Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних з суми боргу та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, уточнивши позов просив також стягнути пеню як відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації за користування утриманими грошовими коштами належними до сплати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.12.2010 р. відповідач позичила в нього 10000 дол. США, оскільки у визначений термін грошових коштів не повернула він звернувся до суду. В процесі розгляду справи відповідач частково сплатила борг. [PERSON]»янка-Бузького районного суду від 11.06.2013 р. з [PERSON] стягнуто борг в сумі 55300 грн., що еквівалентно 6918,56 дол. США. Рішення набрало законної сили. На виконання вищезазначеного рішення [PERSON]»янка-Бузького районного суду Львівської області 12.07.2013 р. видано виконавчий лист, та 22.07.2013 р. ДВС [PERSON]»янка-Бузького РУЮ відкрило виконавче провадження про стягнення з відповідачки на його користь 55300 грн. заборгованості за договором позики, 3000 грн. моральної шкоди та 223,60 грн. судових витрат. Станом на 20.04.2015 р. з [PERSON] стягнуто 1400,37 грн. На час подання позовної заяви відповідач рішення [PERSON]»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2013 року не виконала, тому за неналежне виконання зобо»язання вона зобов'язана сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання, обчислені починаючи з 22.06.20013 року. Згідно розрахунку інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 22.06.2013 по 02.04.2015 р. становлять 33664,55 грн., три відсотки річних від суми боргу за вищезазначений період згідно доданого розрахунку становлять 8578,86 грн. та 526645,95 грн. пені. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, яка, будучи належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, до суду не прибула, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60,\~61 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії заочного рішення [PERSON]»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2013 року №1311/2129/12 вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] за договором позики в сумі 55300 (п»ятдесят п»ять тисяч триста) грн. 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 223,60 грн. Згідно рішення [PERSON]»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2013 р. видано виконавчий лист №1311/2129/12. З довідки виданої ВДВС [PERSON]»янка-Бузького РУЮ за № в-7/41/09-26/1033 від 20.04.2015 року вбачається, що станом на 20.04.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь 1400,37 грн. (в/лист №1311/2129/12 від 12.07.2013 р.) Як вбачається з довідки №228 від 17.04.2015 р., виданої ТВБВ №10013/0226 м. Кам»янка-Бузька ФіліїЛьвівське обласне управління АТ «Ощадбанк», про те, що розмір курсу Національного банку України для долара станом на 03 квітня 2015 року складав 23,481944 гривні за 1 долар США. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). З розрахунку інфляційного відшкодування за період з 22.06.2013 року по 02.04.2015 року вбачається, що загальна сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідача становить 33664,55 грн З розрахунку трьох процентів річних за період з 22.06.2013 року по 02.04.2015 року вбачається, що загальна сума три відсотки річних від суми боргу становить 8578,86 грн. З розрахунку пені за період з 22.06.2013 року по 02.04.2015 вбачається, що сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання становить 526645,95 грн. Постановою Верховного Суду України від 15.11,2010р. у справі №3-11 гс10 прийнятій за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 20 липня 2010 року встановлено, що виходячи із положень зазначеної норми (ч.2\~ст.625 ЦК України), наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. При цьому згідно із постановою Верховного Суду України від 20.12.2010р. у справі №3-57гс10, прийнятій за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30 вересня 2010 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст. 625 ЦК України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання (ст.599 ЦК України). За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Згідно ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved