Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 17.01.2008 року між відповідачем та ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є анкета клієнта на оформлення кредитної картки та підписання виписки-повідомлення, що надається позивачем відповідачу. Відповідно до умов договору позивач видав відповідачу кредитну картку VISA, відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, встановив ліміт кредитування в розмірі 12000 грн. та забезпечив видачу кредиту шляхом списання з карткового рахунку сум за рахунок кредитних коштів в межах встановленого ліміту кредитування. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач не виконує, станом на 01.01.2013 року у відповідача виникла заборгованість за картковим рахунком в сумі 20682 грн. 62 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 20682 грн. 62 коп. та сплачений судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу у відсутність представника. Відповідач до суду не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позову просила суд відмовити та стягнути з позивача витрати по сплаті за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 2754 грн. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом заповнення анкети на оформлення кредитної картки, за яким відповідач отримав кредитку картку з лімітом кредитування 12000 грн. (а.с.6-7). Відповідно до укладеного договору, в разі не повернення коштів протягом 45 днів, нараховуються відсотки в розмірі 25,56%, які відповідач має сплатити до 15 числа наступного місяця. З анкети, яку підписав відповідач вбачається, що він підтверджує свою згоду на підписання договору, на умовах передбачених договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заперечуючи проти позову відповідач пояснив, що до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 17.01.2008 року вона не приєднувалась, анкета клієнта на оформлення кредитної картки, виписка-повідомлення та розписка про отримання кредитної картки нею не підписувались. Кредитну картку вона не отримувала, відтак і не отримувала грошових коштів від позивача, а тому і заборгованість, яка нарахована банком не підлягає стягненню з неї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні за клопотанням відповідача була призначена судово-почеркознавча експертиза. З висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 14655/14656/13-32 від 09.01.2014 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі «Підпис клієнта» в анкеті клієнта на оформлення кредитної картки від 17.01.2008, в графі «Клієнт» у виписці-повідомленні до договору про комплексне банківське обслуговування ВАТ КБ «Надра» від 05.10.2006, в графі «Дата та підпис отримувача» від 25.01.2008 виконані рукописним способом пастою кулькової ручки без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] в графі «Підпис клієнта» в анкеті клієнта на оформлення кредитної картки від 17.01.2008, в графі «Клієнт» у виписці-повідомленні до договору про комплексне банківське обслуговування ВАТ КБ «Надра» від 05.10.2006 виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підписів [PERSON] Підпис від імені [PERSON] в графі «Дата та підпис отримувача» від 25.01.2008 виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.94-98). Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.3 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 09.11.2009 року п. 8 роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Норма частини третьої статті 182 ЦК щодо можливості оскарження до суду відмови у державній реєстрації, ухилення від державної реєстрації, відмови від надання інформації про реєстрацію застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК. Оскільки, [PERSON] не приєднувалась до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 17.01.2008 року та не підписувала анкету клієнта на оформлення кредитної картки, виписку-повідомлення та розписку про отримання кредитної картки, а також не отримувала кошти згідно укладеного договору, такий договір вважається неукладеним і визнання його недійсним не вимагається. Отже, у ПАТ КБ «Надра» відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати пов'язані з проведенням судових експертиз. Тому підлягають стягненню з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь [PERSON] 2754 грн. витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.127). На підставі викладеного,

Outcome: approved