Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування домоволодінням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2017 року, виданого державним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу. У вищезазначеному домоволодінні зареєстрований син позивача - [PERSON] , який у вказаному будинку не проживає з 13.08.2013 року, оскільки виїхав на тимчасові заробітки за межі України. Позивач зв`язок з відповідачем підтримує по телефону, із розмов зрозуміло, що відповідач не має наміру добровільно знятися з реєстрації за браком часу. Позивач за браком коштів не в змозі сплачувати передбачені обов`язкові платежі за комунальні та інші послуги за відповідача, який вже тривалий час не має потреби в користуванні вищевказаним домоволодінням, що також є однією з причин його звернення з даним позовом до суду. У зв`язку з чим, позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника позивача та третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. Третя особа: Виконавчий комітет Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії [NUMBER] від 24.05.2017 року, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO]. (а.с. 7). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 87963349 від 24.05.2017 року, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстроване за [PERSON] (а.с. 8). З копії довідки, № 1248 від 09.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Великомихайлівської сільської ради вбачається, що в будинку [PERSON] по [ADDRESS] зареєстровані: дружина - [PERSON] [INFO], син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З копії акту обстеження на підтвердження факту проживання [PERSON] від 28.02.2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований у будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але з 13 серпня 2013 року по даний час по місцю реєстрації не проживає (а.с. 10). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved