Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правовідносин за договором припиненим за наступними підставами. 07 грудня 2007 р. АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг 325/158 СМБ (далі - Генеральний договір, Кредитний договір, основне зобов'язання), за яким банк зобов'язується відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 2 020 000,00 гривень, що в еквіваленті дорівнює 400 000 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитної угоди між вказаними вище особами, а також , [PERSON], був укладений договір поруки №325/158 СМБ-П/1 від 07.12.2007 р. Вважає, що правовідносини за договором поруки є припиненим з огляду на таке. Первинно за кредитним договором було встановлено рівень річної відсоткової ставки - 13,5% на рік. Однак, 01.07.2008 р. між відповідачем та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений Договір про внесення змін та доповнень до Генерального договору. Зокрема, кредитор та позичальник дійшли згоди про зміну п. 1, виклавши його в новій редакції, здійснивши таким чином підвищення розміру відсоткової ставки до 14,00% річних. Результатом підвищення процентної ставки за кредитом є збільшення обсягу відповідальності особи, що поручилася за належне виконання умов кредитного договору. Загальна вартість кредитних ресурсів, яка підлягає поверненню, збільшилась, а отже розмір відповідальності поручителя збільшився пропорційно зміні відсоткової ставки за договором. Таким чином, з огляду на те, що вона не згодна на зміну відсоткової ставки, просить визнати припиненими правовідносини, що випливають із договору поруки, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», [PERSON], [PERSON] 07 грудня 2007 р. № 325/158 СМБ-П/1 в забезпечення виконання умов Генеральний договір про надання кредитних послуг 325/158 СМБ від 07.12.2007 р. В судове засідання позивач не з'явився, одна від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, додатково надали пояснення, згідно яких вважають, що відсутність письмової згоди поручителя, вже на його думку є доказом неправомірної поведінки ПАТ «Укрсоцбанк». При цьому, посилання представника ПАТ «Укрсоцбанк» на рішення третейського суду від 16.02.2010 р. як на доказ того, що позивачу стало ще у 2010 році відомо про підписання додаткової угоди до договору кредитування є також безпідставними, оскільки ані зі змісту ані з резолютивної частини зазначеного рішення таких фактів не вбачається. Крім того, не є підставою вважати, що [PERSON] стало раніше відомо про підписання додаткової угоди між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в зв'язку з тим, що [PERSON] є донькою [PERSON], оскільки діючим цивільним та сімейним законодавством не передбачено спеціальних умов надання згоди поручителем та його повідомлення в зв'язку з перебуванням у родинних відносинах з боржником. Отже, заява ПАТ «Укрсоцбанк» про застосування позовної давності є безпідставною та необґрунтованою. Представник відповідача ПАТ КБ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, згідно наданих заперечень, відповідно до яких позовні вимоги вважають такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що дійсно 07 грудня 2007 р. АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг 325/158 СМБ, за яким банк зобов'язується відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 2 020 000,00 гривень, що в еквіваленті дорівнює 400 000 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитної угоди між вказаними вище особами, а також, [PERSON], був укладений договір поруки №325/158 СМБ-П/1 від 07.12.2007 р. Спершу за кредитним договором було встановлено рівень річної відсоткової ставки - 13,5% на рік. 01.07.2008 р. між відповідачем та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений Договір про внесення змін та доповнень до Генерального договору. Зокрема, кредитор та позичальник дійшли згоди про зміну п. 1, виклавши його в новій редакції, здійснивши таким чином підвищення розміру відсоткової ставки до 14,00% річних. Вважають, що позивачу було відомо про наявність додаткової угоди ще в січні 2010 року, так як це вбачається з рішення третейського суду від 16.02.2010 року, через що вважають, що позов [PERSON] є способом ухилення від викання своїх зобов'язань за Договором кредиту та Договором поруки, та просять відмовити в позові та застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 р. АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг 325/158 СМБ, за яким банк зобов'язується відкрити позичальнику кредитну лінію в сумі 2 020 000,00 гривень, що в еквіваленті дорівнює 400 000 доларів США./а.с.5-7/ В забезпечення виконання умов кредитної угоди між вказаними вище особами, а також , [PERSON], був укладений договір поруки №325/158 СМБ-П/1 від 07.12.2007 р./а.с.9-10/ Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за Генеральним договором № 325/158 СМБ від 07 грудня 2007року, а саме повернення суму кредиту у сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливо неустойки(пені, штрафу) у розмір та у випадках передбачених Договором кредиту. Відповідно до п. п. 6.1 договір поруки набирає чинності з моменту його укладення уповноваженими представниками та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту і Договором поруки. Судом встановлено, що 01.07.2008 року між відповідачем та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений Договір про внесення змін та доповнень до Генерального договору, якою визначено збільшення за користування кредитом до 14 %./а.с.11/ Відповідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Згідно правової позиції, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року № 6- 20 цс 11 у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Так, позивач вказує на те, що у зв'язку з тим, що підвищилась процентна ставка за основним договором, то збільшилась загальна вартість кредитних ресурсів, яка підлягає поверненню, а отже розмір відповідальності поручителя збільшився пропорційно зміні відсоткової ставки за договором. Доказів того, що банком вжиті заходи щодо повідомлення поручителя про підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом, а також надання останнім згоди на таку зміну суду не надано. При цьому, із правових позицій Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 18 червня 2012 р. у справі № 6-73цс12 та від 20 лютого 2013 р. у справі № 6-172цс12, які відповідно до ч.1ст. 360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України, вбачається наступне. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, що збільшення відповідачем як кредитором відсотком ставки призвело до збільшення обсягу відповідальності позивача як поручителя без згоди останньої за Договором поруки № 325/158 СБ-П/1 від 07.12.2007 року, за таких обставин позовна заява підлягає задоволенню. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, заява відповідача на застосування строків позовної давності, на підставі того, що згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16.02.2010 р., так як на їх думку, позивачу стало відомо ще у 2010 році про підписання додаткової угоди до договору кредитування, є необґрунтованою, оскільки зі змісту рішення таких фактів не вбачається, так як позивач не був присутнім під час розгляду справи. Також не є належним посиланням відповідача на те, що позивачу стало раніше відомо про підписання додаткової угоди між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в зв'язку з тим, що вони перебувають у родинних відносинах з боржником, оскільки це на думку суду є припущенням відповідача, а згідно діючого цивільно-процесуального законодавства ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому заява представника відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved