за кредитом 1574,08 грн., заборгованість за відсотками 402,79 грн. Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за договором в розмірі 1976,87 грн., на відшкодування понесених судових витрат 1762 грн., а всього 3738,87 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS], і йому належить 2/3 її частки, а відповідачу 1/3 частка. Зазначає, що квартира № 68 має загальну площу 69,7 кв.м., житлову площу 40,8 кв.м. та складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 18,4 кв.м., 13,6 кв.м., та 10,8 кв.м., та допоміжних приміщень: кухні, ванної, поєднаної вбиральні, вбудованої шафи та балкону (лоджії) і в ній на даний час проживає він, його дружина та відповідач, який є його сином. Посилається на те, що він веде своє господарство окремо від відповідача та бажає виділення йому як співвласнику двох ізольованих кімнат, що відповідає його частці у праві власності, однак його син заперечує проти встановлення порядку користування кімнатами, що свідчить про те, що добровільної згоди про порядок користування житловим приміщенням між ними не досягнуто. Враховуючи вищевикладене, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні квартири, вселення та зміну договору найма житлового приміщення. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування спільним частковим майном, в подальшому змінив предмет позову на поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу та відповідачам на підставі свідоцтв про спадщину належить по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS] . Позивач та відповідач [PERSON] користуються окремими кімнатами, що є фактично двома окремими квартирами з окремими виходами. Відповідач [PERSON] в будинку не проживає, хоча вселена в нього за рішенням суду. Оскільки сторони не можуть добровільно поділити вказане домоволодіння в натурі, позивач просить суд здійснити поділ вказаного домоволодіння в натурі, виділивши позивачу приміщення 1-1, 1-2, 1-2а, 1-3, 1-4. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник позов підтримали наполягали на його задоволенні. \~ \~ \~ \~Відповідачі позов визнали частково, погодилися на розподіл будинку, але за іншим варіантом, запропонованим експертом. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачу та відповідачам на підставі свідоцтв про спадщину належить по 1/3 частині домоволодіння [ADDRESS] . Позивач та відповідач [PERSON] користуються окремими кімнатами, що є фактично двома окремими квартирами з окремими виходами. Відповідач [PERSON] в будинку не проживає, хоча вселена в нього за рішенням суду. Згідно висновку експерта № СЕ-2501-1-931-17 судової будівельно-технічної експертизи від 05.04.2018 року, запропоновано три варіанти розподілу будинку. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Перший варіант запропонований експертом в цілому відповідає позовним вимогам, та фактичному користуванню будинком яке склалося між сторонами. А тому суд вважає за доцільне обрати вказаний варіант розподілу будинку. При цьому суд також враховує майбутній розподіл земельної ділянки між сторонами, а також залишає горище у спільному користуванні сторін. Згідно ст. 141 ЦПК України зі сторін слід стягнути на корись держави судовий збір пропорційно вартості їх частин в домоволодіні. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення режиму окремого проживання подружжя. 12.02.2018 року позивачем було подано заяву про зміну предмету позову з встановлення режиму окремого проживання подружжя на розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 вересня 2015 року між ними у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2394. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В даний час вони проживають окремо, спільного бюджету не мають та спільного господарства не ведуть. Відновлювати сімейні відносини з відповідачем не має наміру. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відсутність його представника та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявою, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали та просили їх задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи визнання позову відповідачем, у відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні в зв»язку з наступним. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 04 вересня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2394 (а.с.3). Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4) Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зміну формулювання причини звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористані відпустки та відшкодування моральної шкоди мотивуючи тим, що з 15.03.2005 року по 14.02.2014 року він працював у ПП «АП «Укртранс», на посаді начальника охорони у робочому режимі у робочі дні з 09 год.00 хв. до 18 год. 00хв. До грудня 2012 року трудові відносини з підприємством наказом (розпорядженням) про зарахування його на роботу відповідачем не оформлювались, проте, він зазначає, що його було допущено до роботи на посаді начальника охорони підприємства. Зазначає, що факт його працевлаштування на ПП «АП «Укртранс» на посаду начальника охорони та виконання ним відповідних посадових обов'язків з 15.03.2005 року по грудень 2012 року можуть бути підтверджені показаннями свідків, перепусткою № 19, виданою відповідачем на його ім'я, а також перепусткою зі штампом відділу кадрів ПП «АП «Укртранс» з дозволом в'їзду його особистого автомобіля марки Mitsubishi з peєстраційним номером [NUMBER] на територію ПП «АП «Укртранс», іншими доказами. Вважає, що з вищевикладеного вбачається, що з 15.03.2005 року з відома та згоди відповідача був допущений до роботи на ПП «АП «Укртранс» та фактично перебував з відповідачем у трудових відносинах. Однак відповідач існування цих обставин заперечує, що обумовлює необхідність встановлення в судовому порядку ¬перебування у фактичних трудових відносинах з відповідачем у період з 15.03.2005 року по 24.12.2012 року. Вказує на те, що починаючи з грудня 2012 року його було офіційно оформлено на роботу за сумісництвом за наказом керівника ПП «АП «Укртранс», на підставі чого було видано відповідні посвідчення. Але починаючи з жовтня 2013 року працівники служби охорони ПП «АП «Укртранс» відмовилися допускати його на охоронювану територію підприємства для виконання своїх трудових обов'язків, посилаючись на усне розпорядження адміністрації відповідача. З жовтня 2013 року відповідач безпідставно припинив виплату заробітної платні, що є порушенням норм чинного законодавства України про працю. Посилається на те, що внаслідок вищевказаних дій, на сьогоднішній день у відповідача перед ним виникала заборгованість з заробітної плати за період з жовтня 2013 року по 14.02.2014 року включно на загальну суму 20 250 грн. Зазначає, що всі спроби вирішення даного питання шляхом переговорів не дали жодного результату. У зв'язку із наведеними обставинами,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на 2/6 частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом, яке розташоване за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті його батьків відкрилася спадщина на 2/6 частини вищевказаного домоволодіння, яку він як спадкоємець за законом першої черги прийняв своєчасно, але разом з тим не може оформити спадщину на вищевказане домоволодіння, оскільки його покійна мати згідно його свідоцтва про народження записана як [PERSON], а в свідоцтві про її смерть як [PERSON] в зв'язку з чим необхідно встановити факт родинних відносин між ними. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задоволити. Представник Мамалижської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, але від них надійшов лист, що сільська рада позов визнає та просить справу розглянути у відсутності їхнього представника. Суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що будинковолодіння, яке розташоване с. Кошуляни Мамалижської сільської ради Новоселицького району відносилася до колгоспних дворів де станом з 01.07.1990 по 15.04.1991 років проживали та були його членами шестеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] відкрилися спадщини по 1/6 частці двору, які [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняв своєчасно, оскільки як постійно із ними так вступив у володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги у покійних [PERSON] та [PERSON] не має, але позивач не може прийняти спадщину після смерті своєї матері, оскільки в свідоцтві про народження вона записана як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть як «[PERSON]». Той факт, що покійна була матір'ю позивача підтверджується довідкою Мамалижської сільської ради Новоселицького району № 55 від 27.01.2010 року про те, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір'ю [PERSON]. Враховуючи, що встановлення такого факту має юридичне значення позов цій частині слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановнлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання в розмірі 1100 грн Позивач в судовому засіданні пояснила що відповідач добровільно не утримує матеріально дитину , хоч працює та має стабільний дохід . Позивач просив їх задовольнити, мотивуючи , що він просить саме на такий розмір аліментів на дитину, їй необхідно одягнути та годувати дитину , коштів не вистачає. Позивач заявляючи вимоги про встановлення батьківства пояснила , що вона проживала з червня -липня 2013 року разом з [PERSON] однією сім.єю без регістрації шлюбу , завагітніла від нього та народила від нього дитину.Після народження дитини відповідач залишив її саму та змінив місце свого проживання. Допомоги не надає , необхідні кошти на продукти харчування для дитини , одяг, памперси. Погоджується на менший розмір аліментів , а саме допускає стягнення аліментів у розмірі 800 грн. Вона вимушена звернутися до суду з вимогами про встановлення батьківства. Відповідач вимоги не визнав повністю в судовому засіданні пояснив, що батьківство визнає повністю і не заперечує в цій частині проти задоволення позову. За розмір аліментів на дитину . вважає їх таким , що дуже велика сума. Він не має постійного заробітку . проживає на зйомній квартирі, несе витрати , а тому просить стягнути на користь дитини аліменти в розмірі 500 грн щомісячно. Третя особа надала заяву про слухання справи за відсутності їх предситавника з проханням направити рішення по справі на їх адресу.. Судом в межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлено наступне , дійсно [PERSON]поживав разом з [PERSON] однією сім.єю без створення сім,ї , в цей період вона завагітніла та народила дитиниу [PERSON] , [INFO]. Відомості про батька були записані відповідно до вимог ст.135 СК України , за заявою матері. Суд приходить до висновку , що крім визнання позивачем позову в цій частині є достатньо доказів того , щоб визнати батьком малолітньої [PERSON] саме [PERSON] . Згідно норм Сімейного Кодексу України чоловік зобов'язаний утримувати дитину до повноліття При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.180- 184 СК України, враховує матеріальне положення сторін, і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. до 2032 року ,тобто до досягнення дитиною повноліття . Тобто задовольнити вимоги частково. Суд вважає, що заявлені вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 700 грн.будукть обґрунтованими, виходячи з наступного , батько дитини може надавати реальну допомогу , але не надає , стягуючи аліменти в твердій сумі , суд виходив з того , що відповідач не має постійного місця роботи та заробітку. Дружина не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною , інших додаткових доходів не має. За таких умов суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на те , що відповідач може надавати таку посильну допомогу дитині так як працездатний та може працювати. Судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про втрату права користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], у якому крім нього зареєстрована відповідач, яка являвся його рідною сестрою. Однак, остання жодного дня не проживала у його будинку, оскільки має своє житло в Російській Федерації, де фактично постійно проживає. Проте, відповідач не знялася з реєстрації, що створює для нього труднощі в користуванні будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в його будинку понад рік, то остання втратила право на користування жилим приміщенням в даному будинку. Позивач в судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 22.06.1988 року. В даному будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач. Остання більше року як не проживає в будинку, що стверджується довідкою Лисецької селищної ради № 176 від 14.05.2018 року та письмовим поясненням свідка [PERSON] Відповідач не знялася з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даним будинком та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved