Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалася здійснювати захист, представництво або надати інші види правової допомоги, а позивач зобов`язаний сплатити кошти за надану допомогу. За надання даної правової допомоги позивач заплатив відповідачу гонорар в розмірі 50000 доларів США в цивільному процесі, які відповідач в разі програшу повинна повернути та 50000 доларів США для захисту позивача в кримінальному процесі, на підтвердження чого відповідач надала розписку. Відповідач програла судові процеси у цивільних справах в яких здійснювала представництво позивача, проте отримані кошти не повернула. Крім того і кримінальне провадження також не доведено до завершення. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернути вказані кошти, які були ним сплачені за послуги адвоката, проте останні залишилися поза увагою. У зв`язку з зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача отримані кошти. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав викладених в останньому. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки повернення коштів в разі програшу кримінальної справи не передбачено, а щодо повернення коштів за надання правової допомоги в цивільному процесі, просила застосувати строк позовної давності. Представник відповідача, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що договором не передбачено повернення коштів за надання адвокатські послуги в рамках кримінальної справи. В свою чергу, після програшу цивільної справі відповідач повернула позивачу частину коштів в сумі 28000 доларів США, проте доказів на повернення вказаної суми коштів у відповідача відсутні, окрім свідків, які були присутні при поверненні коштів. Отже, представник відповідача зазначив, що позов визнається в розмірі неповернутої частини коштів за ведення цивільної справ. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.03.2016 між сторонами було укладено договір №2 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору /а.с.7-8/. 01.11.2016 згідно розписки, яка фактично є додатком до договору про надання правової допомоги,що не заперечувалося учасниками процесу, відповідач отримала від позивача в якості гонорару 50000 доларів США для представництва в судових справах в Вищому спеціалізованому суді м. Києва та Шевченківському районному суді м. Києва, а також 50000 доларів США для представлення інтересів позивача в кримінальному провадженні. В разі програшу по цивільним справам відповідач повинна повернути позивачу грошові кошти в розмірі 50000 доларів США строком до 20.12.2016 /а.с.9/. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що представником відповідача не заперечувалось, що відповідач програла цивільні справи по яких представляла позивача і отримувала кошти, повернення коштів в розмірі 50000 доларів США передбачено в разі програшу цивільної справи, що в свою чергу зазначено відповідачем особисто, відповідач кошти не повернула у встановлений строк, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача про те, що показами свідків може бути підтверджено часткове виконання грошового зобов`язання за договором, оскільки це суперечитиме ч. 2 ст. 78 ЦПК України та ч. 2 ст. 218 ЦК України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків для підтвердження таких обставин було відмовлено. Що стосується доводів відповідача про застосування строку позовної давності, останні є неспроможними, оскільки строк виконання договору щодо грошового зобов`язання встановлений 20.12.2016. Як вбачається з відбитку поштового відділення на конверті /а.с.17,18/, позивач направила позов до суду 19.12.2019, а отже загальний трирічний строк позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, встановлений до даних правовідносин,позивачем згідно ч. 2 ст. 255 ЦК України пропущений не був. В частині вимог щодо повернення коштів за надання правової допомоги в рамках кримінального провадження слід відмовити, оскільки повернення коштів за надання такої допомоги договором та/або додатком до нього оформленого розпискою не передбачено. Доводи представника позивача про те, що відповідач не надала доказів щодо фактичних витрат на правову допомогу по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим сплачена сума підлягає поверненню у повному обсязі є неспроможними. Так, відповідно до п. 4.4. договору про надання правової допомоги гонорар повертається у випадку дострокового припинення договору за взаємною згодою сторін або його розірвання на вимогу однієї із сторін за включенням фактично наданої правової допомоги. Згідно п. 6.1. договору про надання правової допомоги строк дії останнього встановлений до 31.12.2016. В судовому засіданні встановлено, що договір достроково розірваний не був з підстав передбачених п. п. 2.3., 4.4., у зв`язку з чим підстави для повернення гонорару сплаченого за ведення кримінального провадження відсутні, в незалежності від наявності або відсутності фактичних витрат, понесених при виконанні послуг по наданню правової допомоги. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial