Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 94 800 грн. 00 коп., три відсотки річних в розмірі 2844 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 12 128 грн. 85 коп., 1097 грн. 72 коп. у відшкодування судових витрат та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог позову зазначав, що між [PERSON] ( далі - позивач) та [PERSON] (далі-відповідач) 15.10.2012 року було укладено договір позики, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1273. Відповідно до пункту 1.1. договору позикодавець передає, а позичальник приймає у власність грошові кошти у сумі 94 800 грн. 00 коп. Згідно пункту 1.2. договору, факт отримання грошових коштів, підтверджується розпискою позичальника, написаною власноручно. Відповідно до пункту 2.1. договору, позичальник зобов'язується повернути отриману в позику суму до 05.11.2012 року Згідно пункту 2.3. договору, після повернення позики та проведення повного розрахунку (виконання зобов'язань, повернення коштів) в повній сумі позикодавець повинен надати позичальнику заяву про повний розрахунок справжність підпису на якій буде засвідченого нотаріально. Отже, 05.10.2012 року відповідач отримав у позики грошові кошти у сумі 94 800 грн., про що власноручно написав розписку та засвідчив її своїм підписом. Не зважаючи на встановлений договором строк повернення позики, позичальник не повернув грошові кошти, отримані ним за договором позики. Таким чином, на момент подання даного позов заборгованість відповідача складає 109 772 грн. 85 коп., а саме: 94 800 грн. 00 коп. основного боргу, тобто суми позики; 2 844 грн. 00 коп. - три відсотки річних ; 12 128 грн. 85 коп. - індекс інфляції. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 15.10.2012 року було укладено договір позики, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1273. Відповідно до пункту 1.1. договору позикодавець передає, а позичальник приймає у власність грошові кошти у сумі 94 800 грн. 00 коп. Згідно пункту 1.2. договору, факт отримання грошових коштів, підтверджується розпискою позичальника, написаною власноручно. Відповідно до пункту 2.1. договору, позичальник зобов'язується повернути отриману в позику суму до 05.11.2012 року Згідно пункту 2.3. договору, після повернення позики та проведення повного розрахунку (виконання зобов'язань, повернення коштів) в повній сумі позикодавець повинен надати позичальнику заяву про повний розрахунок справжність підпису на якій буде засвідченого нотаріально. На момент подачі даного позову до суду відповідач не повернув позивачу зазначену вище суму грошових коштів не зважаючи на встановлений договором строк повернення позики, чим порушив права та законні інтереси позивача. Наслідки порушення договору позики передбачені статтею 1050 ЦК України в якій зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, на момент подання даного позов заборгованість відповідача складає 109 772 грн. 85 коп., а саме: 94 800 грн. 00 коп. основного боргу, тобто суми позики; 2 844 грн. 00 коп. - три відсотки річних ; 12 128 грн. 85 коп. - індекс інфляції. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Стаття 526 ЦК України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені в статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем не повернуто позивачу основну суму боргу відповідно до договору позики у визначений договором термін, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 94 800 грн. 00 коп. - основної суми позики та застосування до відповідача штрафних санкцій відповідно до вимог ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення трьох відсотків річних, що складає 2 844 грн. 00 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 12 128 грн. 85 коп. підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. У силу ст.ст.56,84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. На підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу позивачем надано розрахунок кількості годин на надання правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордеру від 08.05.2015 року . Суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп., внаслідок очевидної невідповідності розміру вказаних витрат, враховуючи обсяг дій які необхідно було при пред'явленні позову до суду. Крім того позивачем не надано доказів про виконання адвокатом [PERSON] робіт на виконання умов договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд частково задовольняє позов, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1097 грн. 72 коп. у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial