Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію згідно Договору. Позивач зазначив, що відповідно до Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875, оплата за теплову енергію нараховується по затвердженим тарифам. Споживач зобов?язаний своєчасно (щомісяця) сплачувати вартість комунальних послуг у строки встановлені законом. 18.09.2007 року між ним та відповідачем укладений договір про погашення заборгованості за теплову енергію №724 щодо розстрочки погашення заборгованості з оплати за теплопостачання, яка утворилася станом на 01.10.2007 р. у розмірі 3305,73 грн. Згідно до цього договору відповідач зобов'язався погасити заборгованість, враховуючи поточні платежі з 01.10.2007 року до 01.10.2011 року. За період з 01.10.2007 р. по 01.03.2009 р. відповідач має заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 3555,38 грн. Просить суд розірвати договір про погашення заборгованості та сплату поточних платежів за теплову енергію №724 від 18.09.2007 року, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 3555,38 грн. Протягом слухання справи представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 19 601,77 грн., 3% річних у сумі 14 446,01 грн., інфляційні нарахування у сумі 383,60 грн., судовий збір у розмірі 344,31 грн. Представник позивача Нікітіна О.В. , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, мотивуючи аналогічно викладеному у заяві. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, проти позовних вимог заперечував мотивуючи тим, що відповідач належним чином виконувала вищезазначений договір, вносила відповідні платежі у розмірі не менш ніж 308,39 гривень, з них: погашення заборгованості у сумі 68,87 грн. та оплата поточних платежів у сумі 239,52 грн. Крім того, наполягає на застосуванні судом позовної давності, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2007 року по 28.02.2009 року. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що 18.09.2007 року між Комунальним підприємством по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради та відповідачем укладений договір про погашення заборгованості за теплову енергію №724 щодо розстрочки погашення заборгованості з оплати за теплопостачання, яка утворилася станом на 01.10.2007 р. у розмірі 3305,73 грн. Згідно до цього договору відповідач зобов'язався погасити заборгованість, враховуючи поточні платежі з 01.10.2007 року до 01.10.2011 року. На підставі до ст. ст. 66,67 Житлового Кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений законом строк, однак в порушення цих вимог, відповідач не сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого станом на 01.04.2013 р. має заборгованість у розмірі 19601,77 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2007 року по 01.03.2009 року - 25 березня 2009 року, що свідчить про те, що перебіг позовної давності не сплинув. Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичніх осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності в цивільному судочинстві є засадою особистої автономії сторони у цивільному процесі. Від волевиявлення сторони повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторони без її волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 19601,77 гривень, 3% річних у сумі 14 446,01 гривень, інфляційні нарахування у сумі 383,60 гривень. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 344,31 грн.

Outcome: approved