Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.11.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, актовий запис № 85, а також простить передати на виховання та визначити місце проживання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою: [ADDRESS] У позовній заяві позивач зазначив, що 14 листопада 1998 року він уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянської РДА Чернігівської області, актовий запис № 85. Від шлюбу вони мають спільних дітей, а саме: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони мають різні погляди на сімейне життя. У зв'язку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, так як проживають окремо вже близько півроку. Син зареєстрований і проживає разом з ним. З огляду на те, що відповідач проживає у своєї матері, не здійснює належного догляду за дітьми, участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їх життям, тому просить визначити місце проживання їхнього спільного малолітнього сина разом з ним. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], передати на виховання та визначити місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою: [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14.11.1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, актовий запис № 85 Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу: [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Городня та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 04.02.2015 року № 906 встановлено, що [PERSON] зареєстрований проживаючим в [ADDRESS]. Разом з ним за зазначеною адресою зареєстрований його син [PERSON], 2009 р.н., та дочка [PERSON], 1999 р.н. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач зазначає різні погляди на сімейне життя, через що сторони проживають окремо вже близько півроку. Сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відновлювати стосунки позивач не має наміру та наполягає на розірванні шлюбу, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідачки на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Частина 1 ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно приписів ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ним може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 ст. 161 СК України передбачає, що суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи положення ст.ст. 160-161 СК України, а також з огляду на те, що малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований проживаючим разом з позивачем, останні півроку дитина проживає разом з батьком, який утримує його та здійснює за ним догляд, а також займається його вихованням, відповідачка проживає окремо, участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться життям дітей, особисто відповідачка не заперечує проти передачу на виховання та визначення судом місця проживання сина разом з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині передачі на виховання та визначення місця проживання малолітнього сина разом з ним також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved