Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15 листопада 2013 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з відповідачкою договір №2006724251 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банк надав їй кредит у розмірі 16\~944, 50 грн., зі сплатою 0, 01 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 15 травня 2015 року. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2006724251 від 15 листопада 2013 року. Тому, саме позивач має право вимоги виконання зобовязання за даним договором. Станом на 14 листопада 2016 року [PERSON] не виконувала належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 20\~877, 81 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 16\~944, 50 грн.; суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 86 грн.; суми комісії у розмірі 3\~931, 45 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги він підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляла. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 листопада 2013 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з відповідачкою договір №2006724251 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банк надав їй кредит у розмірі 16\~944, 50 грн., зі сплатою 0, 01 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 15 травня 2015 року. Відповідно до п. 1.1 договору позичальник зобовязаний своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 0, 01 % річних. Також судом встановлено, що станом на 14 листопада 2016 року [PERSON] не виконувала належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 20\~877, 81 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 16\~944, 50 грн.; суми відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 86 грн.; суми комісії у розмірі 3\~931, 45 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2006724251 від 15 листопада 2013 року. Тому, суд вважає, що саме позивач має право вимоги виконання зобовязання за даним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а за ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №2006724251 від 15 листопада 2013 року. 05 січня 2015 року на підставі п. 2.13.1 договору на адресу відповідачки, зазначену у договорі, було направлено досудову вимогу №200216957 про наявність заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідачкою зобовязання перед Банком виконано не було. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачкою кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~378, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved