Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Запорізька сільська рада, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 02 січня 2006 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку № 62 по вул. Перемога, в с. Братське Софіївського району Дніпропетровської області, що належав померлому на підставі запродажного запису, посвідченого головою та секретарем Василівської (Запорізької) сільської ради Софіївського району 16.12.1949 року. За життя [PERSON] провів реєстрацію права власності на житловий будинок № 62 по вул. Перемоги в с. Братське Софіївського району. 18 серпня 2003 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за № 872. В заповіті [PERSON] розпорядився, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на день смерті його, і на що він матиме право, заповідає у рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON]. Спадщина складається із житлового будинку № 62 загальною площею 44,3 кв. м. , житлова площа 18,6 кв.м., розташованого за адресою : вул. Перемоги в с. Братське Софіївського району вартістю 48\~900 грн. Позивач являється спадкоємцем першої черги, крім позивача спадкоємцем першої черги є [PERSON] відповідач по справі. 16 лютого 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але постановою державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та рекомендовано звернутись до суду. У звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], просить суд визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за його відсутності про що надав до суду відповідну заяву . Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Третя особа нотаріус проти позову не заперечує, просить розглядати справу без її участі проти позову не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: В судовому засіданні встановлено, що 02 січня 2006 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку № 62 по вул. Перемога, в с. Братське Софіївського району Дніпропетровської області, що належав померлому на підставі запродажного запису, посвідченого головою та секретарем Василівської (Запорізької) сільської ради Софіївського району 16.12.1949 року (а.с. 4). За життя [PERSON] провів реєстрацію права власності на житловий будинок № 62 по вул. Перемоги в с. Братське Софіївського району, про що свідчить технічний паспорт від 22.05.1989 року та квитанцією про оплату за інвентаризацію та реєстрацію житлового будинку від 05.10.1989 року (а.с. 5-8), однак відповідно до довідки ОКП «Софіївське БТІ» право власності на житловий будинок с. Братське вул. Перемоги, 62, не зареєстроване (а.с. 19) . Відповідно до заповіту складений [PERSON], [INFO], на випадок смерті зробив розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все що буде належати йому на день смерті і на що він за законом належатиме право, він заповідав у рівних частках кожному [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 872 (а.с. 15). Спадщина складається із житлового будинку № 62 загальною площею 44,3 кв. м., житлова площа 18,6 кв.м., розташованого за адресою : вул. Перемоги в с. Братське Софіївського району вартістю 48\~900 грн., згідно звіту про незалежну оцінку від 21.03.2016 року (а.с. 21-22) . Позивач являється спадкоємцем першої черги, крім позивача спадкоємцем першої черги є [PERSON] відповідач по справі. Однак [PERSON] надала суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти позовних вимог, просить визнати право власності за позивачем. 16 лютого 2016 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але постановою державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 17-18). Відповідно до ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1261, 1267 ЦК України передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON]. Отже до позивача, як спадкоємця першої черги, перейшли всі права та обов'язки спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за\~заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертається увага на те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved