Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, по якому просить стягнути суму матеріальної шкоди у розмірі 28.942,92 гри.та суму моральної шкоди у розмірі 17.000,00 грн. При цьому посилався на те, що 6 вересня 2016 року о 16 годині 05 хвилин, біля будинку з номером 60 по вулиці Успенська в м. Одесі, трапилась дорожньо-транспортна пригода, участю автомобіля [PERSON] 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить позивачу та автомобіля ХЮНДАЙ АКЦЕНТ, державний номер АА73470С, під керуванням громадянки України [PERSON]. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року справа № 522/19697/16-п відповідача було визнано винною у вчиненні ДТП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У результаті ДТП автомобіль [PERSON] 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON], було пошкоджено та завдано матеріальну шкоду. Крім того, [PERSON] зазнав моральну шкоду, яка виразилась у душевних та психічних переживаннях, внаслідок ДТП, та вимушеного звернення до суду. Суму моральної шкоди оцінює у розмірі 17.000,00 грн. Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та її представник у судове засідання зявились, позовні вимоги не визнали, проти їх задоволенню заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником [PERSON] 2011 року випуску, державний номер ВН2017С, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію автотранспортного засобу, №СХТ 242958 від 11.07.2015 року. 16 листопада 2016 року [PERSON], керуючи автомобілем марки ХЮНДАЙ АКЦЕНТ, державний номер АА73470С, по вулиці Успенська, 60 у місті Одесі не врахувала дорожню обстановку, безпечну дистанцію, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки [PERSON] 2011 року випуску, державний номер ВН2017С, яким керував позивач, що призвело до пошкодження транспортного засобу останнього. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2016 року справа № 522/19697/16-п відповідача було визнано винною у вчиненні ДТП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно Висновку №1699-09-16 про незалежну оцінку розміру матеріальної шкоди, розмір матеріальної шкоди складає 55126,09 гривень, в тому числі: вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу 29663,76 гривень. . Цивільно-правова відповідальність Відповідача за шкоду, спричинену у результаті ДТП, була застрахована у ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», номер страхового полісу АІ-8038970. У листопаді 2016 року позивачем було отримано від ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» страхове відшкодування за спричинену відповідачем майнову шкоду у розмірі 26.183,17 гривні (страховиком утримано ПДВ, франшизу, а сам розрахунок проведено з врахуванням зносу деталей автомобіля). Проте позивач зазначає, що ця сума є значно меншою ніж необхідно для повного відновлювального ремонту автомобіля до того стану, в якому він був до настання ДТП (детальний розрахунок витрат, усіх необхідних робіт та запчастин наведено у Висновку експерта). Різниця між сумою необхідною для повного відновлювального ремонту автомобіля до того стану, який він був до настання ДТП та сумою розрахованої матеріальної шкоди становить 28.942,92 гривень = (55.126,09 - 26.183,17 гривні). Стаття 1166 Цивільного кодексу визначає, що шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1194 Цивільного Кодексу, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналізуючи матеріали справи у сукупності, суд вбачає причинний зв'язок між порушенням відповідачем [PERSON] правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля. Також суд повинен зазначити про таке. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», номер страхового полісу АІ-8038970. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на викладене суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON], різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля\~з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно зясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується спричинення позивачу моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 17\~000 (сімнадцять тисяч) гривень слід відмовити.

Outcome: partial