Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна та автоомобілю. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 01 червня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають дітей Кирила, [INFO], та Катерину, [INFO]. Під час перебування в шлюбі, у листопаді 2011 року вони придбали квартиру [ADDRESS]. Також ними був придбаний автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Правовстановлюючі документи на вказане майно були оформлені на відповідача. 17 березня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач в добровільному порядку не бажає поділити їх квартиру та машину. Позивачвважає, що вищевказане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати право власності на 1/2 його частину. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що з нею проживають їх неповнолітні діти, аліменти на утримання яких відповідач надає нерегулярно, а тому просила визнати за нею право власності на ? частин спірної квартири. Відносно вимог щодо поділу автомобіля просила в цій частині позову відмовити, оскільки він реалізований Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року сторони уклали шлюб, який було, відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровска, розірвано 17 березня 2014 року. 23 листопада 2011 року [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Також [PERSON] у 2012 році був придбаний автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст. 60 СК України придбана під час подружнього життя за спільні кошти квартира [ADDRESS] та автомобіль є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а саме визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання за ним права власності на ? частину спірного автомобіля, суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з того, що відповідно до відомостей УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області вказаний автомобіль 06.05.2015 року [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку. Станом на 13.05.2015 року власником автомобіля є [PERSON]. Належних та допустимих доказів реалізації вказаного автомобіля без згоди позивача, останнім суду не надано. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в межах задоволених вимог у розмірі 1827 грн. Суд також не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача щодо відступлення від засади рівності часток подружжя у майні, оскільки останньою не надано суду належних та допустимих доказів відносно таких підстав, що передбачені ч.ч.2,3 ст.70 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial