Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності йому належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Гришиною В.І. Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області. Крім позивача в цій квартирі зареєстровані, мати позивача [PERSON] та племінник позивача, відповідач по справі [PERSON] , який не проживає в цій квартирі з лютого 2005 року, місце проживання [PERSON] невідоме. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні квартирою, призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу особу . Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 07.08.2018 року. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що відповідач з лютого 2005 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , його особистих речей у спірній квартирі немає, його місце проживання невідоме. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в будинку [ADDRESS] з 1957 року, всіх мешканців будинку знає, і їй достеменно відомо, що відповідач разом із своєю матір`ю у лютому 2005 року виїхав із спірної квартири, його особистих речей в квартирі немає, фактичне місце проживання не відоме. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 06.07.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Гришиною В.І. Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області (а.с.7) та копією витягу з державного реєстру правочинів (а.с.8-9). З 19 березня 2003 року відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується копією паспорта відповідача та відповіддю на запит Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 6, 13). З лютого 2005 року відповідач не проживає в спірній квартирі, факт непроживання відповідача за адресою реєстрації підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. Даний факт суттєво порушує право власності позивача та створює перешкоди у користуванні власністю, яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості проживаючих осіб згідно реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Поважних причин не проживання за адресою реєстрації [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] судом не встановлено. Таким чином суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved