Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби, в якому зазначив, що вона є вдовою [PERSON], померлого [INFO]. З 03.02.2010 року вона отримує пенсію по втраті годувальника, який вийшов на пільгову пенсію з 13.08.1991 року з Гірницького ШБУ треста «Селидіввуглебуд». В період з 2000 по 2012 роки відповідач забезпечував позивача побутовим вугіллям. На заяву позивача від 04.03.2013 року їй було відмовлено в забезпеченні побутовим паливом, у зв'язку з тим, що оскільки вона перейшла на пенсію чоловіка, то дане забезпечення повинно здійснювати підприємство з якого пішов на пенсію її чоловік. Просить суд зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям за 2013 рік. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, надав суду свої заперечення в яких зазначив, що [PERSON] отримала пільгу на отримання побутового палива працюючи на ш/у «Гірник», де і отримувала побутове паливо з 2000 року по 2012 рік включно, поки вона не вирішила перейти на пенсію чоловіка. З переходом на пенсію чоловіка, [PERSON] автоматично стала володільцем всіх пільг і прав, пов'язаних з пенсією чоловіка, який в свою чергу вийшов на пенсію з Гірницького ШСУ треста «Селидіввугілля», яке відноситься до вугільної промисловості та яке і повинне забезпечувати позивача побутовим паливом. Просив суд провести розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи - Державного підприємства «Селидіввугілля» - підтримав позовні вимоги та пояснив, оскільки Гірницький ШБУ ліквідовано у 2002 році, а ДП «Селидівугілля» не є його правонаступником. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами що позивач працював на шахтах «Гірник», «Курахівська», звідки звільнилася за ст. 40 ч. 1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатів. Як вбачається з запису в трудовій книжці позивача за № 24 від 01.03.1995 року, було засновано шахтоуправління «Курахівське» у зв'язку з об'єднанням шахти «Гірник» та шахтоуправління «Курахівське». Згідно відповіді ДП «Донвуглереструктуризація» від № 01-03/273 від 04.03.2013 року позивачу відмовлено в забезпеченні вугіллям, посилаючись на те, що побутовим паливом позивача повинне забезпечувати підприємство з якого пішов на пенсію її чоловік, оскільки вона перейшла на його пенсію. Відповідно до архівної довідки № 52/1-81 від 05.03.2013 року, на підставі розпорядження міського голови Селидівської міської ради № 141-р від 14.06.2002 року скасовано державно реєстрацію ВАТ «Гірницький шахтобуд». Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств. Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону, оскільки на підставі вказаних вище доказів останній здійснює будівництво підприємств вугільної промисловості. Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303 затверджений перелік професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля. Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України (з доповненнями і змінами) безоплатне забезпечення вугіллям робітників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється підприємством, з якого вони пішли на пенсію або працюють, за нормою 5, 9 тон на рік. При цьому зазначено що угода поширюється на працівників, що працюють на умовах найму на підприємствах, в об'єднаннях, компаніях, товариствах, організаціях і установах вугільної промисловості (видобувних, перероблювальних, шахтовуглебудівельних, вугільного машино-будування, ДВГРС, реструктуризації підприємств галузі, вуглегеології, галузевої науки, інших підприємствах виробничої та соціальної інфраструктури галузі), що належать до сфери управління Мінпаливенерго України та інших підприємств галузі, незалежно від форм власності та господарювання (далі Підприємство), на учнів, що навчаються в галузевій системі підготовки і перепідготовки кадрів, а також на непрацюючих членів профспілок - інвалідів і пенсіонерів галузі, безробітних, звільнених з підприємств галузі. Положення Угоди є обов'язковими до застосування при укладанні угод на рівні компаній, об'єднань (комбінатів), трестів, колективних і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів. Мінпаливенерго, профспілки зобов'язують підприємства, що належать до сфери управління Мінпаливенерго, при укладанні колективних договорів забезпечити виконання встановлених Угодою мінімальних соціальних гарантій працівникам та їхнім сім'ям та не обмежують права трудових колективів у розширенні цих гарантій з власних джерел. Інші Підприємства вугільної промисловості при укладанні колективних договорів можуть застосовувати положення зазначеної Угоди. Враховуючи види діяльності якими займається підприємство відповідача, то на останнього безумовно поширюється сфера дії вказаної Галузевої угоди. Відповідно до статті 48 Гірничого закону України фінансування заходів щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби провадиться за рахунок коштів, виділених на ліквідацію або консервацію гірничого підприємства, після закінчення цієї роботи - правонаступником. Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає доведеним факт, що позивач має право на отримання побутового палива саме від відповідача. Натомість відповідачем не надано жодного допустимого та переконливого доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобов'язання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, надані ним у запереченні на позовну заяву, з приводу того, що чоловік позивача пішов на пенсію з Гірницького ШБУ треста «Селидівуглебуд» і саме воно повинно забезпечувати його пільговим паливом, оскільки, як встановлено в судовому засіданні до 2013 року відповідач забезпечував [PERSON] побутовим паливом починаючі з 2000 року. Враховуючи вищевикладене те, що позивач працював на підприємстві відповідача за професією яка передбачає надання пільг у вигляді безоплатного вугілля, на останнього поширюються норми Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним визначити норми забезпечення позивача безоплатним вугіллям виходячи з мінімальних розмірів передбачених п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, а саме: у розмірі 5,9 тонн за 2013 рік.

Outcome: approved