Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. За життя, [PERSON] склав заповіт на [ADDRESS] на ім'я позивача. Позивач не зміг отримати свідоцтво про право власності на [ADDRESS], оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спірну квартиру. Тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує та просить його задовольнти. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] року. (а.с.10) 03 червня 2003 року [PERSON] склав заповіт на [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. (а.с.15) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності, що підтверджується матеріфалами справи. (а.с.21-27) Також, [PERSON] було складено заповіт на ? житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на спірну квартиру. (а.с.28) Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями після померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Вказані особи є спадкоємцями за заповітами. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Квартира [ADDRESS], площею 44,68 кв.м., належала спадкодавцеві на момент смерті на праві особистої приватної власності: 1/2 частка належала [PERSON] на підставі дубліката Свідоцтва про право власності, виданого 20 березня 1998 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією, на підставі Розпорядженням від 20 березня 1998 року за № 40-276 в порядку безоплатної приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 30 квітня 1998 року за № 1743/5214; 1/2 частка належала [PERSON] на підставі дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 травня 2007 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, [PERSON], після смерті [INFO] року [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1н-1495, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13 грудня 2012 року за № 32778332 (а.с.27) Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved