Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, між ним та відповідачем, зареєстрований 28.12.2007 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганській області, актовий запис №15. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 28.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого є син [PERSON], [INFO], який проживає з ним. З відповідачем вони не проживають однією сім'єю чотири роки. Причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачкою в психологічному плані вони були несумісні, тому між ними не було порозуміння, в сім'ї виникали сварки та скандали, ці причини привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя стало неможливим. Подальше подружнє життя суперечить його інтересам, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом. Син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати разом з ним. Спір про поділ майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, в позові просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, з позовними вимогами згодна, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 грудня 2007 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, між позивачем та відповідачем 28.12.2007 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №15. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 02 січня 2009 року Пісківською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згодна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved