Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дмитрівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 4,85 гектарів з кадастровим [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що 23 квітня 2008 року ним та його братом - [PERSON] (відповідачем по справі), оформлено спадщину після смерті баби [PERSON], померлої [INFO] року, на земельну ділянку площею 4,64 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району по ? ідеальній частині на кожного. Однак, нещодавно йому стало відомо, що [PERSON] належала ще одна земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,85 га з кадастровим [NUMBER], яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. У квітні 2016 року він звернувся до Знам'янської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку, однак йому було відмовлено в цьому, оскільки оригінал державного акту на право власності на землю, спадкодавцем втрачено. Позивач як і його представник у судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, справу розглядати у їх відсутність. Відповідачі - [PERSON] та Дмитрівська сільська рада у судове засідання не з'явилися, надіслали заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі і просять розглядати справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO] року в селі Плоске Знам'янського району Кіровоградської області (а.с. 9). Відповідно до наявної у матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON]. належала земельна ділянка площею 4,85 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Знам'янського району (а.с.10). Після смерті [PERSON] . 23 квітня 2008 року заведено спадкову справу за № 180 (а.с. 12), з матеріалів якої вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися її онуки - позивач [PERSON], відповідач [PERSON], їх батько [PERSON] помер [INFO]. На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від її імені не посвідчувався. Позивач спадщину баби прийняв шляхом вступу у фактичне володіння і розпорядження її майном, відповідач на момент її смерті був неповнолітнім. [PERSON] та [PERSON] (кожному) видане свідоцтво про право на спадщину за законом , на ? частки земельної ділянки з кадастровий номером [NUMBER], розташованої на території Дмитрівської сільської ради. У видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яка є предметом даного позову [PERSON] та [PERSON] нотаріусом відномлено, у зв'язку з ненадання ними документу, що міг би підтвердити право власності належності майна спадкодавцеві. Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки станом на 01 січня 2016 року, становить 155967 грн. (а.с.16). Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на земельну ділянку відсутня. Інші спадкоємці не встановлені. Відповідно до п.4,5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) дія норм цього кодексу не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжуваного характеру. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Тобто до вказаних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 вказаного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. За ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що внаслідок відсутності оригіналу (дублікату) правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач, який прийняв спадщину відповідно до вимог закону, позбавлений можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину. Інший спадкоємець не претендує на дану земельну ділянку. А тому, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved