overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на третину домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно, яку він своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом, однак покійний на нерухоме майно право власності не зареєстрував. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив визнати за його довірителем право власності в порядку спадкування як спадкоємцем за заповітом на третину двору. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував щодо його задоволення. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, вважає що позов підлягає задоволенню у зв'язку із його визнанням на підставі ст.174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права та законні інтереси інших осіб та представник не позбавлений такого права згідно виданої на його ім'я відповідачем довіреності від 22.01.2016 року. На підставі ст.ст. 392, 1233, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину господарства в порядку спадкування за заповітом, яке розташоване по [ADDRESS] , посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Позивач не може зареєструвати на своє ім`я право власності у зв`язку із тим, що покійна не оформила на себе правовстановлюючі документи на спадщину. Крім того, просив визнати за ним право власності на частку в майні колишнього колгоспного двору, членом якого він був раніше. В підготовче судове засідання представник позивачів не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та просив вимогу про визнання права власності на частку колишнього двору залишити без розгляду, позов про визнання права власності на спадкове майно підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити у зв`язку із його визнанням. Судом встановлено, що господарство, яке розташоване по [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспних дворів та з 01.07.1990 року по 15.04.1991 року його членами були: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину двору, яку прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом від 16.12.1996 року, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний термін. У зв`язку з тим, що право власності на господарство за покійним не було зареєстровано, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №255272543 від 05.05.2021 року, то воно може бути визнано судом за позивачем. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ст.142 ч.1 ЦПК України позивачу необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.1233, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину господарства по [ADDRESS] посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку він своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом, а тому просив суд визнати за ним право власності на вказане господарство. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечував щодо задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з його визнанням. Судом встановлено, що господарство по [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспних дворів та в період з 01.07.1990-15.04.1991 років його членами були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину господарства, яку прийняв позивач як спадкоємець за заповітом від 25.12.2007 року, оскільки постійно проживав із покійною до дня відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що право власності на господарство за покійною не було зареєстровано, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №274611775 від 14.09.2021 року, то воно може бути визнано судом за позивачем. На підставі ст.ст.1233, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину господарства по вул.Головна,4 в с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилися спадщини, які він своєчасно прийняв як спадкоємець за законом та за заповітом. Просив суд визнати за ним право власності на вказане господарство. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо задоволення уточненого позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство по вул.Головна,4 в с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області відносилося до категорії колгоспних дворів та станом з 01.07.1990 року по 15.04.1991 року його членами були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач та відповідач. Таким чином, частка кожного члена становила по 1/8 частині вказаного господарства. Після смерті 29.11.2009 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/8 частину господарства, яку прийняв позивач як спадкоємець за заповітом від 06.05.2010 року, оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. [PERSON] спадщину після смерті чоловіка не прийняла, оскільки подала заяву про відмову від спадщини. 10.07.2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/8 частку, яку прийняв позивач як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно проживав із покійною на момент смерті. Позивач не може зареєструвати право власності на своє імя у звязку з тим, що покійні не оформили право власності на нерухоме майно. У звязку з цим згідно ст.392 ЦК України право власності за ним може бути визнано в судовому порядку. Відповідач позов визнав, що не порушує права та інтереси інших осіб, оскільки спадкоємців, які мають право на обовязкову частку не встановлено. На підставі ст.ст.392, 1233, 1261, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину домогосподарства по вул.Апостольська,52 в с.Гай Боянської сільської ради Новоселицького району, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку він своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом. Просив суд визнати за ним право власності на вказане домоволодіння, оскільки за померлою право власності зареєстровано не було. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про те, що вони позов визнають та просить суд розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство по вул.Апостольська,52 в с.Гай Боянської сільської ради Новоселицького району відносилося до категорії колгоспних дворів та станом на 1990-1991 роки його членами були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач. Після смерті [PERSON] 23.06.2010 року відкрилася спадщина на 1/5 частину домогосподарство, яку прийняв позивач як спадкоємець за заповітом від 01.03.2005 року, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент смерті. Позивач не може зареєструвати право власності на своє імя, оскільки за померлою право власності на вказане майно зареєстровано не було. У звязку з цим згідно\~ст.392 ЦК України\~право власності за ним може бути визнано в судовому порядку. Відповідач позов визнав, що не порушує права та інтереси інших осіб. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку судом не встановлено. На підставі ст.ст.392,\~1233,\~1268, ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину домогосподарства, яке розташоване по вул.Закарпатській, 13 в с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] залишилось вказане спадкове майно, яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв, іншим спадкоємцем, який міг би мати право на обовязкову частку є третя особа, яка від спадщини відмовилася. Він не може оформити право власності у звязку із тим, що заповідач під час життя не отримав правовстановлюючі документи на спадщину. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив визнати право власності за його довірителем на одну третю частину двору. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, однак від них надійшли заяви, в яких вони просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що господарство, яке розташоване вул.Закарпатській, 13 в с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області відносилося до категорії колгоспних дворів і станом на 1990-1991 роки в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON], позивач та третя особа. Після смерті 23.05.2015 року [PERSON] відкрилася спадщина одну третю частину двору, яку позивач як спадкоємець за заповітом від 10.03.2015 року своєчасно прийняв, оскільки подав в шестимісячний строк заяву в нотаріальну контору, але не може зареєструвати право власності на своє імя у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів оформлених на покійного. Спадкоємцем, який має право на обовязкову частку є дружина покійного [PERSON], яка в шестимісячний термін відмовилася від спадщини. Відповідач позов визнає, що не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.392, 1233, 1268 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину квартири. 25 лютого 2011 року ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова в порядку забезпечення позову суд вирішив - заборонити вчиняти певні дії, а саме заборонити купівлю-продаж, дарування, обмін, заставу, передачу в оренду, а також іншу оплатну чи безоплатну передачу права власності, володіння, користування та розпорядження на квартиру, розташовану за адресою - [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. 9 квітня 2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ч.5 ст.154 ЦПК України - питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. У відповідності до ч.3 ст. 150 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Як видно з матеріалів справи 2 липня 2013 року по цій справі ухвалено рішення про залишення позову без задоволення, а тому є підстави для скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме автомобіль Hundai Accent RB № Z94CU41CBCR147011, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт САО181024, покупцем автомобіля згідно договору купівлі продажу був відповідач. Вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому позивач просить суд визнати вказаний автомобіль спільним сумісним майном подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив про причини неявки, від нього не надійшло відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд відповідно до ст. 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме автомобіль Hundai Accent RB № Z94CU41CBCR147011, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], технічний паспорт САО181024, покупцем автомобіля згідно договору купівлі продажу був відповідач. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти які належали їй, йому особисто. Таким чином суд приходить до висновку що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача, та за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1596 грн. та 352 грн. 40 коп. судового збору. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то оскільки вони не підтверджені документально, то в цій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2015 року померла його тітка [PERSON], після її смерті залишилася спадщина у вигляді права власності на однокімнатну квартиру № 7, яка розташована по вул. Карташова, буд. 22 в м. Рені, Одеської області. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, яким заповіла усе своє майно, що належатиме її на момент смерті позивачу - [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 липня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 08 вересня 2015 року померла тітка позивача [PERSON], після її смерті залишилася спадщина у вигляді права власності на однокімнатну квартиру № 7, яка розташована по вул. Карташова, буд. 22 в м. Рені, Одеської області. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, яким заповіла усе своє майно, що належатиме її на момент смерті позивачу - [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 липня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлої [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цк України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлої [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що восени 2007 року позивач розпочав підприємницьку діяльність із вирощування винограду на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, для чого колишній сільський голова усно дозволив користуватися нежитловими будівлями «Вінпункту», розташованими на території громади села, які не мали власника або власник був невідомий. З того часу та по сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується та володіє спірним нерухомим майном. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують та просять суд визнати за [PERSON] право власності спірний обєкт нерухомості у порядку набувальної давності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі, проти його задоволення не заперечує та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, восени 2007 року позивач розпочав підприємницьку діяльність із вирощування винограду на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, для чого колишній сільський голова усно дозволив користуватися нежитловими будівлями «Вінпункту», розташованими на території громади села, які не мали власника або власник був невідомий. З того часу та по сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується та володіє спірним нерухомим майном. З 2007 року вказане майно у нього витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном. А на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний обєкт нерухомості за позивачем [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.1980 року та свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.08.1989 року позивач є власником жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Проте у зв'язку з тим, що в Свідоцтві на права особистої власності були зроблені виправлення позивач не може належним чином оформити та вільно розпоряджатися своєю власністю. У судове засідання позивач, не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.1980 року та свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.08.1989 року, який виданий на підставі рішення виконкому Полтавської районної Ради народних депутатів №47 від 28.02.1989 року, позивач є власником жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS]. Реєстровий напис на документі про право особистої власності зроблений 20 серпня 1989 року за № 424(а.с. 6-8).З того часу адреса жилого будинку неодноразово змінювалась, а саме: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до рішення Тахтаулівської сільської ради від 13.03.2013 року за №526, юридичною адресою домоволодіння позивача зазначено [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Тахтаулівської сільської ради 39 сесії 5 скликання від 30.04.2010 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,17 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована у [ADDRESS] (а.с.15). Позивач звернувся до Реєстраційної служби Полтавського РУЮ з метою зареєструвати право власності за новою адресою, але отримав письмову відповідь від 08.10.2013 року за № 04-11/374 про те, що для державної реєстрації прав та їх обтяжень не приймаються документи з підчищеннями, закресленнями та виправленнями (а.с. 18). У зв'язку з тим, що в Свідоцтві на права особистої власності були зроблені виправлення, [PERSON] не може належним чином оформити та вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved