Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], яка за життя заповіла йому належне їй майно на випадок своєї смерті. Він вчасно не подав заяву про прийняття спадщини внаслідок тяжкої психологічної травми і при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало покійній в зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Дану обставину просить вважати поважною і просив суд надати йому додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача- Мартинівської сільської ради Новоархангельського району в судове засідання не з'явився, відповідач надав заяву про розгляд справи за відсутності представника із зазначенням, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Оголосивши заяви сторін та дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини сторін регулюються ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS]. У приватній власності [PERSON] мала земельну ділянку розміром 6,92га , яка розташована на території Мартинівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 036692. Довідкою виданою Мартинівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області засвідчується, що [PERSON] проживала та була зареєстрована до дня смерті [INFO] в [ADDRESS]. В даному домоволодінні проживала сама. За інформацією Новоархангельської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлої [INFO] спадкова справа не відкривалася, Свідоцтво про право на спадщину не видавалось і згідно Єдиного Реєстру спадкових справ від імені [PERSON] Мартинівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області посвідчувались заповіти 27.02.2003 року за реєстром № 13 та 05.05.2010 року за реєстром № 85. Згідно оглянутого в судовому засіданні заповіті від 27.02.2003 року за реєстром № 13 [PERSON] заповідала Державний акт на право на землю своєму племіннику [PERSON], який відповідно до копії свідоцтва про смерть помер [INFO] року. Згідно оглянутого в судовому засіданні заповіті від 05.05.2010 року за реєстром № 85 [PERSON] заповідала все своє майно своєму онукові [PERSON]. Згідно ст.ст. 1268,1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень зазначених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як доказ поважності причин позивачем зазначено психологічну травму після смерті покійної. У разі спадкування за заповітом воля спадкодавця виражається у заповіті, який за своєю правовою природою є одностороннім правочином і тому регулюється не тільки нормами спадкового права, але також підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та про їх недійсність. Якщо стосовно майна укладений заповіт, то пріоритет надається саме цьому виду спадкування. Якщо заповіту немає або його визнано недійсним, або якщо усі спадкоємці відмовилися від спадщини чи померли до її відкриття, то настає спадкування за законом. Крім спадкування за заповітом і за законом, які названі у ст.1217 Цивільного кодексу України, інші норми ЦК України передбачають також спадкування на підставі рішення суду, який застосовується у випадку так званої «відумерлої спадщини», тобто існування спадщини, яка не була успадкована протягом установленого законом строку жодною особою. З аналізу наведених норм вбачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст.1277 ЦК України. При цьому ст.1277 ЦК України передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст.1277 ЦК України). Даних про визнання заповіту від 05.05.2010 року за реєстром № 85 недійсним матеріали справи не містять і він є чинним відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Не містять матеріали справи і рішення суду про визнання спадщини після померлої [PERSON] [INFO] року [PERSON] відумерлою, оскільки відповідач з такою заявою до суду не звертався. Мартинівська сільська рада Новоархїангельського району Кіровоградської області позовні вимоги позивача визнала і не заперечує проти їх задоволення, що підтверджується письмовою заявою відповідача. Тобто, із вказаних заяв убачається, що відповідач фактично позовні вимоги визнав, що відповідно до ч.2 ст.31,ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, крім випадків, коли визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні порушень визначенням позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці відсутні. З огляду на викладене суд вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними. До цього зводяться і норми ч.2 ст.1272 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про її прийняття нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (тобто, за відсутності рішення суду про встановлення додаткового строку). Як роз'яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст.65-67 Конституції України. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст.64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною. Таким чином, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, а позивач в інший спосіб захистити своє право не може, інші спадкоємці відсутні, а спадщина не визнана відумерлою і відповідач визнає позов, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу тримісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved