Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 35\~500 гривень та понесені судові витрати. В обґрунтування свої позовних вимог зазначила, що 01.09.2019 року до неї звернулась [PERSON] , [INFO] з проханням позичити їй 35\~500 грн. Враховуючи, те, що позивач добре знає відповідача та її чоловіка, і те, що неодноразово надавала [PERSON] в борг грошові кошти, позивач погодилась позичити їй 35\~500 грн., за умови повернення даної суми до 31.12.2019 року. На цих умовах було складено договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч в присутності свідка написала розписку і отримала гроші. Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконав. Позивач неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогою повернути гроші, однак відповідач вказану суму не повертає. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відповідно до чинного законодавства. Про причини неявки суд не повідомила. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 01.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, засвідчений письмовою розпискою на суму 35 500 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, відповідно до якої [PERSON] зобов`язувалась повернути [PERSON] вказану суму у строк до 31.12.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором). Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу, слід задовольнити, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 35500 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved