Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти [PERSON] з обліку реєстрації постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори №3 за реєстраційним записом № 1-с-582 та згідно реєстраційним написам № 5328/5330 від 21.11.2000 року Київського міського бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстраційну книгу № 58-70,[PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Позивач також зазначає, що з 27.08.2004 року перебував у шлюбі з [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, актовий запис № 749. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданий 19.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до довідки форми № 3, виданої структурним підрозділом Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговуванням житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Центром обслуговування споживачів №2 від 25.05.2015 року в квартирі за номером [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач вказує на те, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.10.2013 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], розірвано, а тому сторони не є членами сім'ї. З травня 2012 року відповідач на проживає в квартирі [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує, особистих речей останньої у квартирі немає. Крім того, перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі позивача перешкоджає йому як власнику в повній мірі здійснювати своє право власності на квартиру, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав на вільне користування та розпорядження майном. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволення в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала про задоволення позову,вважала його безпідставним та необгрунтованим. Третя особа - Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, надіславши заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу. Суд, вислухавши пояснення сторін. які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори №3 за реєстраційним записом № 1-с-582 та згідно реєстраційним написам № 5328/5330 від 21.11.2000 року Київського міського бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстраційну книгу № 58-70,[PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що з 27.08.2004 року перебував у шлюбі з [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, актовий запис № 749. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданий 19.08.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до довідки форми № 3, виданої структурним підрозділом Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговуванням житлового фонду Солом'янського району м. Києва» Центром обслуговування споживачів №2 від 25.05.2015 року в квартирі за номером [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. З матеріалів справи вибачається, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.10.2013 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], розірвано, а тому сторони не є членами сім'ї, однак припинення сімейних відносин із власником будинку (квартири) не позбавляє її права користування займаним приміщенням Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2015 року, яке набрало законної сили 13.03.2015 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, вселено [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до медичного висновку Київського міського психоневрологічного диспансеру № 50 [PERSON] є інвалідом з дитинства, діагноз дитячий аутизм. Періодично дитина проходить обстеження і лікування в різноманітних медичних закладах на території України, останній раз в Спеціалізованому закладу охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації. Таким чином, відповідач постійно не проживає в спірній квартирі з поважних причин. З огляду на викладене, [PERSON] станом на 13.03.2015 року набула права на користування квартирою, а оскільки однорічний термін на теперішній час не збіг, підстави визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутні. Стосовно позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем) . Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Згідно ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових та службових осіб з питань свободи пересування, вільного вибору місця проживання, реєстрації місця проживання чи місця перебування особи можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду. Таким чином, зважаючи засади цивільного судочинства, зважаючи на те, що відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, суд вважає, що позовні вимоги про зняття з реєстрації відповідачки задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не вірно визначений спосіб захисту свого порушеного права, та вказані позовні вимоги зверненні до третьої особи, що унеможливлює їх розгляд в даному контексті.

Outcome: dismissed