Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. На обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що 20.08.2007 між матір'ю позивача [PERSON] та СТОВ «Робуста Агро Інвест» було укладено договір оренди землі №239. Вказаний договір оренди є строковим та укладеним на 15 років. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передала в оренду належну їй земельну ділянку на оплатних умовах - умовах сплати орендної плати щорічно до 31 грудня поточного року в розмірі 2 % нормативної грошової оцінки землі з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації. В подальшому [PERSON] померла та спадщину на належну їй земельну ділянку отримав позивач. Відповідач систематично порушував визначені договором строки сплати орендної плати протягом 2014-2016 років, сплачуючи орендну плату в січні-лютому наступного року, крім того, розмір орендної плати не переглядався та не індексувався, орендар не повідомляв позивача про зміну свого найменування та адреси реєстрації. Внаслідок цих обставин позивач просив розірвати вказаний договір оренди землі та повернути позивачу спірні земельні ділянки. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що відповідач щорічно належним чином оплачував належну матері позивача (в 2013 році за 2013-2014 роки), а в подальшому - позивачу орендну плату в розмірі, більшому аніж визначені в договорі 2%, тому відсутні підстави для дострокового розірвання договору оренди землі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали (договір оренди земельної ділянки від 20.08.2007 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав від 28.07.2015 року №41345336; копію витягу з Державного реєстру речових прав від 28.07.2015 року №41352478; лист ТОВ «Райз-Південь» від 12.07.2016 року №183/1; повідомлення Баштанської ОДПІ від 05.09.2016 року №2765/9/14-11-10-14; повідомлення Відділу Держгеокадастру у Баштанському районі від 01.09.2016 року №29-14.07-05-2240/87-16; відповідь Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 28.10.2016 року №1082/12-21), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні встановлено, що мати позивача [PERSON] 20.08.2007 року уклала зі СТОВ «Робуста Агро Інвест» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Райз-Південь») договори оренди землі, який 20.10.2007 року було зареєстровано за №040700602077 в Державному реєстрі земель. Вказаний договір оренди є строковим та укладеним на 15 років. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала в оренду належну їй земельну ділянку розміром 5,99 га відповідачу на оплатних умовах - умовах сплати орендної плати щорічно до 31 грудня поточного року в розмірі 2% нормативної грошової оцінки землі з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації. Відповідач приступив до використання отриманої в оренду земельної ділянки. В подальшому орендодавець [PERSON] померла та спадщину після неї отримав позивач [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Але, при цьому, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються земельної ділянки та відповідно до ч.1 ст. 2 Земельного кодексу України є земельними відносинами, - при вирішенні питання про розірвання договору оренди землі (дострокового припинення земельних відносин) слід враховувати вимоги Земельного кодексу України щодо дострокового припинення права відповідача користуватись орендованою земельною ділянкою. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. З розуміння категорії «систематичність» випливає, що припинити право користування земельною ділянкою (припинити земельні договірні правовідносини) можливо лише в разі, невнесення орендної плати два та більше разів, а разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Такі висновки суду підтверджується також і правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові ВСУ від 12.12.2012 року по справі № 6-146цс12 та постанові від 28.09.2016 року №6-977цс16, яка є для суду обов'язковою. З наданих відповідачем відомостей слідує, що відповідач сплатив матері позивача 4201 грн. (відомість від 03.07.2013 року) та вже самому позивачу - 4194 грн. (відомість від 13.02.2015 року), 5147 грн. (відомість від 11.02.2016 року) та 5954,59 грн. (відомість від 20.12.2016 року). Підписи позивача та його спадкодавця у вказаних відомостях в судовому засіданні підтверджені позивачем. При цьому, з наданих позивачем відомостей з Відділу Держгеокадастру у Баштанському районі щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок позивача з урахуванням коефіцієнта індексації слідує, що в 2013 та 2014 році нормативна грошова оцінка земель позивача становила 98572,85 грн., а тому орендна плата мала становити 1971,46 грн. (98572,85 х 2%), натомість відповідачем плачено 4201 грн. за два роки; в 2015 році нормативна грошова оцінка земель позивача становила 123123,65 грн., а орендна плата мала становити 2462,47 грн. (123123,65 х 2%), натомість відповідачем плачено 4194 грн., в 2016 році нормативна грошова оцінка земель позивача становила 147736,06 грн., а орендна плата мала становити 2954,72 грн. (147736,06 х 2%), натомість відповідачем плачено 11101,59 грн. За такого судом не встановлено систематичного порушення відповідачем обов'язку по сплаті орендодавцю орендної плати. Позивач в супереч вимогам ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не довів систематичності порушення відповідачем свого обов'язку по оплаті орендної плати до 31 грудня поточного року або наявність інших, передбачених договором чи законом підстав для розірвання договору оренди землі, тому позов про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки не підлягає задоволенню. За таких обставин, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, п. «д» ч.1 ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 ч.2 ЦК України,

Outcome: dismissed