Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 21.09.2013 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклали з [PERSON] кредитний договір №500414917. Відповідно до умов договору позивач зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 26600,00 гривень. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 26600,00 гривень. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, суму основного боргу та відсотки не сплачує, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом, яка станом на 17.12.2015 року складає 29483,96 гривень; а саме: за кредитом 22368,69 гривень, за відсотками 1966,22 гривень, комісія 5149,05 гривень. Оскільки умови договору кредиту відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 29483,96 гривень та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Судом встановлені такі факти та відповідні їх правовідносини. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у звязку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що в разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 21.09.2013 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклали з [PERSON] кредитний договір №500414917. Відповідно до умов договору позивач зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 26600,00 гривень. Відповідно до умов договору [PERSON] зобовязується в порядку та на умовах визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього. Відповідач у порушення умов кредитного договору зобов'язання належним чином не виконує, суму основного боргу та відсотки не сплачує, в результаті чого станом на 17.12.2015 року складає 29483,96 гривень; а саме: за кредитом 22368,69 гривень, за відсотками 1966,22 гривень, комісія 5149,05 гривень. На неодноразові попередження позивача про погашення заборгованості відповідач не відреагував. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 1218 гривень 00 копійок. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за кредитним договором № 500414917 від 21.09.2013 року у загальній сумі 29483 гривні 96 копійок та 1218 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved