Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування домоволодінням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він являється власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Покровський район, смт. Покровське, вул. Клубна, 22, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 31.05.2013 року, зареєстрованому в ЄДР за №1138960 від 31.05.2013 року. У вищезазначеному домоволодінні зареєстрований [PERSON]. Відповідач у вищезазначеному домоволодінні не проживає з 01.03.2016 року, що підтверджено актом депутата Покровської селищної ради. На цей час він має намір на продаж зазначеного нерухомого майна. Проте формальна реєстрація відповідача за цією адресою є обєктивною перешкодою для оформлення купівлі-продажу. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Третя особа подала до суду заяву в якій прохає справу розглянути без участі представника Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, рішення по справі прохають винести на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] згідно копії договору купівлі-продажу від 31.05.2013 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Клубна (Жовтнева), 22, смт. Покровське, Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.6-8). З копії акту депутата Покровської селищної ради про обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], за адресою: вул. Клубна, 22, смт. Покровське Покровський р-н, Дніпропетровська обл., вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з 01.03.2016 року. (а.с. 10). Отже, позивач, відповідно до ст. 12 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-78 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою: вул. Клубна, 22, смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, відповідач не проживає з 01.03.2016 року. За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач, як встановлено судом, є власником житла, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 405 ЦК України. Так, у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved