Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання , у якому вказав, що випускниця комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] при розподілі одержала направлення на роботу до Комунальної установи «Дитячої лікарні №1 за місцем розподілу відповідач з невідомих причин не відпрацювала 3 роки. Комунальний заклад «Запорізькій медичний коледж» Запорізької обласної ради відповідно до рішення Запорізької обласної ради від 24.12.202 року №34 перейменовано в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради. Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради є вищим навчальним закладом 1 рівня акредитації комунальної форми власності, перебуває у підпорядкуванні Запорізької обласної ради, а також за галузевою спрямованістю підвідомчій управлінню охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації та управлінню освіти і науки Запорізької обласної державної адміністрації. 11.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено типову угоду №55Ост 040808 про підготовку фахівців з вищою освітою, згідно умов якої відповідач взяв на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. А у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного та місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку. 05.07.2011 року відповідачу присвоєно кваліфікацію медичної сестри виданий диплом молодшого спеціаліста АР №41489905 за спеціальністю «Сестринська справа».Відповідно до п.8 Порядку працевлаштування випускників, випускники ,які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на вчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. п.14 Порядку передбачено , що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням , звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний у встановленому законом порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. В наслідок відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням відповідач зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Загальний розмір понесених витрат навчальним закладом за навчання відповідача за рахунок коштів Державного бюджету становить 34264,06 грн. Листом головного лікаря Комунальної установи «Дитяча лікарня» №1 від 03.10.2013 року №1482/01-15 позивача повідомлено про те, що з направленням для працевлаштування відповідач не зверталась. Позивач неодноразово інформував відповідача шляхом направлення листів про необхідність надати інформацію щодо працевлаштування відповідача, листом від 12.12.2013 р. №968 та від 13.05.2014 р. Позивач просить суд стягнути з відповідача до Державного бюджету України затрачені кошти на навчання у Комунальному вищому навчальному закладі «Запорізькій медичний коледж» Запорізької обласної ради у розмірі 34 264,06 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримав, просить суд задовольнити його в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився. На зареєстроване місце проживання були надіслані судові повістки, яку він не отримав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заперечень стосовно позовнихвимог позивача суду не надав. Конверт повернувся з поміткою «За закінченням терміну зберігання». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст 526 України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема відшкодування збитків. Разом з тим, відповідно до ст..623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінив докази в їхній сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved