Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житлом. В своїх позовних вимогах просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], особами, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за даною адресою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Його син та онука, відповідачі у справі, з 1997 року зареєстровані, але фактично не проживають в цій квартирі з 1997 року по теперішній час. Відповідачі витрати на утримання житла не несуть, добровільно з реєстрації не знімаються, а він в результаті цього позбавлений можливості скористатися субсидією на компенсацію житлово-комунальних послуг та розпоряджатися житлом на свій власний розсуд. Відповідачі неодноразово повідомлялися про розгляд даної справи, за місцем своєї реєстрації, про те на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Відзив, в порядку ст.178 ЦПК України, відповідачами не надано. Третя особа, виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області, повідомлена про розгляд справи, проте у відповідності до п.10 ч.2 ст.187 ЦПК України, свої письмові пояснення щодо позову не надала. Суд у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування квартири від 12 лютого 1997 року, являється єдиним власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с.4, 6-7) До складу його сім'ї входять онука [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які всі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а.с.5) Відповідно до акту від 27 грудня 2017 року, складеного КП «Житлосвіт 2012» [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS], з 1997 року. (а.с.11) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч 1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі належить до членів сім'ї позивача, власника квартири, в розумінні ст.ст.64, 156 ЖК України. Оскільки, власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є позивач, відповідачі належать до членів сім'ї позивача, за адресою місця своєї реєстрації взагалі не проживали, а лише зареєстровані з 1997 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. В зв'язку з цим, вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягає, оскільки це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду, в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках по 320 грн. з кожного підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial