Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що після смерті баби, яка померла [INFO], відкрилася спадщина - земельна частка (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0134528, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області по території Загнітківської сільської ради. Він як єдиний спадкоємець за законом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. До нього перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікат на право на земельну частку (пай). В подальшому він зазначений сертифікат втратив, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Своєчасно до нотаріуса не зміг звернутися і в силу того, що був утрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), відсутність коштів на оплату судових витрат. З цих же причин пропустив і строк позовної давності та просить поновити його, визнавши за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,29 умовних кадастрових гектари члена КСП «Загнятківське», на підставі сертифікату серії ОД-12 №0134528, виданого на ім»я [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08 листопада 2002 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області [PERSON] померла [INFO]. Згідно довідки Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області №2338 від 20 грудня 2013 року [PERSON] дійсно проживала разом зі своїм внуком [PERSON] по день своєї смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформації Відділу Держземагенства в Кодимському районі Одеської області №708 від 17 грудня 2013 року [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0134528, розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, розташовану по Загнітківській сільській раді. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом від спадщини не відмовився, фактично вступивши у володіння спадковим майном (ст. 549 п.1 ЦК України в редакції 1963 року). До спадкової маси, що залишилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0134528, розташована по Загнітківській сільській раді. Зазначений правовстановлюючий документ позивачем був утрачений, що унеможливило оформелння ним спадщини. Частиною другою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями зазаконом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця і тим самим набув право власності на неї. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю витмогу виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою. Згідно ст.71 ЦК України в редакції 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється втри роки. Статтею 74 ЦК України в редакції 1963 року визначено, що вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою, що не мала коштів для зверення до суду, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved