Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що наприкінці\~лютого 2012\~року він\~домовився з\~відповідачем про\~придбання у\~нього гаража,\~який розташований\~в м.\~Лебедин Сумської\~області по\~вул.\~Дрьоміна,\~6\~«М».\~15.03.2012\~року вони\~уклали договір\~купівлі-продажу\~вказаного гаража.\~При підписанні\~договору позивач\~сплатив відповідачу\~обумовлену суму\~коштів,\~а саме\~20\~000\~грн за\~придбаний гараж.\~Посвідчити нотаріально\~договір купівлі-продажу вони домовились до 31.12.2012 року. Також 15.03.2012 року вони склали акт прийому-передачі вказаного гаража. Після придбання гаража позивач оформив державний акт на земельну ділянку на якій він розташований. Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідач від свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на придбаний гараж, що розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Дрьоміна, 6 «М». Учасники справи в судове засідання не зявилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, а відповідач та третя особа проти задоволення позову не заперечують. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору та акта прийому-передачі (а.с.10-11) вбачається, що 15.03.2012 року [PERSON] придбав у [PERSON] шлакоблочний гараж, який розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Дрьоміна, 6 «М» за ціною 20000 грн. Посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу вони домовилися в термін до 31.12.2012 року. Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідач від свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. Після придбання гаража позивач оформив державний акт серії ЯМ №673681на земельну ділянку на якій він розташований (а.с. 12). З технічного паспорта (а.с.13-14) вбачається, що гараж, який розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Дрьоміна, 6 «М», позначений на плані під літ. «Б», збудований із шлакоблоків та має площу 19,9 кв.м. На звернення позивача до Реєстраційного відділу Виконавчого\~комітету Лебединської\~міської ради\~Сумської областіщодо реєстрації права власності на гараж йому було відмовлено у звязку з тим, що договір купівлі-продажу вказаного гаража укладено у простій письмовій формі. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved