Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа (без самостійних вимог): Служба у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своєму позові позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення Іванківського районного суду Київської області від 14.03.2014 року було розірвано шлюб між відповідачем та її чоловіком - [PERSON] . Згідно даного рішення спільна дитина - [PERSON] залишилась на вихованні матері, [PERSON] . Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 07.05.2019 року [PERSON] - батька дітей, було позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2018 року та до настання дітьми повноліття. На протязі останнього року відповідач дома не проживає, дітям не допомагає, зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не слідкує за їх життям та інтересами, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з доньками та взагалі не проявляє інтерес до їх розвитку. Дані обставини свідчать про злісне ухилення від виховання дітей матір`ю, без поважних на те причин, свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків. Опіку над неповнолітніми дітьми позивач здійснює сама. Позивач працює та додатково отримує пенсію, але для повноцінного та всебічного розвитку двох дітей, покриття їх самих необхідних матеріальних та духовних потреб вважає за потрібне стягнути аліменти на їх утримання із відповідача. Відповідач ніде не працює, а тому [PERSON] повинна сплачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі - по 1500 грн. на місяць на кожну дитину - до їх повноліття. Вказана сума буде достатня для належного розвитку та їх виховання, навчання. В зв`язку з наведеними обставинами позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно своїх неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] та стягнути з неї на користь позивача на утримання, [PERSON] та [PERSON] , аліменти у твердій грошовій в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину вказаного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.29). Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року було ухвалено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (а.с.47). В підготовчому та судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали з наведених підстав, викладених в позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзиву, заяв та клопотань не надіслала. Представник третьої особи (без самостійних вимог) Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Матюшок І.Л. висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей, [PERSON] та [PERSON] підтримала. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мати їх покинула. Вона разом з меншою сестричкою, [PERSON] , проживають у бабусі, [PERSON] . Бабуся їх не обіжає, піклується про них, все купує. Коли приїжджає мама, то вона її боїться, оскільки мама їх б`є без поважних причин. Маму давно вже не бачила. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] являється матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). На підставі Рішення Іванківського районного суду Київської області від 14.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивач переходить на дівоче прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання вищевказаних дітей, у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2018 року та до настання дітьми повноліття (а.с. 12-14). З довідки про доходи, виданої головним лікарем Київської міської клінічної лікарні № 8 слідує, що [PERSON] працює в Київській міській клінічній лікарні на посаді сестра медична і її дохід за період вересень 2018 - серпень 2019 року становить 113143,29 грн. (сто тринадцять тисяч сто сорок три гривні двадцять дев`ять копійок) (а.с.15). Згідно довідки № 1347/104-12 від 18.09.2019 року, виданої Відділом з питань виплати пенсій № 11 Управління з питань виплати пенсій Головного управління у Київській області Пенсійного Фонду України, [PERSON] перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності, яка за період вересень 2018 року - серпень 2019 року становить 25186,87 грн. (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят шість гривень вісімдесят сім копійок) (а.с. 24). Як вбачається з довідки № 3047 від 12.09.2019 року, виданої виконкомом Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, [PERSON] має такий склад сім`ї: [PERSON] ,1989р.н. - дочка, [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н. - онуки (а.с.17). Характеристикою, виданою В.о. завідувача відділенням № 2 Київської міської клінічної лікарні № 8 від 10.09.2019 року підтверджується те, що [PERSON] по місцю роботи характеризується позитивно (а.с. 19). З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 29.05.2019 року, 17.09.2019 року слідує, що в будинку [PERSON] є всі необхідні умови для проживання та навчання дітей. В кімнатах чисто та охайно (а.с.21,22). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своїх дітей, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про своїх дітей, не цікавиться їх життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Довідкою-характеристикою, виданою Іванківською селищною радою 17.09.2019 року підтверджується те, що [PERSON] по місцю проживання характеризується негативно (а.с. 18). Крім того, на сьогоднішній день вихованням дітей, [PERSON] та [PERSON] займається бабуся, [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 20.11.2019 року Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дітей (а.с.43). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинна та має таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на користь дітей. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулася до суду 27 вересня 2019 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини 27 вересня 2019 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач, [PERSON] , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» дає право на звільнення від сплати судового збору в усіх інстанціях. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору на відповідача у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за позовну вимогу про стягнення аліментів. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок). На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: approved