Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16.02.2014 року сторони зареєстрували шлюб. Сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Станом на теперішній час проживання однією сім'єю між сторонами фактично припинено, подальше сумісне життя з відповідачем неможливе. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю, сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач приймав участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та наполягав на розірванні шлюбу. Також, не заперечував про розгляд справи без участі відповідача. Відповідач в останніх двох засіданнях участі не приймала, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Відповідно до наданих раніше пояснень, проти розірвання шлюбу фактично не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.2014 року між сторонами укладено шлюб, про що Київським районним у місті Одесі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис за №175, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.05.2008 року, виданого Першим Суворовським відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції, та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.05.2015 року виданого Одеським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача.

Outcome: approved