Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.09.2016 р. він позичив відповідачу гроші в сумі 250000 доларів США, які вона зобов`язалась повернути в строк до 01.06.2018 р. Однак, у встановлений строк відповідач кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду, і просить стягнути з [PERSON] борг в розмірі 250000 доларів США. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про визнання позову в повному обсязі, розгляд справи просить проводити у її відсутності. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] , відповідно до наданої розписки від 04.09.2016 р., отримала від [PERSON] в борг готівкою 250000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.06.2018 р., вже за офіційним курсом відповідної валюти на день повернення. Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини. За загальним правилом, визначеним у статті 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами частини першої статті 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси відповідача та інших осіб. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р. визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Як зазначає позивач і визнає відповідач, до даного час відповідачем свої зобов`язання не виконані, борг не повернуто. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), в судовому засіданні встановлено наявність законних підстав для задоволення позову, та стягнення з відповідача боргу за договором позиви в розмірі 250000 США. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент подання позову становить 8810,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved