Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовані, тим що після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ПКСЦ «Росія» села Велика Рача Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), інших спадкоємців які мають право та претендують на вищевказане майно нема, тому просила суд визнати за нею право на спадщину. В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у віці 73 роки померла рідна баба позивача і спадкодавиця - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року було зроблено відповідний запис за № «32», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане «22» вересня 2000 року Великорацькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : - права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ПКСЦ «Росія» села Велика Рача Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 78 голови Радомишльської РДА від 14 березня 2000 року, який зареєстровано 25 травня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1/517. Вартість права на земельну частку (пай) розміром 2,98 га становить 13'050,00 грн. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, прийнятому у 1963 році (надалі - ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Позивачка є рідною онукою померлої спадкодавиці, що підтверджується: - Свідоцтвом про народження «[PERSON]» серії [NUMBER], виданим 24.07.1963 Великорацьким сіль/бюро ЗАГС Малинського району Житомирської області, в якому його батьком уписаний - «[PERSON]», а матір'ю уписана - «[PERSON]»; - Свідоцтвом про народження «[PERSON]» серії [NUMBER], виданим 15.08.1987 Великорацьким сіль/бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, в якому її батьком уписаний - «[PERSON]», а матір'ю уписана - «[PERSON]»; - Свідоцтвом про укладення шлюбу «[PERSON]» серії [NUMBER] виданим 12.01.2013 ВДРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області, в якому вона своє прізвище - «[PERSON]» змінила на прізвище - «[PERSON]». У померлої спадкодавиці на час її смерті ([INFO]) відсутні інші спадкоємці за законом, окрім третьої особи - [PERSON], який є її рідним сином і одночасно рідним батьком позивачки (згідно ст.ст. 529, 530, 535 ЦК УРСР та/або ст.ст. 1241-1266 ЦК України), які мають право та одночасно претендують на зазначене спадкове майно. Відповідно до відомостей, зазначених у довідці № 382/02-22, виданій 14.07.2016 Великорацькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області:«...померла громадянка [PERSON], на день смерті [INFO] року, постійно проживала та була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS]» На день смерті спадкодавиці разом з нею та протягом шести місяців з дня її смерті в цьому жилому будинку ніхто постійно не проживав та не був зареєстрований. Третя особа [PERSON] на спадщину не претендує і відмовляється від неї на користь позивачки [PERSON]. Спадщину в шестимісячний термін після смерті [PERSON] фактично прийняли позивачка - [PERSON] та третя особа - [PERSON], шляхом догляду до смерті спадкодавці, провили за свій рахунок поховання, робили по ній 9-ий та 40-ий обіди, доглядають за нерухомістю, обробляють земельні ділянки, користувався врожаєм, плодами, передали в оренду право на земельну частку (пай) тощо... Окрім позивачки, у померлої спадкодавиці відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно. Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного СУДУ України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного СУДУ України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай). При житті спадкодавець своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформила, не розпаювала на земельні ділянки в натурі та не отримала правовстановлюючі документи - Державні акти, тобто належним чином це право не зареєструвала і при житті відповідний Витяг про реєстрацію права власності не одержала. Оригінал правовстановлюючого документу - Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 78 голови Радомишльської РДА від 14 березня 2000 року, який зареєстровано 25 травня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1/517 - втрачений і відновити його в адміністративному порядку неможливо. Неможливість позивачці отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, за наявністю перешкод - відсутності належних правовстановлюючих документів, є очевидним і не потребує додаткового пред'явлення позивачем суду Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нот. дії. Звернення позивачки до нотаріуса за такою постановою є формальною стороною спору і така постанова надається суду, коли особа звертається до суду за оформленням права власності без наявності перешкод, які є очевидними. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено - «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. З ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права на спадщину, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved