Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.04.2009 року між ним та відповідачем укладено письмові договори позики на загальну суму 130000,00 грн. У зв»язку з тим, що відповідач не повертав позичені кошти позивач звернувся до суду та 13..03.2013 року Ужгородським міськрайонним судом постановлено рішення згідно якого позов задоволено та стягнуто з відповідача 130000,00 грн. боргу. Рішення суду набуло законної сили 30.05.2013 року за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON] апеляційної скарги [PERSON] апеляційним судом Закарпатської області. 19.06.2013 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 130000,00 грн. та судового збору 1300 грн. 05.08.2013 року виконавчий лист подано на виконання до ДВС, якою 06.08.2013 року ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39205346. Станом на час подачі позову рішення суду не виконано. Заборгованість відповідача складає 131300,00 грн., що підтверджується довідкою Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області за вих. № 18-40631/17 від 15.05.2017 року. Посилаючись на ст. 124 Конституції України, ч.2 ст. 14 ЦПК України та ст. 325 ЦК України просить суд стягнути з [PERSON] на його користь збитки від інфляційних втрат за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року, що складає 148803,56 грн., згідно доданого розрахунку та 3% річних за період з 30.05.2013 року по 31.07.2017 року, що складає 16425,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позові вимоги підтримали, з підстав, викладених у позові. Просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.10.2017 року та оголошення в газеті «Новини Закарпаття» № 95 (4710) від 23.12.2017 року, причини неявки суду не відомі, а тому суд ухвалює про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про воучення поштового відправлення від 03.10.2017 року, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2013 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 30.05.2013 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу в розмірі 130000,00 грн. та 1300 грн. судового збору. На підставі виконавчого листа, виданого 19.06.2016 року Ужгородським міськрайонним судом у справі № 712/15856/12 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 130000,00 грн. та 1300 грн. судового збору, 06.08.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39205346. Як вбачається з повідомлення Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 15.05.2017 року № 18-40631620/17, по виконавчому листу № 712/15856/12 від 19.06.2013 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом стягнення на користь [PERSON] не проводилось та станом на 15.05.2017 року заборгованість складає 131300 грн. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абзаці 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз»яснено, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.\~599,\~601,\~604,\~609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.\~526,\~599 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст.\~552, ч. 2 ст.\~625 ЦК України\~інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов»язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який міститься в матеріалах справи. Відповідач своїм правом надати зауваження чи заперечення щодо розрахунку позивача не скористався. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача слід стягнути збитки від інфляційних втрат за період з 01.10.2013 року по 01.04.2017 року, що складає 148803,56 грн., згідно доданого розрахунку та 3% річних за період з 30.05.2013 року по 31.07.2017 року, що складає 16425,00 грн. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи та згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави (на рахунок спеціального фонду державного бюджету України) слід стягнути судовий збір в розмірі 2479,32 грн.

Outcome: approved