Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м.\~Львова від 24.02.2011 року у справі №\~2-939/2011 задоволено позов [PERSON] до відповідача, яким постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26\~500\~євро та 25\~000\~доларів США заборгованості, що по курсу Національного банку України станом на день винесення рішення становить 486\~965 тисяч гривень 84 копійки, а також судовий збір в розмірі 1\~700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Вказане рішення перебувало на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Позивач зазначає, що Відповідач усіляко уникав стягнення з нього коштів. 07.09.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та стягнуто на користь позивача заборгованість за рішенням суду. Вважає, що боржник прострочив грошове зобовязання, та зобовязаний відшкодувати матеріальні втрати від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Загальна сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25.02.2011 року по 05.09.2017 року та інфляційні збитки за вказані періоди складають 595\~366,75\~грн. Просить суд стягнути з відповідача вказані кошти та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, оскільки подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася. Оскільки подана заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, а також у відсутності відповідача. Відповідач позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе справу розглядати без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Суд встановив, що Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24.02.2011 року у справі №\~2-939/2011 задоволено позов [PERSON] до [PERSON], яким постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 26\~500\~євро та 25\~000\~доларів США заборгованості, що по курсу Національного банку України станом на день винесення рішення становить 486\~965 тисяч гривень 84 копійки, а також судовий збір в розмірі 1\~700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. /а.с.10-11/ На момент винесення зазначеного судового рішення офіційний курс гривні до іноземної валюти встановлений Національним банком України становив: Євро 11,82 грн., долар США 7,93 грн. На підставі рішення Галицького районного суду м. Львова 25.10.2011 р. видано виконавчі листи, які перебували на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. /а.с.12-13, 14-15/. Згідно Постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №54651040 від 07.09.2017 року вбачається, що рішення суду про стягнення коштів на користь [PERSON] було виконано відповідачем у вересні місяці 2017 року, що стверджується квитанціями від 05.09.2017 р. та 06.09.2017 р./а.с.16-17/. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1\~ст.\~13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляції за користування коштами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Отже, будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012\~р. №\~01-06/928/2012\~р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справи окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Тому відповідач повинен сплатити позивачу 3% від основної суми заборгованості відповідно до наступного розрахунку: Дата початку нарахування відсотків за користування грошовими коштами: 25.02.2011\~р., дата закінчення нарахування: 05.09.2017 р., відсоткова ставка: 3% річних. Розраховується за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів]. Отже, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25.02.2011 року по 05.09.2017 року складає 81\~547,38 грн. Інфляційні збитки за період з 25.02.2011 року по 05.09.2017 року розраховується за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Інфляційні збитки за вказані періоди складають 513\~819,37 грн. Отже, всього сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 25.02.2011 року по 05.09.2017 року та інфляційні збитки за вказані періоди складають 81\~547,38 грн. + 513\~819,37 грн. = 595\~366,75\~грн. Таким чином, з врахуванням наведеного, а також те, що в матеріалах справи є достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами за період з 25.02.2011 р. по 05.09.2017 р. в розмірі 81547,38 грн. та інфляційні збитки\~ за період з 25.02.2011 р. по 05.09.2017 р. в розмірі 513819,37 грн., а всього на суму 595366,75 грн. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно квитанції № 55 від 14.12.2017 /а.с.5/ позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5\~953,68 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то і сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved