Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просив визнати незаконним ненадання останнім у 5-денний строк достовірної інформації в об'ємі та за формою, що передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» щодо анонсованої ним в проекті «Битва екстрасенсів» перевірки здібностей ясновидців за допомогою унікальних комп'ютерних технологій та відкриттів сучасних вчених, покладених в основу змагань; зобов'язати відповідача повідомити: - за допомогою яких саме «унікальних комп'ютерних технологій» перевіряються здібності ясновидців? Хто є розробником даних технологій та чи зареєстровано дані розробки, як об'єкт інтелектуальної власності? - Які наукові відкриття покладено в основу випробувань здібностей ясновидців та яким вченим дані відкриття належать? Чи зареєстровано дані відкриття, як об'єкт інтелектуальної власності? Також просив визнати незаконним і таким, що вводить глядача в оману, надання відповідачем в ефірі та на офіційних інтернет-сторінках інформації про телевізійне шоу «Битва екстрасенсів», що «здібності ясновидців перевіряють за допомого унікальних комп'ютерних технологій, а в основі випробувань - відкриття сучасних вчених»; заборонити відповідачу у будь-якій формі повідомляти глядачам, що в телепроекті «Битва екстрасенсів» «здібності ясновидців перевіряють за допомогою унікальних ком'ютерних технологій, а в основі випробувань - відкриття сучасних вчених». Зобов'язати відповідача у всіх наступних передачах телепроекту «Битва екстрасенсів» наступного змісту: «Події телешоу є надуманими. Сучасною українською наукою не вивчалось та відповідно не було виявлено чи підтверджено явище надчуттєвого сприйняття оточуючої дійсності (екстрасенсорики), як людський феномен. Національна академія наук України не володіє жодною інформацією щодо існування офіційно підтверджених відкриттів сучасних вчених, які науковими методами доводять факт існування так званих «екстрасенсорних» здібностей у людини», а також розмістити цю інформацію на офіційних інтернет-сторінках». В обґрунтування посилається на те, що у квітні 2014 року на телеканалі СТБ, який транслюється у відкритому мовленні, йому, як глядачеві, довелося почути твердження про існування в суспільстві певної специфічної категорії людей, так званих «екстрасенсів», які мають надчуттєві здібності. Зокрема, в ефірі даного телеканалу систематично виходить розважальне шоу «Битва екстрасенсів». В анонсі даної телепередачі її автори запевняють, що здібності «ясновидців» перевіряють за допомогою унікальних комп'ютерних технологій, а в основі випробувань - відкриття сучасних вчених. В анонсах телепередачі «Битва екстрасенсів», а також на офіційному сайті даного телепроекту (http://bitva.stb.ua/ua/о-proekte/) зазначається, що: «Битва екстрасенсів» - яскраве емоційне містичне шоу людських надможливостей. У «Битві екстрасенсів» учасники, що пройшли попередні випробування, намагаються довести телеглядачам свої надприродні здібності. За кожним випробуванням стежать експерти. Щотижня спостерігачі вирішують, хто з екстрасенсів краще за інших на цей раз проявив здібності, а хто має залишити шоу. Вже 12 сезонів, шість з яких були міжнародними, телеглядачі спостерігають за баталіями екстрасенсів. За звання найсильнішого встигли поборотися екстрасенси практично з усіх куточків землі: з Ісландії, астролог з Каліфорнії, таролог зі Швеції, буддійський лама з Монголії, шаманка з Хакасії, а також екстрасенси з Латинської Америки, США, Індії, Казахстану, Китаю, Індонезії, Польщі, Латвії та Ізраїлю, Росії та України. А в «Битві екстрасенсів-12» брали участь екстрасенси, які ніколи раніше не заявляли про свій дар та багато років зберігали в таємниці свої сакральні знання. У проекті «Битва екстрасенсів здібності ясновидців перевіряють за допомогою унікальних комп'ютерних технологій, в основі випробувань - відкриття сучасних вчених. Також екстрасенси проходять і ряд екстремальних випробувань, пов'язані з ризиком для життя учасників.» 14 квітня 2014 року, як споживач інформаційного продукту, він звернувся з відповідним запитом «на отримання інформації про інформаційний продукт» до Приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа центр - СТБ», в якому просив повідомити йому: - за допомогою яких саме «унікальних комп'ютерних технологій» перевіряються здібності ясновидців? Хто є розробником даних технологій та чи зареєстровано дані розробки, як об'єкт інтелектуальної власності? - Які наукові відкриття покладено в основу випробувань здібностей ясновидців та яким вченим дані відкриття належать? Чи зареєстровано дані відкриття, як об'єкт інтелектуальної власності? Незважаючи на те, що запит було отримано відповідачем 25 квітня 2014 року, в самому запиті є пряме посилання на ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ЗУ «Про захист прав споживачів», що висуває вимогу про своєчасність надання інформації, крім того, законне право отримати відповідь на поставлені запитання, ПрАТ «ММЦ-СТБ» відповіді не надало. Крім того, він через свого представника звернувся до Президії Національної академії наук України із запитом від 11 квітня 2014 року, в якому просив висловити офіційну позицію Національної академії наук України з приводу існування екстрасенсорики, як феномену, а також чи існують офіційно підтверджені відкриття сучасних вчених, які доводять факт існування «екстрасенсорних» здібностей у людини. У своєму листі №4ф/721-15 від 18 квітня 2014 року НАН України було повідомлено про те, що НАН України не вивчалось та відповідно не було виявлено чи підтверджено явище надчуттєвого сприйняття оточуючої дійсності як людський феномен. Також НАН України не володіє жодною інформацією щодо існування офіційно підтверджених відкриттів сучасних вчених, які науковими методами доводять факт існування так званих «екстрасенсорних» здібностей у людини. Таким чином, діяльність відповідача в частині випуску телепередачі «битва екстрасенсів» та її анонсування у нинішньому вигляді, а саме, що у проекті «битва екстрасенсів» здібності ясновидців перевіряють за допомогою унікальних комп'ютерних технологій, в основі випробувань - відкриття сучасних вчених, є діяльністю, яка вводить споживача (глядача) в оману, що в контексті статті 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» класифікується, як нечесна підприємницька практика. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Приватного акціонерного товариство «Міжнародний медіа центр - СТБ» являється юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є діяльність у сфері телевізійного мовлення; видом мовлення - ефірне (телебачення), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ліцензією на мовлення серії НР №1311-м, виданою Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. 11 квітня 2014 року представник [PERSON] - адвокат [PERSON], звернувся з адвокатським запитом про надання інформації у порядку п.1 ч.1 ст.20 та ст.24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до Президії Національної академії наук України, відповідно до якого просив НАН України висловити офіційну позицію з приводу існування екстрасенсорики, як феномену і повідомити: 1) Чи визнає НАН України існування явища надчуттєвого сприйняття оточуючої дійсності (так звану «екстрасенсорику»), як людський феномен? 2) Чи існують офіційно підтверджені відкриття сучасних вчених, які науковими методами доводять факт існування «екстрасенсорних» здібностей у людини? Якщо так, якими саме вченими зроблено такі відкриття, та у чому вони полягають? 14 квітня 2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся з запитом на отримання інформації про інформаційний продукт до Приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа центр - СТБ», який було отримано останнім 25 квітня 2014 року, відповідно до якого просив повідомити йому, як споживачу послуг відповідача - постійному глядачу телепроекту «Битва екстрасенсів»: 1. За допомогою яких саме «унікальних комп'ютерних технологій» перевіряються здібності ясновидців? Хто є розробником даних технологій та чи зареєстровано дані розробки, як об'єкт інтелектуальної власності? 2. Які наукові відкриття покладено в основу випробувань здібностей ясновидців та яким вченим дані відкриття належать? Чи зареєстровано дані відкриття, як об'єкт інтелектуальної власності? При цьому просив згідно із ЗУ «Про доступ до публічної інформації» надати йому відповідь у строк не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, особисто під підпис, а також продублювати на електронну поштову адресу: ingwar-wisdom@ukr.net. За результатами розгляду адвокатського запиту Національна академія наук України листом №4ф/721-15 від 18 квітня 2014 року повідомила про те, що НАН України не вивчалось та, відповідно, не було виявлено чи підтверджено назване запитуваним явище надчуттєвого сприйняття оточуючої дійсності як людський феномен. Також зазначено на те, що НАН України не володіє жодною інформацією щодо існування офіційно підтверджених відкриттів сучасних вчених, які науковими методами доводять факт існування так званих «екстрасенсорних» здібностей у людини. Як на правову підставу в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». Разом з тим, вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктами 17, 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Пленум Верховного Суду України в п. п. 1, 6 постанови від 12 квітня 1996 року N 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що споживачем, права якого захищаються на підставі закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Таким чином, [PERSON], який звернувся до відповідача як фізична особа - підприємець, не може бути споживачем в сенсі вищевказаного Закону. Крім того, відповідачем не надавалися послуги для задоволення власних потреб позивача і не замовлялися останнім будь-які послуги в індивідуальному порядку. Крім того, відповідач є телерадіоорганізацією, яка діє на підставі вищевказаної ліцензії і створює телепрограми і передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення. Відносини між телерадіоорганізацією та глядачами регулюються саме спеціальним ЗУ «Про телебачення і радіомовлення». Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. ч. 1 - 3, 7 ст. 7, ч. ч. 1 - 3 ст. 13 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» законодавство України про телебачення і радіомовлення складається з Конституції України, Закону України «Про інформацію», цього Закону, законів України «Про систему Суспільного телебачення і радіомовлення України», «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», «Про телекомунікації»», «Про радіочастотний ресурс України», міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, законодавство України про телебачення і радіомовлення не включає в себе ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи вимоги ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України, лише позивач визначає предмет та підставу позову і суд, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, не може виходити за межі цих вимог. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до вимог статті 13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Частиною 2 ст.13 цього Закону передбачено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно з преамбулою Закону України «Про доступ до публічної інформації», цей Закон регулює відносини щодо забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Втім, відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України «Про інформацію». Відповідно до ст.5 реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статтею 19 Конституції України унормовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Посилання позивача на те, що в анонсах телепередачі «Битва екстрасенсів», а також на офіційному сайті даного телепроекту (http;//bitva.stb.ua/ua/o+proekte/ було зазначено: «Битва екстрасенсів» - яскраве емоційне містичне шоу людських надможливостей. У «Битві екстрасенсів» учасники, що пройшли попередні випробування, намагаються довести телеглядачам свої надприродні здібності. За кожним випробуванням стежать експерти. Щотижня спостерігачі вирішують, хто з екстрасенсів краще за інших на цей раз проявив здібності, а хто має залишити шоу. Вже 12 сезонів, шість з яких були міжнародними, телеглядачі спостерігають за баталіями екстрасенсів. За звання найсильнішого встигли поборотися екстрасенси практично з усіх куточків землі: з Ісландії, астролог з Каліфорнії, таролог зі Швеції, буддійський лама з Монголії, шаманка з Хакасії, а також екстрасенси з Латинської Америки, США, Індії, Казахстану, Китаю, Індонезії, Польщі, Латвії та Ізраїлю, Росії та України. А в «Битві екстрасенсів-12» брали участь екстрасенси, які ніколи раніше не заявляли про свій дар та багато років зберігали в таємниці свої сакральні знання. У проекті «Битва екстрасенсів здібності ясновидців перевіряють за допомогою унікальних комп'ютерних технологій, в основі випробувань - відкриття сучасних вчених. Також екстрасенси проходять і ряд екстремальних випробувань, пов'язані з ризиком для життя учасників.» не було підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами. В той же час відповідачем не було підтверджено даний факт. Ксерокопія роздруківки з наявною інформацією щодо телепроекту «Битва екстрасенсів», надана позивачем, не може бути прийнята судом, як доказ у відповідності до ст.64 ЦПК України, оскільки вона не посвідчена належним чином. Клопотань щодо витребування доказів у порядку ст.ст.57-59 ЦПК України щодо цього позивачем не заявлялось. За таких обставин, відсутній доказ, щодо наявності предмету спору. З урахуванням цього суд не може прийняти, як доказ на підтвердження позовних вимог, лист НАН України №4ф/721-15 від 18 квітня 2014 року. Крім цього, навіть за посиланнями позивача щодо розміщення вищезазначеної інформації на сайті відповідача вказівка про застосування унікальних комп'ютерних технологій та відкриттів саме українських вчених була відсутня. Між тим, в листі зазначено тільки на те, що саме в НАН України не вивчалося таке явище надчуттєвого сприйняття оточуючої дійсності, як людський феномен, та те, що НАН України не володіє інформацією щодо існування офіційно підтверджених відкриттів сучасних вчених щодо цього. Також суд вважає за необхідне зауважити на те, що позовні вимоги [PERSON] є суперечливими, оскільки він просить спростувати відомості, розміщені на сайті «Битва екстрасенсів», за відсутності запитуваних відомостей в контексті позовних вимог, Отже, [PERSON] всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed