overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з грудня 2016 року з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, від шлюбу дітей не мають, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, а відповідач в особі представника [PERSON], діючого на підставі довіреності від 13 березня 2017 року (а.с.18), їх не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2000 року, укладеному у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 145 (а.с.4); від шлюбу дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю з грудня 2016 року. Позивач планує створити нову сім»ю з іншою жінкою та народження дитини. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач категорично відмовився, вказав про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з жовтня 2014 року з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, а відповідач їх не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправдиву інформацію, викладену в змісті позову, при цьому на наданні судом строку на примирення не погодився. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 1978 року, укладеного у Витавській сільській раді Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 6 (а.с.6); від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], 1980 року народження (а.с.8). Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю. Від можливості призначення судом строку на примирення сторони відмовилися, позивачка вказала про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу й наполягала на розлученні. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підств та просив їх задовольнити, а відповідач їх не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2012 року, укладеного у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 636 (а.с.3). Від шлюбу мають дочку [PERSON], 2012 року народження (а.с.4). Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 березня 2016 року сторонам надавався строк для примирення (а.с.16), проте примирення не відбулось, подружжя не примирилось. Від можливості призначення судом повторного строку на примирення позивачка відмовилась, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх не визнав. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1996 року, укладеного у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 03 (а.с. 4); від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач катерогично відмовилися, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Пропозицію відповідача про надання подружжю строку на примирення відхилив. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сім»єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому шлюб не може в подальшому існувати, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2015 року, укладеного у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2461 (а.с.6); від шлюбу дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім»єю з лютого 2016 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року сторонам надавався строк для примирення (а.с.13), проте примирення не відбулось. Від можливості призначення судом повторного строку на примирення позивачка категорично відмовилась, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, а тому вона свідомо прийняла рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивачка довела дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім»я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те що, спільне проживання з відповідачем не склалось через несумісність характерів, тому тривалий час - 24 роки сторони сімейних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд не надавати терміну для примирення. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, терміну на примирення просила не надавати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 16.07.1990 р. у виконавчму комітеті Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, актовий запис №7. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те що, спільне проживання з відповідачем не склалось через несумісність характерів, тому тривалий час сторони сімейних стосунків не підтримували. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд не надавати терміну для примирення. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, терміну на примирення просила не надавати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 22.02.1992 р., у Ярмолинецькому районному відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №8. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те що, спільне проживання з відповідачем не склалось через несумісність характерів, тому тривалий час сторони сімейних стосунків не підтримують. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Предстаник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 19.08.2010 р. Однак спільне життя не склалося через несумісність характерів, тому тривалий час сторони сімейних стосунків не підтримують. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Крім того сторонам було надано термін для примирення тривалістю один місяць, але відносини між ними не змінилися. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони зареєстрували його 03 жовтня 2003 року у міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис № 1640. Вони повністю припинили шлюбні відносини, їх сім'я розпалася у зв'язку з різними поглядами на життя, причиною чого є постійні непорозуміння та сварки. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона вже з листопада 2016 року час від часу співмешкає з іншим чоловіком. Почуття любові до позивача вже втрачені, а тому шлюб зберегти неможливо. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 2003 року у міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис № 1640. Вони проживають спільно, однак повністю припинили шлюбні відносини, сім′я розпалася у зв'язку із різними характерами подружжя, різними поглядами на життя. Від шлюбу в них є троє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають із сторонами. Відповідач позов визнала, що не порушує права та інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що сторони зареєстрували його 05.03.1989 року у виконавчому комітеті Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 4, однак через те, що подружжя тривалий час спільно не проживає, вони повністю припинили шлюбні відносини, їх сім'я розпалася. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Під час наданого судом строку, примирення не відбулось. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.03.1989 року у виконавчому комітеті Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, актовий запис № 4. Вони тривалий час спільно не проживають. Сім'я розпалася у зв'язку із різними поглядами на життя. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку, яка проживає із відповідачем. За наданий судом строк примирення не відбулося. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу протирічить інтересам позивача, а тому його необхідно розірвати. На підставі ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved