Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] мешканки [ADDRESS] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору . Представник позивача в судове засідання не з'явився , але звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у порядку спрощеного провадження (а.с.69), в позовній заяві зазначив , що у разі неявки в судове засідання відповідача позивач не заперечує про розгляд справи за відсутністю представника банку та винесення заочного рішення ( а.с.2 ) . Відповідачка звернулася до суду з письмовою заявою про застосуванням строку позовної давності ( а.с. 46-47 ) . В судовому засіданні відповідачка та представник відповідача письмову заяву підтримали і просять її задовольнити оскільки вважають , що сплинув строк позовної давності , оскільки на їх думку перебіг позовної давності почався з дати прострочення чергового платежу за наданим кредитом , тобто з 03.12.2012 року і на момент звернення банку з позовом до суду 11.07.2017 року становить 4 ( чотири ) роки , 7 (сім ) місяців і 8 (вісім ) днів , тобто перевищує загальну позовну давність , яка становить три роки . Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини , а саме : Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом , з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами , правилами користування платіжною карткою , тарифами складають між ним та банком кредитний договір , підтверджується підписом у заяві (а.с.5). Матеріалами справи встановлено, що взяті на себе зобов'язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю , надавши кредитні кошти відповідачу . У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачем , станом на 31.05.2017 року , останній має заборгованість на суму 43 688,44 грн. , яка складається з наступного: - 875,99 грн. - заборгованість за кредитом; - 35583,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4672,43 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штрафи (фіксована частина); - 2056,59 грн. штрафи (процентна складова ). Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України. Матеріалами справи підтверджено, що кредитним договором передбачено, що позичальник зобов'язується повернути суму кредиту , процентів відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом. Останній платіж за даним кредитним договором відповідачем , відповідно до розрахунків , здійснено 04.11.2012 року , а перебіг позовної давності починається з 03.12.2012 року ( а.с.75-83 ) . Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 10 серпня 2017 року, строк звернення до суду сплинув , про наслідки застосування якого просив представник відповідача суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволенні позову . Строк позовної давності за наданим кредитом сплинув 03.12.2015 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 10 серпня 2017 року, строк звернення до суду сплинув, про наслідки застосування якого просив представник відповідача, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволенні позову .

Outcome: dismissed