Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних від простроченої суми за 1108 днів в розмірі 1775,83 доларів США, що згідно з курсом НБУ, на момент пред`явлення позову, становить 48 320,48 грн., зазначивши, що 29.07.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики у вигляді розписки, згідно якої позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 19500 доларів США, які на момент укладення договору були еквівалентними 487 500 грн, які останній зобов`язався повернути до 29 січня 2016 року. Відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, заборгованість за договором позики у визначений строк не повернув, у зв`язку з чим до Васильківського міськрайонного суду Київської області було подано позов простягнення боргу, який рішенням від 29.06.2016 року задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2017 року рішення Васильківського міськрайонного суду було залишено без змін. Таким чином, позивач просить стягнути 3% річних (за період з 30.01.2016 року по 11.02.2019 року) від простроченої суми. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч.2 ст.247 ЦПКУкраїни фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 29.07.2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 29.01.2016 року. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у сумі 485031,22 грн. та судовий збір. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2017 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2016 року залишено без змін. Станом на 11.02.2019 року жодних грошових коштів [PERSON] не повернув та продовжує ними користуватись. Сума 3% річних з 30.01.2016 року по 11.02.2019 року, тобто за 1108 днів, становить 1 775,83 доларів США, що згідно з курсом НБУ, на момент пред`явлення позову, становить 48 320,48 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Приймаючи до уваги те, що відповідачем рішення суду про стягнення боргу не виконано, суд вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 30.01.2016 року по 11.02.2019 року (1108 днів) в розмірі 1775,83 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентні 48 320,48 грн. станом на 11.02.2019 року.

Outcome: approved