Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 04.08.2017 року між сторонами було укладено кредитний договір №200847498001, відповідно до якого відповідачу видано кредитну карту з кредитним лімітом 14094,00 грн., який згодом збільшено до 24100,00 грн. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.09.2020 року становить 43854,39 грн., яка складається з: 14594,25 грн. - заборгованості за кредитом, 28960,14 грн. - заборгованості процентами, 300,00 грн. - заборгованості за комісією. З огляду на викладене, позивач звернувся в суд з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі 3195,70 грн. надав відзив та пояснив, що позивачем не надано підписаної відповідачем Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У заві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не вказана процентна ставка за користування кредитом на розмір комісії, тому позивач не мав права нараховувати відповідачу відсотки та комісію за користування кредитними коштами. В зв`язку з цим, позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості за процентами та комісією[PERSON] не визнаються у повному обсязі. Крім того, 9820,59 грн. із відповідача було стягнуто у виконавчому провадженні № 59377264 із примусового виконання виконавчого напису, який був вчинений 08.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. зареєстрований в реєстрі за №10719, яким було звернено стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача, за кредитним договором №200847498001 від 04.08.2017 року, за яким позивач просить стягнути заборгованість у цій цивільній справі. Загальна сума сплачена відповідачем на користь позивача за кредитним договором становить 22794,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку позивача вбачається, що [PERSON] отримав від позивача 25989,70 грн. кредитних коштів, а повернув 22794,00 грн., отже сума заборгованості відповідача складає 3195,70 грн., яку останній визнає. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 04.08.2017 року між ПАТ «ПУМБ» укладено кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредитну карту з кредитним лімітом 14094,00 грн., який згодом збільшено до 24100,00 грн., шляхом підписання заяви № 200847498001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 8). Зі змісту заяви вбачається, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Разом з тим, у заяві позичальника від 04.08.2017 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (комісії) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка додана позивачем до позовної заяви, розумілась відповідачем та що він ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (комісії), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також, позивачем не надано підписаної відповідачем Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої у справі №342/180/17 від 03.07.2019 року, Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З огляду на викладене, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що позивач не мав права нараховувати відповідачу відсотки та комісію за користування кредитними коштами. Відповідно до виписки з особового рахунку позивача вбачається, що [PERSON] отримав від позивача 25989,70 грн. кредитних коштів, а повернув 22794,00 грн., отже сума заборгованості відповідача складає 3195,70 грн., яку останній визнає. Доказів протилежного позивачем суду надано не було. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.09.2020 року становить 43854,39 грн., яка складається з: 14594,25 грн. - заборгованості за кредитом, 28960,14 грн. - заборгованості процентами, 300,00 грн. - заборгованості за комісією. На підтвердження цього, позивачем надано суду виписку з рахунку (а.с. 19, 20-23). Суд звертає увагу, що позивачем не було надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, в результаті чого суд позбавлений можливості дослідити період з якого відповідачу нараховано заборгованість; розмір процентної ставки за якою здійснювався розрахунок заборгованості за процентами. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. При цьому, слід відзначити, що 08.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, який. зареєстрований в реєстрі за №10719, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №200847498001 від 04.08.2017 року, укладеним ним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі стягувач), заборгованість за кредитним договором №200847498001 від 04.08.2017 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.05.2018 року по 06.05.2019 року. Сума заборгованості складає 36705,60 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7033,99 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 300,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 10803,92 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 17380,85 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами - 1186,54 грн. (а.с. 41 зворіт). На підставі вказаного виконавчого напису, 19.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було відкрито виконавче провадження, шо підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №59377264 (а.с. 43). Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що за період з 06.05.2018 року по 06.05.2019 року з відповідача вже стягнуто заборгованість за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. При цьому, вказаний період заборгованості повторно вказаний в позовній заяві, відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість. Таким чином, позивач бажає здійснити подвійне стягнення за кредитним договором, що суперечить законодавству України. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає частково обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 3195,70 грн., яка визнається відповідачем. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 153,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial