Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 27 травня 1977 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Також в даній квартирі крім позивача зареєстрована та фактично проживає його дружина [PERSON] та зареєстрований їх син [PERSON], [INFO]. Оскільки, [PERSON] вже протягом тривалого часу, а саме на протязі п»ятнадцяти років не проживає в належній позивачу квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в квартирі не має, і взагалі квартирою не цікавиться, а реєстрація відповідача за вище вказаною адресою перешкоджає в отриманні позивачем адресної субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, тому позивачем і подано до суду позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з»явився, проте згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з»явилася, проте згідно заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Щодо задоволення позовних вимог не заперечила, пояснивши, що дійсно їх син [PERSON] вже протягом тривалого часу, а саме п»ятнадцяти років не проживає за місцем реєстрації. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 27 травня 1977 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.5-8, 14). Відповідач по справі зареєстрований за вище вказаною адресою, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян (а.с.9-14). Згідно довідки Комітету самоорганізації населення №7 мікрорайону 273 кварталу від 03 липня 2018 року за №024/7-09 №3954 та Акту про не проживання за місцем реєстрації від 02 липня 2018 року за №3897,син [PERSON], 1951 року народження, [PERSON], 1973 року народження, зареєстрований за адресою; [ADDRESS], проте на даний час та на протязі останніх п»ятнадцяти років за вказаною адресою не проживає (а.с.15-16). Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу, а саме останніх п»ятнадцяти років за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає, що об»єктивно свідчить про зміну його місця проживання, поважних причин відсутності за місцем реєстрації судом не встановлено, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування даним приміщення підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права позивача як власника спірного житла. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved