Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 30692,63 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2017 року о 10.20 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода», д.н. [NUMBER] по проспекту Лобановського, 23 у м. Києві, при зміні напрямку руху (перестроюванням), не впевнився в безпечності, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія [PERSON] підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Згідно звіту №1482 від 24.04.2017 року про оцінку автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], складеного оцінювачем-автотоварознавцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП, з урахуванням фізичного зносу становить 33632,01 грн. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована. В звязку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 15.06.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 30142,63 грн. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] за послуги аварійного комісара (за огляд авто та збір документів) 550,00 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив позов задовольнити. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2018 року справу передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу у судове засідання на 11.10.2018 року на 11:30 год. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.04.2017 року о 10.20 год. по пр. Лобановського, 23 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Шкода», д.н. [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Шкода», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9354721, терміном дії з 05.05.2016 року по 04.05.2017 року. Згідно звіту №1482 від 24.04.2017 року, складеного спеціалістом ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Тойота», д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням фізичного зносу складає 33632,01 грн. Будь яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту спеціаліста, чи доказів повязаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобовязань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 15.06.2017 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 30142,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5110рв від 15.06.2017 року. Крім того, у зв'язку із залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 вказаного Закону, МТСБУ понесло витрати в розмірі 550,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №40939 від 12.05.2017 року. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 30692,63 грн. та витрат на аварійного комісара в сумі 550,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved