Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що 06.06.2012 року [PERSON] уклав кредитний договір б/н, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] року позичальник [PERSON] помер. Із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживав [PERSON] , таким чином відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 09.11.2018 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на дату смерті, тобто на 14.10.2014 року, заборгованість становить 8178 гривень 71 копійки та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7469 гривень 47 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 709 гривень 24 копійки. Відповідачу направлялася претензія, щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 8178 гривень 71 копійки, а також судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2019 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ними даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу відповідно до вимог ЦПК України, за місцем знаходження була направлена копія позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Відповідач до суду подав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві позов заперечив, зазначивши, що позивачем не доведено та не обґрунтовано, що він є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості, або наявність заповіту, складеного позичальником на його ім`я. Також, позивачем не визначено дійсне коло спадкоємців після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, а також не визначена вартість спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] .. Крім того вказав, що позивачем пропущений строк звернення до спадкоємців з вимогою про стягнення заборгованості, оскільки позивач був обізнаний про смерть позичальника [PERSON] з 18.10.2016 року, отримавши ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі № 612/446/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку зі смертю відповідача, а з претензією до спадкоємців померлого звернувся тільки 07.10.2017 року, тобто з пропуском строку звернення. В зв`язку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. 14 березня 2019 року позивачем надана відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідач, як спадкоємець померлого позичальника [PERSON] , повинен сплатити заборгованість за кредитним договором, оскільки він постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Також зазначив, що на виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем була направлена претензія кредитора до Близнюківської державної нотаріальної контори. Також вказав, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але при подачі позовної заяви до суду просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.06.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] помер [INFO] . Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 06.06.2012 року, станом на дату смерті [PERSON] заборгованість становить 8178 гривень 71 копійку, яка складається з: 7469,47 грн. - заборгованість за кредитом, 709,24 грн. - заборгованість за відсотками. В жовтні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Близнюківського районного суду Харківської області для захисту своїх прав і інтересів з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 612/446/16-ц). Ухвалою суду від 10.10.2016\~року відмовлено\~у відкритті провадження по цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вказано позивачем у позові, спадкоємець відповідач по справі, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів відповідача, в якому зазначено, що місцем його реєстрації є [ADDRESS] . 22.10.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємця [PERSON] направив лист-претензію, згідно якої Позивач пред`явив свої вимоги на суму 8178,71 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1281 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. Крім цього, як вбачається з довідки № 658 від 11.03.2019 року, виданої виконавчим комітетом Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області станом на 14.10.2014 року, тобто на день смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , який помер [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 2008 [INFO] народження. Також, вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцем у спадщину після смерті [PERSON] , його вартості. Згідно клопотання позивача щодо витребування доказів щодо обсягу майна судом була винесена ухвала від 28.02.2019 року про задоволення клопотання про витребування доказів. На виконання вищевказаної ухвали суду з відділу у Близнюківському районі Головного управління держгеокадастру у Харківській області надійшло повідомлення № 32/103-19 від 18.03.2019 року з якого вбачається, що станом на 01.01.2013 року згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не зареєстровано. Від реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Харківській області інформація щодо наявності нерухомого майна, зареєстрованого на ім`я [PERSON] не надійшла. Крім цього, позивачем не надано доказів отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину. Отже, стороною позивача не надано до суду доказів переходу прав та обов`язків померлого [PERSON] саме до відповідача. Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282\~ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача. Так, згідно зі статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15. Частиною 2 ст.\~1281\~ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу про смерть боржника [PERSON] стало відомо з ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 10.10.2016 року, справа №612/446/16-ц, якою було відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була отримана позивачем 18.10.2016 року, тому саме з 18.10.2016 року згідно з ч. 2 ст.\~1281\~ЦК України розпочався строк пред`явлення вимоги до спадкоємців. Однак АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до спадкоємця з претензіями лише 22.10.2018 року, а з позовом до суду 02.01.2019 року, тобто позивачем пред`явлені вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним). Посилання позивача на те, що відповідь нотаріуса була отримана 07.06.2018 року суд не бере до уваги, оскільки нотаріусом відповідь датована 16.11.2017 року, а в штампі про отримання, проставленим АТ КБ «ПриватБанк» зазначена дата 07.06.2018 року, але відсутні докази того, що даний лист пройшов реєстрацію вхідної кореспонденції. Сплив визначених статтею 1281\~ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Аналогічні правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53 цс 18. Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої при житті спадкодавцем суми заборгованості по кредиту (тіло кредиту) за договором № б/н від 06.06.2012 року у розмірі 8178,71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed