Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу (депозиту) та процентів, стягнення моральної шкоди, в подальшому змінив розмір своїх позовних вимог, в яких остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь суму депозитного вкладу згідно договору № 2076831 від 01 грудня 2014 року грошові кошти у розмірі 10 000 грн. та проценти за користування вказаними коштами в розмірі 1000 грн. та згідно договору № 2014187 від 1 вересня 2014 року грошові кошти у розмірі 35 500 грн. та проценти за користування вказаними коштами в розмірі 5680 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилався на те, що 1 вересня 2014 року у відділенні № [NUMBER] «КБ»Надра» (Фастівське відділення) між ним та Банком було укладено договір № 2014187 строкового банківського вкладу (депозиту) «ПУ Перший» у гривнях, відповідно до умов якого позивачем було передано грошові кошти у розмірі 35 500 грн. на строк до 01.03.2015 року з процентною ставкою 24 % річних. 30 жовтня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 2057516 строкового банківського вкладу. Відповідно до умов якого позивачем було передано грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на строк до 30.01.2015 року з процентною ставкою 23 % річних. 01 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 2076831 строкового банківського вкладу. Відповідно до умов якого позивачем передано грошові кошти у розмірі 10 000 грн. на строк до 01.03.2015 року з процентною ставкою 23 % річних. Позивач неодноразово в усній та письмовій формах звертався до Банку з проханням повернути належні йому грошові кошти, але [PERSON] грошові кошти не повертає. Відповідач не виконує ні обовязків за договором, ні вимоги чинного законодавства України, чим порушує його права та призводить до матеріальних збитків. Діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він витратив багато часу на переговори та листування з відповідачем, постійно нервує, дуже переживає з того приводу, що грошові кошти йому взагалі можуть не повернути. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн. Представник позивача у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралась на доводи, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомив суд про причини не явки, та надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так, судом встановлено, що 1 вересня 2014 року у відділенні № [NUMBER] «КБ»Надра» (Фастівське відділення) між ним та Банком було укладено договір № 2014187 строкового банківського вкладу (депозиту) «ПУ Перший» у гривнях, відповідно до умов якого позивачем було передано грошові кошти у розмірі 35 500 грн. на строк до 01.03.2015 року з процентною ставкою 24 % річних. 30 жовтня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 2057516 строкового банківського вкладу. Відповідно до умов якого позивачем було передано грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на строк до 30.01.2015 року з процентною ставкою 23 % річних. 01 грудня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № 2076831 строкового банківського вкладу. Відповідно до умов якого позивачем передано грошові кошти у розмірі 10 000 грн. на строк до 01.03.2015 року з процентною ставкою 23 % річних. Відповідно до п.3.4.5 банк зобовязаний повернути вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково в порядку передбаченому цим договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. Відповідно до п.2.4.2 Договорів банківського вкладу Дострокове повернення вкладу здійснюється виключно у повному розмірі вкладу. Процентна ставка за користування вкладом у разі його дострокового повернення Банком, а також порядок перерахунку сплачених процентів встановлюється у відповідності до п.4.6 цього договору. Судом встановлено, що відповідачем повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 100\~000 грн., згідно договору № 2057516 від 30 жовтня 2014 року. З цих підстав позивачем було змінено розмір позовних вимог. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною другою вказаної статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та умови укладеного між сторонами договору, суд обґрунтовано вважає, що [PERSON] порушив свої грошові зобов'язання перед позивачем. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення банківських вкладів в звязку з спливом терміну договорів, про що свідчать письмові докази, але відповідачем всупереч вимогам ЦК України та умовам укладених між сторонами договорів, банківських вкладів позивача не повернув, та не сплатив на користь позивача процентів по них. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки не Законом ні умовами договору не передбачена відповідальність позивача щодо сплати на користь позивача моральної шкоди, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 521,80 грн.

Outcome: partial