overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на проживання в будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що даний будинок належить йому на праві власності, що підтверджується належними документами. Відповідач по справі зареєстрований у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з 2006 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в його будинку, то просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с.17). Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, шляхом подання оголошення на сайт суду (а.с.16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено, що позивачє власником будинку [ADDRESS] , що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 2016 року (а.с.6) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2016 року (а.с.7) . Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої виконкомом Новицькою ОТГ Калуського району Івано-Франківської області від 31.10.2019 року №2149 за адресою по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , 1995 року народження (а.с.8), однак не проживає. Відповідно до Акту обстеження на предмет проживання особи складеного в складі комісії депутата Новицької ОТГ Калуського району Ільківа В.І., в присутності свідків - жителів сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою не проживає з 2006 року по даний час (а.с.9) . У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на проживання в будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що даний будинок належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.03.1990 року. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з 2015 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в його будинку, то просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено, що позивачє власником будинку [ADDRESS] , що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 15.03.1990 (а.с.8) виданого виконавчим комітетом Кропивницької сільської ради за №28. Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої виконкомом Кропивницької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за №445 від 11.06.2019 року за адресою по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.6), однак не проживає. Відповідно до Акту обстеження на предмет проживання особи складеного в складі комісії сільського голови Кропивницької сільської ради Калуського району Барнича М. , інспектора-касира [PERSON] , депутата Кропивницької сільської ради Калуського району Бреславського В. та в присутності свідків - жителів сусідів [PERSON] , [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою не проживає більше чотирьох років (а.с.7) . У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратила право на проживання в [ADDRESS], посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності за законом. Відповідач по справі являється її сином, який в жовтні 2006 року виїхав на роботу в Іспанію, де створив сім»ю та там проживає постійно. [PERSON] зареєстрований у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з жовтня 2006 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в її будинку, то просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено, що позивачє власником будинку [ADDRESS] що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 27.11.2014 року за №806 (а.с.5) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30112491 від 27.11.2014 року (а.с.4). Як вбачається з довідки про склад сім'ї виданої виконавчим комітетом Калуської міської ради ЦНАП від 27.07.2018 року за № 15667 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до Акту про встановлення факту не проживання особи складеного в складі комісії майстрів дільниці №1 [PERSON], [PERSON], [PERSON] в присутності свідків-сусідів [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з жовтня 2006 року (а.с.11). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по вул. Смольського, 104 що в м.Калуш понад один рік без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визначення частки в спільній сумісній власності, встановлення порядку користування квартирою та просив: - 1) визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, тобто його та відповідача; - 2) визначити, що в спільній сумісній власності квартири [ADDRESS], що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині кожному; - 3) визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування йому житлову кімнату площею 12,1 кв.м., лоджію 1,5 кв.м., відповідачу - [PERSON] та їх спільним неповнолітнім дітям виділити житлову кімнату 8 кв.м., житлову кімнату 17,8 кв.м., а інші приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридори площею 7,8 кв.м., вбудовані шафи 1,40 кв.м., балкон 0,8 кв.м. залишити в спільному користуванні. Позивач і відповідач у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та про відношення до позову, тоб-то про підтримку позову та його визнання. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 27.02.1998 р. позивач і відповідач перебували до 2012 р. у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), під час якого вони придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку оформлене на позивача (а.с.10). Згідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що відповідає також вимогам ч. 2 ст. 370 ЦК України. Оскільки будь - яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна, або шлюбного договору не надано, суд вважає, що їх частки у спільному майні є рівними, - тобто вимога позивача про визнання за ним та відповідачем права власності по 1/2 частині квартири, за кожним, є законною і обґрунтованою та підлягає задоволенню. З технічного паспорту вбачається, що квартира складається з 3-х кімнат, жилою площею 37,90 кв.м., у тому числі: 1 кімната 8,0 кв.м., 2-а кімната 12,10 кв.м., 3-а кімната 17,8 кв.м. (а.с. 7, 8). Суд вважає можливим задовольнити вимогу про відділення позивачу в користування для проживання кімнати площею 12,1 кв.м., лоджію 1,5 кв. м. та 8,0 кв.м. відповідачу відповідно, та їх неповнолітнім дітям - кімнату площею 17,8 кв.м. з укладенням окремих договорів та відкриттям 2-х особових рахунків на них, тобто йому на кімнату 12,1 кв.м., а відповідачу на 2 інші кімнати. Інші приміщення залишити в загальному користуванні, що не суперечить вимогам ст. 48 ЖК України та ст. ст. 358, 383 ЦК України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна загальною сумісною власністю та про поділ майна, в якому зазначив, що в період перебування у шлюбі з відповідачкою було придбано наступне майно: квартиру, розташованої за адресою :[ADDRESS], автомобіль марки «ВАЗ» 21102, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору,вартістю 25 000,00грн; автомобільний гараж, розташований за адресою [ADDRESS],вартістю 8227,00 грн.; телевізор марки «SAMSUNG»,вартістю 1500,00грн.; морозильну камеру «SNAIGE», вартістю 2000,00грн.;два килими, вартістю 2000,00грн.; опалюваний котел , марки «HERMANN»,вартістю 4000,00грн.; телевізор марки «SAMSUNG»,вартістю 1500,00грн.; ігрова приставка «SONY PLAY STATION», вартістю 1000,00грн. та диван вартістю 2000,00грн. Відповідач відмовляється поділити вказане майно. У зв'язку з цим просить суд винести рішення, яким здійснити поділ майна, визнавши вищевказане майно загальною сумісною власністю подружжя та поділити вищевказане майно, залишити йому у власності автомобільний гараж, розташований за адресою [ADDRESS],;автомобіль , марки « ВАЗ» 21102, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, вартістю 25 000.00грн.;залишити у власності [PERSON] - два телевізори марки «SAMSUNG», ігрову приставку «SONY PLAY STATION»,залишивши у загальній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], трьохкімнатну квартиру, розташованої за адресою [ADDRESS], виділити [PERSON]/2 частину квартири, розташованої [ADDRESS] та виділити [PERSON] - 1/2 частини квартири, розташованої [ADDRESS]. В подальшому позивач та його представник 20.03.2014 року уточнили позовні вимоги та просили суд, винести рішення, яким визнати квартиру, розташованої за адресою :[ADDRESS], автомобіль, марки «ВАЗ» 21102, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, автомобільний гараж, розташований за адресою [ADDRESS], телевізор марки «SAMSUNG», два килими та опалюваний котел , марки «HERMANN»,придбаних під час шлюбу загальною сумісною власністю. Поділити майно між [PERSON] та [PERSON], придбане під час шлюбу та є загальною сумісною власністю таким чином: залишити у власності [PERSON] - автомобільний гараж, розташований за адресою [ADDRESS], вартістю 14 100,00грн.;автомобіль , марки « ВАЗ» 21102, реєстраційний номер [NUMBER], сірого кольору, вартістю 32 695,52грн.;залишити у власності [PERSON] - телевізор марки «SAMSUNG», два килими та опалюваний котел , марки «HERMANN»,загальною вартістю 6 865,00грн.Залишити у загальній сумісній власності [PERSON] та [PERSON], трьохкімнатну квартиру, розташованої за адресою [ADDRESS], виділити [PERSON] ? частину квартири, розташованої [ADDRESS] та виділити [PERSON] - ? частини квартири, розташованої [ADDRESS]. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судовому засіданні позивач та його представник просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка та її представник у судове засідання не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або повідомлення причин неявки в судове засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договору позики, іпотечного договору, застосування наслідків недійсності іпотечного договору та визнання права власності на квартиру. 21 листопада 2014 року ухвалою судді було відкрито провадження по цій справі. Разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.3 ст. 150 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Як видно з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України - позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON]. У відповідності до ч.3 ст. 152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи те, що предметом спору є визнання недійсними договору позики, іпотечного договору, предметом якого євказана квартира, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним нікчемного правочину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ПАТ «Даніель банк» в особі Заступника Голови правління Богданової О.В., яка діяла на підставі Довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко С.Г. було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42699, відповідно до умов якого вкладник [PERSON], передав в управління ПАТ «Даніель банк», а останній прийняв 16 січня 2014 року грошові кошти у розмірі 193900 гривень на строк зберігання з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року. Позивач зазначає, що оскілки на підставі постанови правління Національного банку України від 16 січня 2014 року № 14 «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свій позов, тим, що в селі Люцерна Вільнянського району по вулиці Дружби, під номером 63 він має у власності житловий будинок. У вказаному будинку у вересні 2008 року позивач зареєстрував відповідач [PERSON], який в будинку був лише зареєстрований але ніколи не проживав, виїхав на Батьківщину в Мексику і повертатись до України не збирається. На цей час з вини відповідача позивач змушений сплачувати завищені комунальні послуги та немає змоги скористатись надаваною державою субсидією, відповідач не проживає у будинку без поважної причини більше 10-ти років. Позивач просить суд: усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач наполягав на своїх позовних вимогах. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи до суду не заявилася, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: на праві приватної власності у позивача знаходиться житловий будинок під номером 63 по вулиці Дружби в селі Люцерна Вільнянського району Запорізької області. В будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 05.04.1990 року позивач [PERSON] є власником жилового будинку №63 по вулиці Дружби в селі Люцерна Вільнянського району Запорізької області. Протягом 10-ти років відповідач в будинку не проживав й не проживає, свого майна в не тримає, добровільно з реєстрації зе знімається. Вказані факти підтверджено довідкою сільської ради, копією свідоцтва приватної власності на житловий будинок, актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України вказано, що кожна особа має право звернутися до суду до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що разом з ним в квартирі зареєстрований відповідач по справі за адресою: [ADDRESS]. Фактично відповідач в квартирі не проживає, його речі в будинку відсутні, житлом не цікавиться, комунальні рахунки не сплачує, тому позивач змушений сплачувати комунальні послуги сам, таким чином всі обовязки, що випливають з утримання будинку відповідачем не виконуються, відповідач знятися з місця реєстрації у добровільному порядку не бажає. Все викладене вище і змусило [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, неявку належно повідомлених про час, місце та дату розгляду справи учасників цивільного процесу, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу від 23.05.2014 року (а.с. 6) та копією витягу від 23.05.2014 року про право власності (а.с.8). З довідки [PERSON] УДМС України у Харківській області, вбачається, що відповідач по справі дійсно зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 22). Згідно акта обстеження житлового приміщення № 177 від 03.02.2017 року відповідач по справі за зазначеною вище адресою не мешкає з лютого 2014 року (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, причиною звернення до суду є те, що позивач вимушений безпідставно сплачувати поточні комунальні послуги за відповідача, оскільки він не мешкає в спірній квартирі більш одного року, але з реєстраційного обліку не знявся, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї, а згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік, без поважних причин, тому його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved