Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу та третій особі на праві приватної спільної часткової власності належить квартираза адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, але з грудня 2017 року він не проживає у квартирі і добровільно з реєстрації не знімається. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 06.02.2019 року відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, надали до суду заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. В судове засідання третя особа не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позовних не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.ст.282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартираза адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2007 року, виданого Фондом комунального майна Южненської міської ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області від 20.07.2007 позивач уклала шлюб із [PERSON] та в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 06.09.2018 шлюб між сторонами розірваний (а.с.6-6зв). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Позивач прийняла спадщину після її смерті, яка складається з 1/3 частки вищевказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.2015 року (а.с.10). Відповідно до Акту про не проживання від 16.01.2019 року вбачається, що відповідач з грудня 2017 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Довідки від 17.01.2019 за №102 виданої ОСББ «Рідний дім Хіміків 22» відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, як колишній чоловік (а.с.13). Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.п.33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16. Крім цього, у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами не укладалось, таким чином він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача. Доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу проживати в даній квартирі суду не надано, з позовом про усунення перешкод в користуванні даної квартири відповідач не звертався. Відповідач не проживає у квартирі позивача з грудня 2017 року по даний час, але зареєстрований за вказаною адресою, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком та задоволення позову. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третьої особи [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved