Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 13 листопада 2007 року. 16 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позички житлового приміщення (квартири), згідно якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято у безоплатне користування квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] для користування протягом строку з 16 лютого 2013 року по 31 грудня 2013 року. 21 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено аналогічний договір позички житлового приміщення зі строком дії з 01.01.2014 року до 30.12.2014 року. У зазначеному Договорі вказано, що користувач зобов'язується повернути житло після закінчення терміну дії даного Договору в тому стані, в якому він його одержав, з урахуванням нормального зносу, або у стані, що може бути погоджено між сторонами цього Договору додатково. Згідно умов Договору з користувачем в квартирі має право проживати донька відповідача - [PERSON]. На виконання цих Договорів позивачем було зареєстровано місце проживання [PERSON] та її доньки - [PERSON] у квартирі розташованої за адресою: [ADDRESS] Після закінчення строку дії Договору, а саме 30.12.2014 відповідач відмовилася в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання. Відповідач [PERSON] та її донька [PERSON] не є членами сім'ї позивача. Позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2007 квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6-8) Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №503 від 21.08.2015 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 16 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позички житлового приміщення (квартири), згідно якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято у безоплатне користування квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] для користування протягом строку з 16.02.2013 по 31.12.2013. Також, 21 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено аналогічний договір позички житлового приміщення зі строком дії з 01.01.2014 до 30.12.2014 (а.с. 9-12 ). Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Як вбачається з положень ст. 150 ЖК України громадяни які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно п. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що позивач є власником зазначеної квартири, також те, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися належними йому правами власника в зазначеній квартирі та розпоряджатися своєю власністю, а тому підлягають усуненню перешкоди шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON].. У той же час, підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування не має, оскільки вона підлягає зняттю з реєстрації. З викладеного,

Outcome: partial