Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 червня 1990 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку з 26 грудня 2003 року зареєстрований відповідач. З листопада 2004 року і до теперішнього відповідач без поважних причин не проживає та за вказаний період він не робив жодних спроб проживати у зазначеному будинку. На теперішній час реєстрація відповідача у будинку позивача значно порушує права позивача на користування і розпорядження вказаним нерухомим майном, і тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~61, 62) в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, який бере участь у справі, суд у відповідності зі ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 63), в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20 червня 1990 року, належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №291/03-35 від 06\~листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з [INFO] (а.с. 14). Відповідно до довідки Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №1209/03-45 від 12 листопада 2018 року в будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Як вбачається з акту обстеження помешкання від 08 листопада 2018 року проведеного депутатом Олександропільською сільською радою Власенко В.С. та представниками громадськості [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] з листопада 2004 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження його особистих речей, які свідчили б про проживання в даному будинку виявлено не було (а.с. 19). Допитаний в судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~показав,\~що є\~сусідом позивача,\~йому відомо,\~що відповідач\~ [PERSON] \~проживав в\~будинку позивача\~однією сім`єю\~з донькою\~позивача на\~протязі одного\~року,\~але з\~2003-2004\~років не\~проживає в\~будинку позивача\~за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні показала,\~що є\~тіткою доньки\~позивача та\~їй відомо,\~що відповідач\~ [PERSON] \~проживав однією\~сім`єю з\~донькою позивача\~в будинку\~позивача за\~адресою: [ADDRESS] протягом одного року, але з 2003-2004 років не проживає в будинку позивача. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Під час судового засідання судом достовірно встановлено, що відповідач, який з листопада 2004 року не проживає в будинку позивача, не є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , не є членом сім`ї позивача, відсутній за зареєстрованим місцем мешкання тривалий термін. Тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких\~підстав суд\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі і\~відповідача слід\~визнати таким,\~що втратив\~право користування\~жилим приміщенням,\~а саме\~будинком за\~адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 386, 391 ЦК України та

Outcome: approved