Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з участю третіх осіб про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін [INFO] року народився син - [PERSON]. Після розірвання шлюбу, тобто з 2011 року відповідач не виконує жодного з покладених законом, як на батька обов'язків, а саме: не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь - якої іншої участі у вихованні сина. Згідно висновку №31-4254 від 01.11.2013 року органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, де зазначено про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не проявляє заінтересованості в подальшій долі свого сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, просить задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з підстав та мотивів наведений у ній, просить позовні вимоги задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, проти винесення заочного рішення не заперечила. Прокурор, яка вступила в цивільну справу згідно клопотання від 24.01.2014 року №04/15-186 вих. 14, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечила проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав х крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.6/. Відповідно до рішення Галицького районного суду м.Львова від 21.10.2011 року, шлюбні відносини між сторонами розірвано /а.с.9/. Згідно довідки та характеристики на [PERSON] виданої директором середньої школи №62 від 06.09.2013 р. №03-04/272, проте, що такий навчається у СШ №62 у м.Львові в 2 «а» класі, приймає активну участь у житті класу, мати дитини часто цікавиться життям сина, відповідально ставиться до його виховання /а.с.7,8/. Як вбачається з висновку від 01.11.2013 року №31-4254 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], Галицька районна адміністрація ЛМР, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківський прав [PERSON], який проживає у [ADDRESS], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.10/. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, а саме: з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 11.09.2013 року №5521 виданої ЛКП «Центральне», вбачається, що позивачка та її малолітній син зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] /а.с.36/. Статтею 164 Сімейного кодексу передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року з наступними змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, у процесі розгляду справи судом здобуто достатньо доказів ухилення відповідача від виконання нею своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову. Крім того, згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 та ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved