Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Токмацький міськрайоний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, про скасування заборони на відчуження майна, в якому просив скасувати обтяження №13686463 від 13.06.2005 - заборона відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що 13.06.2005 державним реєстратором Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області Бондаренко Ольгою Олександрівною внесений запис про обтяження №13686463 - заборона на нерухоме майно. Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, підставою виникнення обтяження є повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори від 28.01.1960 №б/н.16 лютого 2018 року позивач як власник будинку звернувся до нотаріуса з заявою про зняття обтяження житлового будинку, в задоволені якої відмовлено у зв'язку з відсутністю встановлених законом підстав. Позивач зазначає, що наявність заборони на відчуження на нерухоме майно, порушує його право користування та розпорядження майном, та просить ухвалити рішення про його скасування. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі представника ДВС. Також надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечує проти скасування заборони відчуження майна боржника [PERSON]. У відзиві вказано, що згідно з пошуковою базою даних АСВП та спецрозділу ЄДРВП відомості про виконавче провадження стосовно [PERSON] та [PERSON] з виконання виконавчих документів відсутні. Надати інформацію щодо виконавчого провадження, де стороною ВП є [PERSON], відділ не має можливості, оскільки усі архівні виконавчі провадження знищено. Відповідач на розгляд справи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України; відзив на позов не надав, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також, як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.06.1983, реєстровий №2237, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.1983, реєстраційним посвідченням від 05.07.1983, інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №92009711, довідки ПП «Малі 44» від29.07.2015. Право власності на житловий будинок позивач набув у порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO]. В свою чергу, зазначене право власності належало спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.1980, реєстровий №2858. До спадкодавця [PERSON] право власності на житловий будинок належало [PERSON] з 17.05.1963, що підтверджується актом про завершення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 17.05.1963, викопіюванням з плану будівельного кварталу [ADDRESS]. У позивача виникла необхідність відчужити житловий будинок, для чого 14 липня 2017 року позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №92009711. В інформаційній довідці зазначено, що 13.06.2005 державним реєстратором Токмацького міськрайонного управління юстиції Запорізької області Бондаренко Ольгою Олександрівною внесений запис про обтяження №13686463 - заборона на нерухоме майно. Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, підставою виникнення обтяження є повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори від 28.01.1960 №б/н. Підставою внесення запису про обтяження є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Бондаренко О.О., індексний №28729987 від 15.03.2016. Суб'єктом обтяження є [PERSON]. Також зазначено, що до 01.01.2013 зазначене обтяження зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.06.2005 Токмацькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним №2077149. Суб'єкт спірного обтяження [PERSON] не є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до пункту 9 статті 34 Закону України від 02.09.1993 №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон №3425-XII) нотаріуси накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації, яка є нотаріальною дією. Згідно зі статтею 74 Закон №3425-XII, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. З аналізу зазначених норм права, випливає, що помилкове накладення заборони відчуження нерухомого майна особи, яка не є власником цього майна, не є підставою для скасування такої заборони нотаріусом. 16 лютого 2018 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про зняття обтяження житлового будинку, в задоволені якої відмовлено у зв'язку з відсутністю встановлених законом підстав, що підтверджується листом Токмацької районної державної нотаріальної контори № 205/01-16 від 16.02.2018. Частиною другою статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно з зазначеною нормою права, єдиною підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна (обтяження) державним реєстратором в цьому випадку може бути лише відповідне рішення суду. В теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], власником якого є позивач, у зв'язку з тим, що [PERSON], на нерухоме майно якого була накладена заборона його відчуження, ніколи не був власником цього житлового будинку. Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Таким чином, позивачу як спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1983 на вказаний житловий будинок, але на будинок внесений запис про обтяження - заборона на нерухоме майно. Державна нотаріальна контора не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача цієї заборони, тому заборона, зазначена у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, не скасована. Враховуючи те, що державна нотаріальна контора не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, в результаті позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved