Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району м. Києва про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення графіку зустрічей з малолітньою дитиною, в якому просив встановити порядок участі позивача у вихованні [PERSON], [INFO], щотижнево з 15:00 год. до 18:00 год. суботи з правом знаходження дитини за його місцем проживання. Почергового проведення з дитиною осінніх, зимових, весняних канікул, в осінні - з матір'ю, зимові наступного року - з батьком тощо. 21 день літніх канікул щорічно. Спілкування з дитиною у дні її народження щорічно (в час узгоджений з матір'ю дитини). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року по 23.05.2008 року. Від згаданого шлюбу у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON]. В червні 2006 року позивач потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої довгий час перебував на лікуванні, і на даний час є інвалідом другої групи. Позивачем зазначено, що з часу народження дитини відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. Позивач зазначив, що неодноразово намагався домовитися з відповідачем про час та місце спілкування з дочкою, але всі його намагання вирішити це питання без участі третіх осіб виявилися марними. 18.02.2013 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва з заявою про надання висновку щодо його участі у вихованні доньки, але результату не отримав. З огляду на зазначені обставини, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 30.05.2014 року представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні 30.05.2014 року заперечували щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначивши зокрема що малолітня [PERSON] після зустрічі з позивачем понесла значні душевні хвилювання, що негативно вплинуло на здоров'я дитини. Представник третьої особи Чіркова М.М. в засіданні суду 30.05.2014 року підтримав висновок Служби у справах дітей Святошинського р-ну. м. Києва (а.с. 55-56). У судовому засіданні 30.05.2014 року свідок [PERSON] надала суду свідчення, згідно яких остання познайомилась з відповідачкою під час перебуванні у лікарні на збереженні вагітності у 2006 році. До [PERSON] під час перебування її у лікарні її колишній чоловік [PERSON] не приходив, не цікавився станом її здоров'я, що вкрай негативно відображалось на відповідачці, оскільки вона хвилювалась через такі відносини. В подальшому, після народження [PERSON], [INFO], як зазначив свідок, вона часто телефонувала [PERSON], на що остання їй неодноразово повідомляла про негативне ставлення [PERSON] до сім'ї в цілому. Одного разу [PERSON] довелось забрати [PERSON] разом з дитиною до себе додому, оскільки при поверненні від матері з Луганську до Києва, [PERSON] не зустрів на вокзалі свою дружину з дитиною, та залишив її без засобів для існування. У судовому засіданні 13.06.2014 року свідок [PERSON] надав суду свідчення, що остання була (з 27.11.1999 року по 26.08.2003 року) колишньою дружиною [PERSON] та мають спільного сина [PERSON]. Остання охарактеризувала [PERSON] з край негативної сторони, а саме: [PERSON] перешкоджав у наданні дозволу виїзду дитини за кордон на відпочинок, до 2014 року жодного разу він не згадував про існування у нього доньки [PERSON], не цікавився станом її здоров'я, не приймав участі у її вихованні, не забезпечував матеріально. Поведінка [PERSON] до дітей в цілому, на думку свідка [PERSON] є аморальною, оскільки 11.10.2012 року [PERSON] привів свого спільного сина з [PERSON] без відому матері на кладовище, де показав йому місце, яке [PERSON] начебто купив для свого та синового захоронення. Така поведінка батька вкрай негативно відобразилась на психічному стані дитини. У судовому засіданні 13.06.2014 року свідок [PERSON] надала свідчення, що є матір'ю відповідачки [PERSON]. [PERSON] засвідчила, що за час існування шлюбу між її донькою та [PERSON], останній цікавився лише власними проблемами та відпочинком, постійно відвідував нічні клуби, не цікавився побутом сім'ї, інтересами дружини. У 2006 році [PERSON] перебуваючи за кермом автомобіля у стані алкогольного сп'яніння попав в дорожньо-транспортну пригоду та отримав значні ушкодження здоров'я. Враховуючи наявність народження малолітньої доньки [PERSON], [PERSON] довелось допомагати [PERSON] у догляді за дитиною та чоловіком, який отримав численні ушкодження здоров'я. У квітні 2008 році [PERSON] здійснив фізичне насильство в сім'ї, з приводу чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що зокрема відображено у Акті судово-медичного дослідження №2487 (а.с. 131-132), що вкрай негативно характеризує [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представників позивача, пояснення відповідача та його представника, пояснення представника третьої особи, покази свідків по справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року по 23.05.2008 року. Від згаданого шлюбу у сторін [INFO] року народилась донька [PERSON] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). В ході розгляду справи, було встановлено, що в червні 2006 року позивач потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої довгий час перебував на лікуванні, що підтверджується зокрема випискою з історії хвороби № 7829/352/502 (а.с. 122-124). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.03.2009 року у справі №2-552/09 встановлено, що згідно довідки МСЕК [PERSON] з 08.12.2008 року встановлено другу групу інвалідності (а.с. 96-98). З висновку Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення способів участі позивача у вихованні дитини від 19.09.2013 року рекомендовано визначити наступні способи участі гр. [PERSON] у спілкуванні та вихованні з малолітньою дочкою - [PERSON], [INFO], а саме: - І, ІІІ субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (а.с. 55-56). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, адміністрацією спеціалізованої школи І ступеня № 327 м. Києва у листі від 26.02.2014 року №16 відображено, що 03.02.2014 року близько 15:00 год. прийшов чоловік, який назвався батьком [PERSON], учениці 2-А класу і попросив покликати дівчину для розмови. Вихователь, яка знаходилась з дітьми привела [PERSON] для спілкування з батьком. Зі слів [PERSON], даний чоловік повідомив їй, що він її батько (біологічний) [PERSON], який не міг раніше спілкуватися з дитиною, через непорозуміння з матір'ю. Однак, після розмови з гр. [PERSON] дівчинка була емоційно збуджена, відчувалось, що це повідомлення було для неї повною несподіванкою. Проте, коли до школи прийшла мати [PERSON], [PERSON], з'ясувалось, що дівчинка до цього часу нічого не знала про існування [PERSON] і називала своїм батьком чоловіка, який мешкає на даний час разом з ними. Всі ці події вплинули на психоемоційний стан дівчини, вона стала замкнутою, постійно зосередженою на своїх думках, неуважною, що негативно вплинуло на навчання [PERSON], що змусило класного керівника рекомендувати батькам дитини звернутися до психолога (а.с. 129). Зі згаданого вище листа від 26.02.2014 року №16 адміністрації спеціалізованої школи І ступеня № 327 м. Києва вбачається, що [PERSON] після спілкування зі своїм біологічним батьком [PERSON] зазнала негативних наслідків, які вплинули на психоемоційний стан дівчини. Також, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі склалися неприязні стосунки, що зокрема підтверджується відповідями Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15.05.2008 року №52/5362 та від 18.12.2007 року №52/19828 (а.с. 133-134). У виняткових випадках, коли спілкування дитини з окремо проживаючим із батьків може завдати шкоди дитині, суд має право не допускати здійснення батьківських прав на шкоду фізичному й психічному здоров'ю дітей і їхньому моральному розвитку, та вправі відмовити цьому батькові (матері) в задоволенні позову про визначення порядку його участі у вихованні та спілкування дитини, виклавши мотиви ухваленого рішення. Суд, враховуючи усі докази, які надані сторонами по справі, покази свідків, вік дитини (вісім років), особисту прихильність дитини до кожного з батьків, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, задля розвитку дитини, частково погоджується з визначенням порядку участі позивача у вихованні дитини [PERSON], що містяться у висновку Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення способів участі позивача у вихованні дитини від 19.09.2013 року, та вважає за доцільне встановити графік спілкування позивача [PERSON] з дитиною, а саме: - першої суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері дитини - [PERSON], з завчасним погодженням з останньою місця зустрічі. На підставі викладеного,

Outcome: partial