Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати аліментів та зобов`язання відповідача повернути утримані кощти за період починаючи з дня працевлаштування дитини [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29 вересня 2017 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 22.05.2017 року і до закінчення навчання [PERSON] [INFO] , але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивач зазначає, що термін навчання сина у Миколаївському коледжі транспортної інфраструктури закінчився у вересні 2019 року, у зв`язку з чим позивач звернувся до Центрального відділу ДВС м. Миколаєва, де йому було повідомлено, що його син продовжує навчання у Національному університеті кораблебудуванням імені адмірала Макарова». Позивач зазначає, що оскільки його син вже не продовжує навчання у Миколаївському коледжі транспортної інфраструктури № 61, то з нього вже не мають стягуватися аліменти. Окрім того позивач вказує, що йому стало відомо, що його син за період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року працював на підприємствах ТОВ «Ойгазтрейд», ТОВ «Бруком» та отримував заробітну плату, а за такого може самостійно оплачувати вартість навчання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходи) щомісячно, починаючи з 22 травня 2017 року і до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] , але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Судом досліджено довідку № 61 від 13.03.2017 року згідно якої [PERSON] був зарахований до Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури на навчання терміном з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Судом досліджено лист Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв від 07.10.2019 року з якого вбачається, що [PERSON] продовжив навчання строком до 30.06.2021 року в Національному університеті кораблебудування ім.. Адмірала Макарова. Судом досліджено лист Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова від 16.12.2019 року з якого вбачається, що [PERSON] зарахований до Національного університету кораблебудування імені адм.. Макарова з 01.09.2019 року на денну форму навчання. Термін навчання закінчується 30.06.2021 року. Судом досліджено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України від 26.11.2019 року з якого вбачається що [PERSON] в період з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року отримував дохід: за 2 квартал 2019 року у розмірі 3795 грн., за 3 квартал 2019 року у розмірі 15939,85 грн. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що його син навчається вже в іншому навчальному закладі, що на його думку є підставою для припинення сплати аліментів, оскільки дитина продовжує навчання строком до 2021 року, що не звільняє позивача від сплати аліментів на його утримання. Суд також не бере до уваги доводи позивача про те, що дитина працює та отримує дохід, а тому має змогу оплачувати вартість навчання самостійно, оскільки позивачем не надано доказів того, що дитина продовжує працювати та отримує дохід на постійній основі. Окрім цього, як вже було зазначено вище згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання в звязку з навчанням повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи що, що син відповідача навчається, то підстав для припинення утримання дитини немає, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed