Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього незаконно отримане матеріальне забезпечення та вартість наданих соціальних послуг та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.02.2020 до Стрийського міськрайонного центру зайнятості звернулась [PERSON] в пошуках роботи та набула статус безробітної на підставі власноручно поданої. Допомогу по безробіттю [PERSON] було призначено відповідно до ч. 1 ст.22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» залежно від страхового стажу в розмірі 70% середньої заробітної доходу з 18.02.2020року. Стрийським міськрайонним центром зайнятості відповідно до п.18 частини другої статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним (затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009року №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009року №7-1), Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.01року №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено розслідування страхового випадку щодо обґрунтованості одержання відповідачем допомоги по безробіття та вартості наданих соціальних послуг. Фахівцями Стрийського міськрайонного центру зайнятості проведено розслідування щодо факту перебування в цивільно-правових відносинах [PERSON] на момент подання заяви про визнання безробітною та призначення виплати допомоги з безробіття до Стрийського міськрайонного центру зайнятості з ТзОВ «ЄВРОЛАЙФ Україна ЛТД» та складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 20.01.2021року №6 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Розслідуванням встановлено, що відповідач на момент реєстрації в службі зайнятості відносилась до категорії зайнятого населення, а саме надавала послуги на підставі цивільно-правового договору від 26.11.2019року № 941886 про надання послуг укладеного з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ Україна ЛТД». Дія Договору про надання послуг припинена 13.02.2020року після визнання відповідача безробітною. Факт перебування в цивільно-правових відносинах на момент звернення до центру зайнятості про визнання безробітною підтверджено інформацією ТзОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» від 15.01.2021 №38, копією цивільно-правового договору від 26.11.2019 року №941886, копією угоди про дострокове припинення від 13.02.2020року, відомістю про трудові відносини осіб та період проходження військової служби (таблицею 5) та відомістю про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам (таблиця 6). Статус безробітної відповідачу надано на підставі недостовірних відомостей, а саме скриття відповідачем факту зайнятості - перебування у цивільно-правових відносинах з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» на момент визнання відповідача безробітною. Відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Дана вимога закону відповідачем порушена, так як відповідач не повідомила службу зайнятості про перебування в цивільно-правових відносинах з ТОВ «ЄВРОЛАЙФ УКРАЇНА ЛТД» на момент звернення до центру зайнятості. П.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачає стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищенаведене, допомога по безробіттю з 18.02.2020року по 19.01.2021року виплачена відповідачу безпідставно з вини відповідача, оскільки відповідач на момент звернення до служби зайнятості належав до категорії зайнятих осіб та не могла бути визнана безробітною. Сума виплаченого відповідачу матеріального забезпечення з безробіття за період з 18.02.2020року по 19.01.2021року в розмірі 66506,78грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шість грн 78коп) підлягає поверненню як така, що отримана обманним шляхом. Відповідно до законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» директором міськрайонного центру зайнятості 20.01.2021року прийнято рішення про повернення відповідачем суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. Сума виплаченого відповідачу матеріального забезпечення з безробіття за період з 18.02.2020 року по 19.01.2021 року в розмірі 66506,78 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шість грн 78коп) підлягає поверненню як така, що отримана обманним шляхом. Зважаючи на наведене, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Стрийського міськрайонного центру зайнятості незаконно отримане матеріальне забезпечення та вартість наданих соціальних послуг в сумі 66506,78грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шість грн 78коп) та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, проти прийняття заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засіданні не з?явився та не повідомив суду про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву не надав. У зв`язку з наведеним, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.02.2020 відповідач [PERSON] , звернулась до Стрийського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації та перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198. При реєстрації в центрі зайнятості відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, про що зазначено в заяві від 11.02.2020 про надання (поновлення) статусу безробітного. Також в даній заяві відповідач зазначив про те, що не займається жодним із видів трудової діяльності, що визначені ч. 3 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» та засвідчив даний факт власним підписом. Надану [PERSON] , інформацію при реєстрації відображено в персональній картці №130720013000001 від 30.01.2020, копія якої долучена до матеріалів справи. З витягу із наказів про прийнятті рішення по особі [PERSON] , ПК №130720013000001 вбачається, що відповідно до наказу № НТ 200211 від 11.02.2020 [PERSON] , надано статус безробітного з 11.02.2020; відповідно до наказу № НТ 200218 від 18.02.2020 їй призначена допомога по безробіттю з 18.02.2020 по 11.02.2021; відповідно до наказу № НТ 200218 від 18.02.2020 виплати розпочато з 18.02.2020; відповідно до наказу № НТ 210120 від 20.01.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю з 20.01.2021 у зв`язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення; відповідно до наказу № НТ 210120 від 20.01.2021 припинено реєстрацію безробітного з 20.01.2021; відповідно до наказу № НТ 210127 від 27.01.2021 вимога повернення виплати з 18.02.2020 по 20.01.2021. Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 6 від 20.01.2021 [PERSON] , під час перебування на обліку у Стрийському міськрайонному центрі зайнятості надавала послуги Товариству з обмеженою відповідальністю «Євролайф Україна ЛТД» у лютому 2020 року, що підтверджується відповідним Договором цивільно-правового характеру №941886 від 26.11.2019 та угоди від 13.02.2020 про дострокове припинення договору про надання послуг від 26.11.2019, Таблиці 5. Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби за лютий 2020, таблиці 6. Відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам. Наказом Державного центру зайнятості №7 від 20.01.2021 про повернення коштів особою, встановлено, що Стрийський міськрайонний центр зайнятості розглянувши Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним Стрийського міськрайонного центру зайнятості від 20.01.2021 року №6, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.09.2009р. №60/62 встановив припинити виплату допомоги по безробіттю [PERSON] з 20.01.2021р. у зв`язку із встановленням факту виконання безробітною оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно пп.2 п.1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення». Припинити реєстрацію безробітної [PERSON] з 20 січня 2021 р. згідно абзац 18 пп 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації). Відповідно до довідки Стрийського міськрайонного центру зайнятості №944 від 19.04.2020 розмір незаконно виплаченого Стрийським МРЦЗ матеріального забезпечення на випадок безробіття [PERSON] , за період з 18.02.2020 по 19.01.2021 складає 66506,78 грн. 22.01.2021 Стрийським міськрайонним центром зайнятості на адресу [PERSON] , скеровано претензію № 06-55/21 про повернення безпідставно отриманого матеріального забезпечення з безробіття в сумі 66506,78 грн, яку остання отримала 22.01.2021, однак заборгованість у добровільному порядку не погасила. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з вимогою позивача про відшкодування безпідставно отриманого [PERSON] , матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг за період з 18.02.2020 по 19.01.2021. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). У частині другій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20березня 2013року №198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. З урахуванням вказаного, суд обґрунтовано вважає, що статус безробітної відповідачу надано на підставі недостовірних відомостей, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про перебування у цивільно-правових відносинах на момент визнання відповідача безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення за період з 18 лютого 2020 року по 19 січня 2021 року в розмірі 66506,78 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Зважаючи на викладене, повністю, всебічно та об`єктивно проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов переконливого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача отриманого безробітним матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг є підставними та обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved