Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, розмір якого зменшив, про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) за участі автомобіля належного позивачу під керуванням [PERSON], який керував на підставі довіреності, та забезпеченого відповідачем транспортного засобу під керуванням третьої особи,яку визнано винною у ДТП, належному позивачу автомобілю було завдано механічних пошкоджень. Учасники ДТП вчасно звернулись до відповідача з відповідними заявами-повідомленнями про подію, що відбулась, проте оскільки останній відмовився відшкодувати шкоду у добровільному порядку, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням зменшення позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що має сумніви щодо обставин настання події та участі забезпеченого транспортного засобу у ДТП і як наслідок правильності ухваленої постанови судді Косівського районного суду Івано-Франківської області на підтвердження чого надала висновок трасологічного дослідження, зробленого на замовлення відповідача /а.с. 94-105/. Крім того, зазначила, що розмір шкоди який просить стягнути позивач є завищеним, оскільки оцінка зроблена через рік після ДТП, а попередня оцінка зроблена досліджувачем відповідача є нижчою. Крім того, заперечувала проти стягнення витрат на проведення дослідження вартості матеріального збитку зробленого позивачем, оскільки відповідачем були здійснені усі необхідні дії у передбачений законом строк щодо огляду місця ДТП та транспортного засобу, оцінки пошкодженого майна тощо, у зв'язку з чим такі витрати відшкодуванню не підлягають. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не просив відкласти розгляд справи, за таких обстави суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріли справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.03.2013 року приблизно о 18 год. 30 хв. у с. РожнівКосівського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів «Фольксваген Пассат»д.н.з. [NUMBER] під керуванням третьої особи та транспортного засобу «КіаЧерато»д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який керував автомобілем на підставі довіреності, виданої позивачем. Автомобіль «КіаЧерато» належить на праві власності позивачу. В результаті ДТП транспортний засіб останнього зазнав механічних ушкоджень /а.с. 6-12/. Відповідно до постанови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчинені ДТП від 16.03.2013 року та притягнуто до адміністративної відповідальності /а.с. 13, 14/. Дана постанова набрала законної сили. Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ серії АВ №4333253 від 13.08.2012 року, цивільно-правова відповідальність третьої особи забезпечена відповідачем /а.с. 15-16/. 18.03.2013 року представник позивача та третя особа звернулись до відповідача з відповідними письмовими заявами-повідомленнями про ДТП, яке сталося 16.03.2013 року, крім того третя особа телефоном повідомляла відповідача про пригоду відразу після настання останньої, тобто 16.03.2013 року /а.с. 17-21/. Згідно до ппа. 6 п 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення, зобов'язаний направити страхувальнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 19.03.2013 року старшим аварійним комісаром, оцінювачем, було оглянуто автомобіль позивача, про що було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу /а.с. 22-24/. Проте, про результати оцінки завданої позивачу шкоди відповідачем повідомлено не було. 29.04.2013 року представник позивача звернувся до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування /а.с. 27-28/. Відповідно до полісу /договору/ обов'язкового страхування цивільної відповідальності № АВ/4333253 від 13.08.2012 року, укладений між ВАТ «НАСК «Оранта» та третьою особою, строки здійснення страхових виплат за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені з 13.08.2012 року по 12.08.2013 року, а також у ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до вказаної норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Дана умова відповідачем не виконана, а також відшкодування, в порушення умов договору та законодавства України останнім не здійснено. Згідно ч. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином, в силу приписів ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування у не пізніше 29.07.2013 року. Згідно копії відповіді відповідача від 20.06.2013 року вбачається, що останній відмовив позивачу у здійснені страхового відшкодування з підстав неможливості встановлення факту ДТП і участі забезпеченого транспортного засобу в останньому, оскільки відповідачем було замовлено трасологічне дослідження, результати якого не підтвердилися причин та обставин ДТП. /а.с. 76,77/ Представник позивача стверджує, що даної відповіді позивач не отримував, в свою чергу представником відповідача згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження направлення позивачу та отримання ним вище вказаної відповіді, у зв'язку з чим суд вважає доводи представника позивача щодо неповідомлення позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування спроможними. В результатізазначених дій, очікування позивачем на виплату відшкодування відбулося зростання цін, зокрема і на автомобільні частини та послуги по ремонту, позивач був змушений особисто звернутись до експерта-автотоварознавця для встановлення розміру відновлювального ремонту. Згідно висновку № 160 від 19.06.2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобілю «КіаЧерато»д.н.з. [NUMBER] станом на 19.06.2014 року складає 72721, 37 грн./а.с. 35-66/. Вартість відновлювального ремонту автомобіля, належного потерпілій особі, становить 69273,63 грн., а витрати на проведення експертизи складають 500 грн. Станом на 23.06.2014 року заявника не було повідомлено про прийняте рішення за результатами розгляду його заяви про страхове відшкодування та не виплачені кошти в порядку відшкодування шкоди, 24.06.2014 року представником позивача на адресу відповідача направлено вимогу про виплату простроченого страхового відшкодування /а.с. 29-32/. 09.07.2014 року відповідач надіслав представнику позивача письмову відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди /а.с. 33-34/ і в свою чергу докази про направлення такої відповіді відповідачем надані. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ серії АВ №4333253 від 13.08.2012 року, виданого третій особі відповідачем, встановлено франшизу в розмірі 510,00 грн. Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого. Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача про те, що відмова у виплаті страхового відшкодування основана на трасологічному дослідженні, замовленому відповідачем, відповідно до якого обставини ДТП не підтвердились є правомірною, оскільки за наявності постанови у справі про адміністративні правопорушення, яку відповідач не оскаржив, шляхом звернення до прокуратури з заявою про внесення протесту з урахуванням висновків трасологічного дослідження, відмова у виплаті страхового відшкодування позивачу є неправомірною. Так, згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, дії відповідача щодо неповідомлення позивача про вказану відмову протягом тривалого часу також є неправомірними. Отже, саме через неправомірні дії відповідача, мала місце затримка у виплаті страхового відшкодування протягом тривалого часу, що призвело до збільшення витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу позивача, через загальновідому ситуацію в країні пов'язану із підвищенням курсу іноземної валюти і така обставина згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне для визначення розміру матеріальної шкоди взяти за основу вартість визначену у дослідженні дану позивачем. Таким чином, сума страхової виплати на користь потерпілого, з урахуванням передбаченої договором страхування франшизи, повинна становити 49490,00 грн. Крім того, для відновлення свого порушеного права позивач вимушений був звернутися до експертної установи з метою замовлення дослідження, за що ним було сплачено 500 грн./а.с. 66/ і в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України є реальними збитками, які підлягають відшкодуванню. Представник відповідача в обґрунтування заперечень проти стягнення витрат позивача на оплату експертного дослідження посилається на те, що відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до вказаної норми, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи, що представник страховика вчасно з'явився на місце ДТП, було проведено відповідне дослідження у передбачений термін, вимога про відшкодування відповідної витрати не підлягає задоволенню. Суд з такими доводами погодитися не може, оскільки витрати позивача у даному випадку є реальними збитками, які позивач вимушений був понести у зв'язку з поновленням його порушеного права. Позивачу не було відомо про відмову у здійснення страхового відшкодування, оскільки про прийняте рішення відповідач позивача не повідомив, а також не повідомив про проведення дослідження та визначення вартості матеріального збитку, пов'язаного з відновлювальним ремонтом, у зв'язку з чим позивач вимушений був особисто звернутися до обраної ним експертної установи для визначення такої вартості. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні представником позивача доведено обставини викладені у позовній заяві. Таким чином суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і такими, щопідлягають задоволенню у повномуобсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved