Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) у КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0107522, виданим 26 грудня 1996 року Ренійською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 01 березня 1996 року № 129. Під час життя [PERSON] не розпорядилась спадковим майном, заповіту не залишила. На час смерті [PERSON] разом з нею мешкав її чоловік [PERSON] , який фактично прийняв спадкове майно на підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: -земельну частку (пай) у КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0107522, виданим 26 грудня 1996 року Ренійською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 01 березня 1996 року № 129; -земельну ділянку площею 3,3008 га, розташовану у Плавнівській сільській раді Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124184000:01:002:0275, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -земельну ділянку площею 0,5300 га, розташовану у Плавнівській сільській раді Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124184000:01:005:0087, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -майновий пай члена КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД-ХХ № 01925 , виданим 07 червня 2002 року Плавнівською сільською радою. За життя [PERSON] склав заповідальне розпорядження на користь позивача, посвідчений державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори 01 березня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 23. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Від спадщини не відмовлявся. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 24 січня 2020 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав заяву відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) у КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0107522, виданим 26 грудня 1996 року Ренійською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 01 березня 1996 року № 129. Під час життя [PERSON] не розпорядилась спадковим майном, заповіту не залишила. На час смерті [PERSON] разом з нею мешкав її чоловік [PERSON] , який фактично прийняв спадкове майно на підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) шляхом фактичного володіння та управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: -земельну частку (пай) у КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД № 0107522, виданим 26 грудня 1996 року Ренійською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 01 березня 1996 року № 129; -земельну ділянку площею 3,3008 га, розташовану у Плавнівській сільській раді Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124184000:01:002:0275, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -земельну ділянку площею 0,5300 га, розташовану у Плавнівській сільській раді Ренійського району Одеської області, кадастровий номер - 5124184000:01:005:0087, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -майновий пай члена КСП «Світанок» яке знаходиться в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом серії ОД-ХХ № 01925 , виданим 07 червня 2002 року Плавнівською сільською радою. За життя [PERSON] склав заповідальне розпорядження на користь позивача, посвідчений державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори 01 березня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 23. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Від спадщини не відмовлявся. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 24 січня 2020 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності померлих [PERSON] та [PERSON] , підтверджують факт сумісного проживання позивача та [PERSON] , копію заповіту та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved