Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 травня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (надалі - Договір позики). Згідно вказаного Договору позики позивач надав відповідачу позику в сумі 1 185 000 грн. 00 коп. та 134 488 грн. 08 коп., що згідно курсу НБУ станом на 12 травня 2014 року становило 11 600 доларів 00 центів. Також, факт передачі грошей за Договором позики підтверджується розпискою відповідача про отримання останнім грошових коштів. Разом з тим, незважаючи на те, що Договором позики встановлений строк повернення грошових коштів до 01 серпня 2014 року, станом на 15 вересня 2014 року відповідач отриману від позивача позику так і не повернув. При цьому, відповідач ігнорує звернення позивача щодо повернення суми позики, а при особистих зустрічах за участі свідків відмовляється виконувати умови Договору позики та взяті на себе зобов'язання. Тобто, відповідач всіма можливими способами ухиляється від виконання своїх зобов'язань по Договору позики. На підставі зазначеного та зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку грошові кошти повертати не збирається, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики у розмірі 1 330 359 грн. 96 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні, 12 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі було укладено Договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 6). Згідно умов п.п. 1, 2 Договору позики позивач надав відповідачу позику в розмірі 1 185 000 грн. 00 коп. та 134 488 грн. 08 коп., що згідно курсу НБУ на 12 травня 2014 року становить 11 600 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути суму позики до 01 серпня 2014 року. При цьому, відповідно до п. 12 Договору позики передача вказаних грошових коштів була проведена до підписання цього договору, про що також свідчить відповідна розписка відповідача, яка була написана в присутності свідків 25 квітня 2014 року (а.с. 7). Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаної розписки позивач надав відповідачу позику саме в розмірі 1 185 000 грн. 00 коп. та 11 600 доларів США. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, як встановлено в судовому засіданні, у встановлений в Договорі позики строк та по теперішній час відповідач не виконав своїх зобов'язань та грошових коштів позивачу не повернув. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі зазначеного та оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за Договором позики щодо повернення позивачу суми позики, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 1 330 359 грн. 96 коп. (1185000+(11600х12,531031) =1330359,96), є обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved