Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 25 лютого 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що дочка знаходиться на повному його утриманні. Дитина підросла, відповідно збільшились витрати на її утримання. Вказує, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає - 2027 грн., а сума аліментів, які сплачує відповідачка є значно меншою 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з вищенаведеним, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] аліменти в його користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму і до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подавала відзив на позовну заяву, клопотань про розгляд справи за її відсутності та про відкладення судового розгляду. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З дослідженого свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 лютого 2014 року відповідачка виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 300 грн. на дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідачка повинна сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на дитину, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У даній справі таким випадком , що розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач не відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надала суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан її здоров'я, наявність на її утриманні інших дітей. При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 25 лютого 2014 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивача, як одержувача аліментів та житті його дитини на користь якої стягнуто аліменти, дочка підросла, в зв'язку з чим закономірно, збільшилися витрати на її утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає йому змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обов'язок батьків щодо утримання дитини є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий розмір аліментів: на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину і до досягнення нею повноліття, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. На підставі ч.ч. 7,8 ст.7, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved