Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. 01 серпня 2016 року провадження по справі відкрито. З позову слідує, що [INFO] року помер [PERSON], останнім місцем проживання якого є: [ADDRESS]. 21 листопада 1997 року він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Трухан Г.Г. 21 листопада 1997 року за реєстровим № 205, яким заповів все своє майно позивачу. 27 квітня 1999 року позивач звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про оформлення його спадщини за вищезазначеним заповітом. Осіб, що мають право на обов'язкову частку спадщини на підставі статті 535 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року, та пережившого подружжя спадкодавець не має. За своє життя [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував. До складу спадщини [PERSON] входить земельна ділянка площею 0,20 га., розташована за адресою: [ADDRESS] Вищезазначена земельна ділянка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, підписаного головою Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 24 березня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 березня 1998 року за № 121. В липні 2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори за консультацією з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку. При огляді предоставлених позивачем документів нотаріус надала роз'яснення, що видати свідоцтва про право на спадщину на підставі вищезазначеного Державного акту не є можливим з наступної причини: Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджена форма Державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до цієї Постанови Державний акт повинен мати номер Державного акту. В супереч вищезазначеної Постанови у належному [PERSON] Державному акті на право приватної власності на землю відсутній його номер. - Окрім того, у вищезазначеному Державному акті відсутня конкретна адреса розташування земельної ділянки, замість адреси: [ADDRESS] у Державному акті зазначено, що земельна ділянка розташована на території села Макишин Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Оскільки цільовим призначенням земельної ділянки є ведення особистого підсобного господарства, то в Державному акті повинна зазначена конкретна адреса місцярозташування земельної ділянки. Дана обставина є перепоною для прийняття спадщини. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву згідно якої, просив розглянути справу в її відсуності, підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач по справі - Макишинська сільська рада Городнянського району Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Голова надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за відсутності їх представника, проти позову не заперечує. Представники третіх осіб на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи треті особи повідомлялись належним чином. Надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу за позовом позивачів без участі їх представників. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного: Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6), заповітом (а.с.7), державним актом на право власності на земельну ділянку(копія) (а.с.9), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12). На підставі викладеного,

Outcome: approved