Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на таке. [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на день смерті проживала в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка, кадастровий номер: 2323355100:14:002:0002, розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району, Запорізької області, право власності на яку було встановлене Держаним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064 від 22.05.2001, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів від 22.05.2001 за №721. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена спадкова справа №1172 за 2018 рік. Проте, Постановою від 11.03.2020 року за № 134/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність у нього оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того власне ім`я спадкодавиці, записане у її паспорті громадянки України, а відтак і у Свідоцтві про її смерть, як « [PERSON] », не збігається з ім`ям, записаним у документі, що посвідчував право власності на земельну ділянку - Державному акті на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064, як - « [PERSON] ». Тобто, при складанні Державного акту була допущена помилка у написанні імені власного особи, якій належала земельна ділянка. Проте Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064 було видано саме [PERSON] на підставі рішення Михайлівської селищної ради від 21 лютого 2001 року № 90, згідно Додатку № 3 якого в переліку осіб, яким передані у власність земельні ділянки за [ADDRESS] зазначена особа на ім`я [PERSON] , місцем проживання якої є: [ADDRESS] , де була зареєстрована та фактично проживала на день смерті його мати. Згідно даних Будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] , з часу її заведення, тобто з 13 вересня 1973 року і дотепер, осіб на ім`я [PERSON] за вказаною адресою зареєстровано не було. Крім того, Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, особа, якій належав Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064, мала паспорт громадянина України з серією та номером [NUMBER] , який було видано Михайлівським РВ УМВС України у Запорізькій області, ті ж самі дані записані про паспорт [PERSON] внесені до Будинкової книги. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064 від 22.05.2001, зареєстрованого в Книзі державних актів 22.05.2001 року за № 721 та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на нерухоме майно: земельну ділянку, кадастровий номер: 2323355100:14:002:0002, розташовану на території Михайлівського району Запорізької області, право власності на яку встановлено Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064 від 22.05.2001 за №721, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2018 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] , у віці 81 років, про що 12 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис № 40. (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 1961 року Надвірнянським рай. Бюро ЗАГС Станіславської області, [PERSON] , [INFO] , його батьками є: батько [PERSON] та мати: [PERSON] . (а.с.6). У відповідності до Державного Акту на право приватної власності на землю Серії ІІ-ЗП №044064, [PERSON] , на підставі рішення Михайлівської селищної ради від 21 лютого 2001 року № 90, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,83 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території Михайлівської селищної ради, для ведення сільськогосподарського виробництва. (а.с.7). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2303043932017 від 13.04.2017 року, земельна ділянка площею 4,8300 га (кадастровий номер: 2323355100:14:002:0002), яка розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] . (а.с.8-10). Згідно довідки,\~виданої Головним\~управлінням Держгеокадастру\~у Запорізькій\~області відділу\~у Михайлівському\~районі від\~20.11.2019\~року,\~ [PERSON] мала право приватної власності на земельну ділянку площею 4,8300 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер відсутній на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області. Це право посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЗП №044064, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 22 травня 2001року за номером 721. (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 11.03.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , в зв`язку з ненаданням документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на земельну ділянку. (а.с.12). Згідно відомостей, зазначених в Будинковій книзі для прописки громадян, що мешкають у будинку [ADDRESS] , з 13 вересня 1973 року осіб на ім`я [PERSON] за вказаною адресою зареєстровано не було. Разом з тим, за цією адресою з 13 вересня 1973 року до 09 лютого 2018 року була зареєстрована - [PERSON] . Крім того, за вказаною адресою з 13.11.1979 року зареєстрований позивач [PERSON] ( а.с. 25-27). Згідно рішення виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області за №90 від 21 лютого 2001 року, було вирішено передати земельні ділянки у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірах 1 по угодах громадянам України згідно додатків № 1, 2, 3, 4, 5, 6. У відповідності\~до Додатку\~№ 3\~за №\~14\~зазначена особа\~на ім`я\~ [PERSON] ,\~місцем проживання\~якої є:\~ [ADDRESS] .(а.с.28 -29). З копії спадкової справи № 172/2019 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом першої черги. Заповіт спадкодавцем не складався. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67\~Закону України\~«Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті його матері - [PERSON] який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці відсутні. Крім того, наданими доказами в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 044064 від 22.05.2001, зареєстрованого в Книзі державних актів 22.05.2001 року за № 721. Зазначений факт має для позивача юридичне значення, тому підлягає встановленню судом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved