Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування яка належала його батькові - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки ( паю) розміром 5,3в умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Його мати, а дружина батька - [PERSON] проживаючи на день смерті спадкодавця, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, але не оформила її. [INFO] року мати померла. Спадкоємцем за законом є він, але коли він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як мати не оформила своїх спадкових прав. За таких обставин він не може захистити своє право на земельну частку ( пай). Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку 9 пай) розміром 5.3 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] року [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ДН № 0190678 від 17.09.1996 року яка розташована на території Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Позивач в судове засідання не прибув, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та клопоче справу розглянути без його участі, тому суд вважає можливим справу розглянути без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 392 ЦК України надає власнику майна право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до приписів ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із копії сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії ДН № 0190678 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку розміром 5,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки яка перебувала у колективній власності КСП ім.. Куйбишева. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року у м. Курахове Мар'їнського району Донецької області. Із довідки Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 373 від 03.03.2013 року вбачається, що до складу сім'ї [PERSON] на день його смерті входила дружина [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Із копії свідоцтва про народження позивача [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] доводяться батьками останнього. Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1267 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач не відмовився від спадщини і звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, але постановою державного нотаріуса Великоновосілдківської нотаріальної контори № 206/02-31 від 21.02.2014 року у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] було відмовлено, так як [PERSON], яка прийняла спадщину не оформила своїх спадкових прав. Пункт 2 статті 3 Цивільного кодексу України встановлює, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Таким чином, в силу вищевикладених вимог закону та наявних в матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала померлому [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі 15, 16, 392 ЦК України, з огляду на ст. 41 Конституції України,

Outcome: approved