Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку № 48, розташованого за адресою: с. Тихопілля, Лозівського району, Харківської області по вул. Підгорній на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Тихопільської сільської ради Лозівського району Харківської області 20.12.1994 року. Крім нього у зазначеному будинку зареєстровані його дружина та колишній зять [PERSON] - відповідач по справі, який на даний час мешкає за іншою адресою. Позивач з приводу зняття відповідача з реєстрації зверталася до нього, але він проігнорував дане прохання. В звязку з реєстрацією відповідача позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Лозівський район, вул. Підгорна, буд. 48.\~ Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, у разі неявки відповідача по справі ухвалити по справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, що міститься в матеріалах справи, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.12.1994 року набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Тихопілля, вул. Підгорна, буд. 48. В даному будинку зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] та відповідач по даній справі [PERSON] З квітня 2015 року відповідач в спірному будинку не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше місце проживання за адресою: [INFO], м-н 2[ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в будинку не зявляється. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як власник будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладав, ніяких обовязків перед ним не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинний сплачувати з вини відповідача, тощо. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в будинку не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача по справі в будинку № 48 по вул. Підгорній в с. Тихопілля, Лозівського району, Харківської області з квітня 2015 року вбачається з актів, складених сусідами від 29.04.2015 року, від 16.06.2017 року, від 23.08.2017 року та від 21.05.2018 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] тривалий час в вищевказаному будинку не проживає. Відповідач вибув на інше постійне місце проживання, не проживає в будинку більш ніж один рік, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~136\~ЦПК України суд,\~враховуючи майновий\~стан сторони, звільнив позивача від сплати судового збору. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: approved