Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, зазначивши в позовній заяві що, ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя Кучерука І.Г. від 19.06.2015р. по справі №337/3210/15ц зазначений позов був йому повернутий на підставі ст.114 ЦПК України, (виключна територіальна підсудність), оскільки арешт був накладений на нерухоме майно, яке знаходиться у Ленінському району м. Запоріжжя (квартира [ADDRESS]). 08.06.2015р. з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №16131141, 24.12.2009р. Хортицьким відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (державним виконавецем [PERSON]А.) був накладений арешт на все нерухоме майно позивача. У звязку із тим, що позивачу не відомо про наявність у нього боргів, які стягуються у Хортицькому ВДВС Запорізького МУЮ, він звернувся з запитом до відповідача про надання інформації відносно наявності виконавчих проваджень в яких боржником є позивач. Листом від 10.06.2015р. вих.№13508, за підписом заступника начальника Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, йому було повідомлено, що згідно пошуку за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень, які перебували чи знаходяться на виконанні в Хортицькому ВДВС Запорізького МУЮ за номером ВП №16131141 виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] (ІПН [NUMBER]) не знаходилось. Боржником за іншими виконавчими провадженнями [PERSON] в Хортицькому ВДВС Запорізького МУЮ за пошуком в ЄДРВП не знаходиться. Також в листі зазначено, що надати відомості, у звязку із чим державним виконавцем Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна неможливо, оскільки даний виконавець звільнений. Посадовою особою Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ позивачу запропоновано звернутись до Хортицького районного суду м. Запоріжжя для зняття арешту з майна. Тому у відповідності до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» він просить суд зняти арешт з його майна в т.ч. квартири [ADDRESS]. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду лист в якому підтвердив неможливість надати суду матеріали виконавчого провадження відносно позивача, в звязку з його відсутністю, та заявив клопотання про розгляд справи в відсутності їх представника №17769 від 07.07.2015р. Тому суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.16 Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до п.4 Пленуму ВСУ №6 від 27 серпня 1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3,4 ст.334 ЦК України, в редакції, що діяла на момент укладання договору, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло №107/Д від 25.10.2005р. Таким чином всі визначені законодавством вимоги, щодо набуття (оформлення) права власності на спірну квартиру позивачем були виконані. Арешт на спірну квартиру був накладений 24.12.2009р. ВП №16131141 Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя, тобто вже після набуття позивачем права власності на спірну квартиру. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст.353 ЦК України. На теперішній час позивач не має можливості вільно розпорядитися своїм майном, а саме продати належну йому квартиру, оскільки на майно накладено обтяження. Оскільки позивач не міг надати доказів в обґрунтування правомірності накладення арешту на його квартиру, суд за своєю ініціативою витребував з Хортицького ВДВС матеріали виконавчого провадження по якому був накладений арешт на майно позивача. Згідно відповіді Хортицького ВДВС ЗМУЮ №13509 від 10.06.2015р. та №16768 від 07.07.2015р., матеріали виконавчого провадження за №ВП №16131141 відносно боржника [PERSON] (ІПН [NUMBER]) які перебували в їх провадженні за пошуком ЄДРВП не знаходилось. Надати відомості у звязку з чим державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна неможливо, оскільки даний виконавець звільнений. Згідно відповіді Ленінського ВДВС ЗМУЮ №22278 від 09.07.2015р. виконавче провадження ВП №1613141 стосовно боржника [PERSON] (ІПН [NUMBER]) також відсутнє. Відповідно до ч.1,2 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки спірна квартира знаходиться на території Ленінського району м. Запоріжжя, позивач правомірно звернувся до Ленінського районного суду за захистом свого порушеного права. Оскільки арешт на все нерухоме майно накладений Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя з 29.12.2009р. позивач обмежений у здійсненні права власності щодо своєї власності частини квартири, та для реалізації свого права правомірно звернувся до суду із позовом про зняття арешту. Тому суд вважає позовні вимоги, щодо зняття арешту з майна позивача підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved