Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння та звільнення приміщення - нежитлове приміщення площею 21,9 кв.м., яке розташоване на І поверсі літери «А» по [ADDRESS], яке, на думку позивача, відповідач займає незаконно. В обґрунтування позовних вимог позивачпосилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11 лютого 1998 року, технічного паспорту та витягу з Державного реєстру ревних прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11045353 ПАТ «ХК «Київміськбуд» є власником нежилих приміщень площею 367,0 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], у тому числі, нежитлового приміщення площею 21,9 кв.м., розташованого на І поверсі, які, за інформацією ТОВ «Парк Сервіс 7», яке є обслуговуючою організацією, зазначене приміщення займає [PERSON] 20.12.2013 року до позивач направив відповідачу лист з вимогою про звільнення вказаного приміщення або у разі наявності бажання - з пропозицією придбати це приміщення у позивача. 15.01.2014р. відповідач направив на адресу позивача відповідь, що є саме відповідач є власником гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна від 15 січня 1999 року Серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження органу приватизації житла Харківської районної державної адміністрації від 04 січня 1999 року, що, на думку позивача, з посиланням на відомості технічного паспорту, не відповідає дійсності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив задовольнити.Додатково зазначив, що позивач є власником нежитлового приміщення № [NUMBER], що підтверджується технічним паспортом, який є невід'ємним додатком до свідоцтва про право власності від 25 листопада 1997 року № 485-В на загальну площу нежилих приміщень 539,70 кв.м. Також, позивач зазначив, що не заперечує факт належності відповідачу на праві приватної власності гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS], проте, позивач вважає, що відповідач займає інше приміщення, яке належить саме позивачу, а тому, на підставі статей 387, 391, 1212 ЦК України підлягає витребуванню від [PERSON] на користь ПАТ «ХК «Київміськбуд». Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість останнього, оскільки право власності відповідача на гаражний бокс, підтверджується Свідоцтвом про право власності на об'єкт нерухомого майна від 15 січня 1999 року Серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження органу приватизації житла Харківської районної державної адміністрації від 04 січня 1999 року, право власності зареєстровано в БТІ м. Києва за № 86/22985 від 29.01.1999 року. Також, відповідач вважає, що норми права, на які посилається позивач є взаємовиключними та на спірні правовідносини не поширюються. Окрім цього, відповідач вважає, що права та інтереси позивача не порушені, що є підставою для відмови в позові.Представник відповідача 21.01.2015року надав письмові заперечення.Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач не надав належного доказу права власності на гаражний бокс № [NUMBER], вказав, що правовий зв'язок між свідоцтвом про право власності, яке надано позивачем, технічним паспортом, наданим позивачем та спірним приміщенням відсутній.Окрім того, представник позивача, зробив заяву про застосування наслідків спливу позовної давностіз посиланням на ч.4 ст.267 ЦК України. Представник третьої особи у справі - ТОВ «Парк Сервіс 7» проти позову заперечував, посилаючись на те, щосамевідповідач є власником гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна від 15 січня 1999 року Серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження органу приватизації житла Харківської районної державної адміністрації від 04 січня 1999 року. Дане свідоцтво було зареєстровано в БТІ м. Києва за № 86/22985 від 29.01.1999 року, у відповідності до законодавства, саме з цієї дати право власності належить [PERSON] Також від третьої особи надійшлидо суду 16.12.2014р. письмові пояснення від 15.12.2014р. за № 154 із запереченням проти позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 січня 1999 року Харківською районною державною адміністрацією міста Києва, на підставі розпорядження органу приватизації житла Харківської райдержадміністрації м. Києва ГБ № 366 від 04.01.1999р., [PERSON] видано Свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна - гаражний бокс № [NUMBER], площею 16,3 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Право власності на гаражний бокс № [NUMBER] зареєстровано на [PERSON] 29 січня 1999 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації за № 86/22985. Свідоцтво про право власності на ім'я відповідача є дійсним, підстави передбачені ст. 346 ЦК України не мають місця, а за таких підстав посилання позивача на вказану норму є неспроможними. Згідно ст. 387 ЦК України, власник майна має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач здійснює право власності гаражним боксом № [NUMBER] в [ADDRESS] на законній відповідні правовій підставі.При цьому, представник позивача документів, які б підтверджували його право власності на гаражний бокс № [NUMBER], площею 16,3 кв.м., який розташований в [ADDRESS] не надав і зазначив, що такі документи фактично відсутні. Представник зазначає, про те, що за документами позивача відповідач займає гаражний бокс № [NUMBER] та зазначив, що такий номер був присвоєний під час будівництва об'єкту, і залишився ним, проте доказів, того, що гаражний бокс, який займає відповідач за документами є № [NUMBER], а не [NUMBER] не надав. Крім того, твердження відповідача підтверджуються представником третьої особи, яка є обслуговуючою організацією. Так, представник третьої особи ТОВ «Парк Сервіс 7», яка є обслуговуючою організацією гаражного кооперативу, в якому знаходиться гаражний бокс № [NUMBER] пояснив, що в гаражному кооперативі є тільки один гаражний бокс з № [NUMBER], як окремий об'єкт нерухомого майна, який правомірно займає [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна. Інших гаражів, гаражних боксів з № [NUMBER] в гаражному кооперативі за вказаною адресою немає. Представник третьої особи зазначив, що право власності на нерухоме майно згідно поданого свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] зареєстровано раніше, ніж право власності на нерухоме майно згідно свідоцтва про право власності, що видане на ПАТ «ХК «Київміськбуд». Суд вважає неспроможними посилання представника позивача на розбіжності у відомостях про площу нерухомого майна та відомостях про наявність чи відсутність вікна згідно даних технічного паспорта [PERSON] та даних технічного паспорта ПАТ «ХК «Київміськбуд». Так, представник позивача не надав суду доказів, які б посвідчували його право власності на гаражний бокс № [NUMBER], площею 16,3 кв.м., який розташований в [ADDRESS] або право власності на нежиле приміщення № [NUMBER] в місті Києві по вул. Руденко, буд.6а, так як, подані представником позивача довідка ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 24 червня 2014 року та технічний паспорт не є правовстановлюючими документами на окремо визначене нерухоме майно. В свою чергу, в наданому позивачем свідоцтві про право власності на нерухоме майно загальною площею 539,70 кв.м. від 25.11.1997р., яке видане АТ «ХК «Київміськбуд», ідентифікація об'єктів нерухомого майна відсутня. З цієї підстави судом було відмовлено представнику позивача у призначенні експертизи. Так, в поданому до суду 26.03.2015р клопотанні про проведення експертизи, представник позивача просив провести експертизу, проведення якої доручити Київському інституту судових експертиз по вул. Смоленській, 6 у місті Києві, на вирішення експертові поставити наступні запитання: встановити фактичну площу гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS], встановити наявність або відступіть вікна в гаражному боксі № [NUMBER] по [ADDRESS], визначити фактичне місце розташування гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS] на І поверсі літ.А, визначити фактичне місце розташування гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS] на І поверсі літ.А, відповідно до технічного паспорту, виданого ПАТ «ХК «Київсміськбуд». У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Отже, висновок експерта є доказом, а клопотання про проведення експертизи сторона зобов'язана завити до початку розгляду справи по суті. Представник відповідача завчасно подав всі доводи, якими він заперечуватиме проти позову, проте, представник позивача правом на заявлення клопотання про проведення судової експертизи не скористався. Також, представник позивача не зазначив підстав, які б перешкоджали йому подати клопотання своєчасно. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України судова експертиза призначається для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань. Зі змісту поданого клопотання підстави для проведення судової експертизи не вбачаються, оскільки обставини, встановлення яких представник позивача просить здійснити шляхом проведення судової експертизи встановллються правовстановлюючими документами на нерухоме майно та технічною документацією, яка міститься в матеріалах справи, оформлена у встановленому порядку. Суд вважає, що норми закону про захист права власності,на які посилається позивач,непідлягають застосуванню до даних правовідносин та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Представником позивача не надано й доказів того, що саме [PERSON] займає саме нежиле приміщення, яке охоплюється площею 539,70 кв.м. та належить ПАТ «ХК «Київміськбуд» згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.11.1997р. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки не вбачається порушення прав та інтересів ПАТ «ХК «Київміськбуд» зі сторони [PERSON], які б, з огляду на ст.ст.1, 3 ЦПК України підлягали б судовому захисту. Представник відповідача просив застосувати до даних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності. Так, за змістом ст. 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується виключно в разі порушеного права. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав необґрунтованості самого позову. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності. Оскільки порушень закону у спірних відносинах доведено не було, посилання представника відповідача на необхідність застосування позовної давності є неспроможними.

Outcome: dismissed