Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 08.02.2013 року [PERSON] (надалі відповідач 1) став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 03.06.2014 року відповідачу 1 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту «Gold», відповідно до тарифів якої відповідач 1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Однак взяті на себе зобовязання за вищезазначеним кредитним договором відповідач не виконав, у звязку із чим, відповідач станом на 31.07.2015 року має заборгованість у розмірі 22397,51 грн., яку він добровільно не виплачує. Вимога, що була предявлена до нього щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання між банком та [PERSON] (надалі відповідач 2) був укладений договір поруки № 01/AZ від 20.07.2015 року. Розмір поруки 1000,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідачі у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного 08.02.2013 року договору між банком та відповідачем-1, останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням умов вказаного договору у відповідача-1 станом на 31.07.2015 року перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 22397,51 грн., з них: 13118,33 грн. заборгованість за кредитом, 6986,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, штрафи: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина), 1042,74 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком, на спростування якого сторона відповідачів доказів не надала. За положенням ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до договору поруки, укладеного 20.07.2015 року між позивачем та відповідачем-2, останній виступив перед банком поручителем відповідача-1, зобовязався нести відповідальність за укладеним кредитним договором за виконання названим позичальником своїх обовязків у розмірі 1000 гривень, за що відповідачі виступають перед позивачем як солідарні боржники (п. 4 договору). Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню щодо відповідача-1 за вирахуванням суми заборгованості, тягар якої несе відповідач-2 (1000 гривень), та зі стягненням в солідарному порядку розміру відповідальності, що відповідає вимогам ст. ст. 553, 554 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: partial