Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Запорізький РВ УДМС в Запорізькій області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, зазначивши, що з 14.09.2002 р. по 10.04.2012 р. він знаходився у шлюбі з [PERSON], під час шлюбу 28.07.2004 р. він придбав у приватну власність будинок за адресою: вул. Ярова, 8 смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. Під час шлюбу за вказаною адресою мешкала та була зареєстрована мати [PERSON] [PERSON]. 29.03.2012 р. рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між ними розірвано. За рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 р. зазначений будинок визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та поділено між ними у рівних долях. На теперішній час відповідачка не проживає у вказаному будинку більше одного року і не є членом сімї власника будинку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог пояснивши, що відповідачка не користується будинком з серпня 2013 р. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачкою житлової площі за період її відсутності у вказаному будинку не існує, на теперішній час він є єдиним власником будинку, [PERSON] свою 1/2 частину будинку не зареєструвала у встановленому законом порядку, тому він просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, у нього з відповідачкою склалися неприязні відносини, у звязку з чим позивач не бажає надавати їй своє житло для проживання. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що вона проживає у цьому будинку з моменту придбання до теперішнього часу правомірно, як член сімї [PERSON], якій належить 1/2 частина зазначеного будинку, тому немає підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Однак, на теперішній час позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] перешкоджають їй проживати у зазначеному будинку, змінили замки, не пускають її, тому вона дійсно там не проживає, і з 18 червня 2014 р. вимушена була зїхати звідти, а не з 2010 р., як зазначає позивач. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Пояснила, що дійсно її мати [PERSON] зареєстрована в зазначеному будинку, проживала там разом з ними. В 2010 р. вона виїхала на роботу в іншу країну, її мати [PERSON] також виїхала з будинку, однак в грудні 2013 р. [PERSON] повернулась з закордону і вони разом з матір'ю знову проживали у зазначеному будинку. Окрім того, третя особа [PERSON] пояснила, що у неї з матір'ю [PERSON] виникли неприязні стосунки, разом з нею проживати не може, тому як мати створює всі умови для неможливості сумісного проживання. У зв'язку з тим, що в сімї постійно виникали сварки [PERSON] весною 2014 р. виселилась з будинку, де на теперішній час вона проживає їй не відомо, власного житла у [PERSON] не має. Представник третьої особи Запорізького РВ УДМС в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З 14.09.2002 р. по 10.04.2012 р. позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.07.2004 р. в період перебування у шлюбі [PERSON] придбав житловий будинок № 8 по вул. Ярова у смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. Відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 07.11.2012 р. житловий будинок та господарські споруди за адресою: Запорізька область Запорізький район, смт. Балабине вул. Ярова буд. 8 визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та розділено між ними у рівних долях. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, на теперішній час, [PERSON] не зареєструвала право власності на свою 1/2 частину будинку і як свідчать копія витягу про реєстрацію права власності від 30.07.2004 р. та копія технічного паспорту зазначений будинок зареєстрований за [PERSON] і власником будинку зазначено саме його. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] вселилась та була зареєстрована в спірному будинку, як член сімї власника з 2006 р. Позивач посилається у своєму позові на ч.2 ст. 405 ЦК України відповідно до якої член сімї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на заяву [PERSON] та [PERSON], наданих до матеріалах справи в яких зазначені особи підтверджують, що [PERSON] не проживає у спірному будинку приблизно три роки. Однак, суд не може взяти до уваги ці заяви як докази, тому як клопотань про виклик цих осіб як свідків заявлено не було, про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань, як свідки вони не попереджувались. Сільською радою засвідчено тільки їх підпис, а не факт не проживання [PERSON] більше трьох років. Окрім того, представником позивача надано довідку № 910 надану Балабинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 12.05.2015 р., відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з - 01.03.2014 р. по теперішній час. За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають зазначення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, позивачем не доведено, що на момент звернення до суду, тобто на 09.02.2015 р. відповідач [PERSON] не проживає за зазначеною адресою без поважних причин понад один рік. Окрім того, судом встановлено і цей факт не заперечує [PERSON], що між ними дійсно склались неприязні стосунки, про що свідчить і надані відповідачкою висновки Запорізького УМВС України з приводу звернень [PERSON] щодо конфлікту з родичами відносно будинку в якому вона зареєстрована, тому суд не може визнати, що [PERSON] без поважних причин не проживає більше року в будинку № 8 по вул. Ярова смт. Балабино Запорізького району Запорізької області. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено тих підстав на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме факт не проживання [PERSON] більше року без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed