Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 22.08.2019 року надав відповідачу у позику кошти в розмірі 950,00 доларів США, про що [PERSON] надав розписку. Строк повернення коштів - 22.09.2019 року. Зазначені кошти відповідач не повернув, позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 950,00 доларів США (по курсу НБУ 25,85 грн. за дол..США), що еквівалентно становить 24 557,50 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності, позов підтримує , просить задовольнити позов в повному об`ємі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.08.2019 року [PERSON] надав [PERSON] у позику кошти в розмірі 950,00 доларів США, що підтверджується розпискою, наданою [PERSON] в якій зобов`язався повернути кошти до 22 вересня 2019 року. Відповідач зобов`язання перед позивачем не виконав, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув. Поняття договору позики визначено ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 950,00 доларів США (по курсу НБУ 25,85 грн. за дол..США), що еквівалентно становить 24 557,50 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved