Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що з 30 серпня 2011року по 25 квітня 2013року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 19 травня 2012року та з цього часу вона з сином мешкає окремо від відповідача. Дитина проживає з нею в м. Макіївка, відповідач мешкає окремо. З самого народження сина, відповідач не приходить до нього, не цікавиться його життям та здоров'ям , що свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків. На теперішній час відповідач створив нову сім'ю та має маленьку дитину від іншого шлюбу. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я , фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Вважає, що поведінка відповідача, його відношення до сина у вихованні, тільки шкодить його ставленню як особистості , тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги. Пояснила, що з 19 травня 2012року, майже з самого народження дитини, позивач та відповідач розсталися. Їхнє життя не склалося. Позивач залишилася проживати у м. Макіївка, і відповідач повернувся до м. Ясинуватої. У жовтні 2012року рішенням Центрально- Міського районного суду м. Макіївки з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини його доходу. У квітні 2013р. цим же судом шлюб між ними розірвано. З часу фактичного розлучення і по теперішній час відповідач не приймав ніякої участі у житті сина. Ні яким чином не спілкувався з ним, не цікавився його життям. Аліменти сплачував до тих пір, поки не розпочалося АТО в м. Ясинувата. Ніякого зв'язку між дитиною і батьком немає. Вважає, що батько самоусунувся від виконання своїх обов'язків, тому просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Пояснив, що їхня сім'я з позивачкою розпалася у травні 2012року. Він покинув їх і став проживати у м.Ясинувата, Позивачка з сином залишилася проживати в м. Макіївка у своєї матері. Він дійсно з того часу ніколи не спілкувався з дитиною, ніяким чином не приймав участі в його житті. Не вітав з днем народження, не дарував подарки. Дитина його не бачила. Він тільки сплачував аліменти на утримання дитини, до того часу як розпочалося АТО. Після АТО він втратив роботу, і припинилася сплата аліментів. Перешкод з боку позивачки у спілкуванні з дитиною не було. На сьогодні в нього є інша сім'я, інша дитина. Налагоджувати контакт з сином він не має наміру, тому не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Мельніченко Т.В. підтримала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, згідно якому орган опіки вважає доцільним залишити вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача на розгляд суду, оскільки позивач з дитиною, і відповідач зареєстровані та проживають на непідконтрольній українській владі території, що позбавляє орган опіки перевірити умови утримання та проживання дитини, підтвердити чи спростувати факт ухилення від виконання батьківських обов'язків з боку [PERSON] (а.с. 46-47). Прокурор Федорцов М.А. вважає, що позивач не надала суду доказів, щодо факту невиконання батьківських обов'язків з боку відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2011року по 08 травня 2013року. (а.с.6,7). Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що фактично з травня 2012року сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Позивач мешкає з сином в [ADDRESS], відповідач - в [ADDRESS] (а.с.9-10). Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що з часу фактичного припинення сімейних відносин , з травня 2012року, відповідач не спілкується з сином. Ніякої участі в його житті не приймає, крім того, що сплачував аліменти на його утримання до початку бойових дій в м.Ясинувата. Не має наміру відповідач налагоджувати контакт з сином і в теперішній час. Ці обставини визнаються відповідачем в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 60 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15,16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки відповідач протягом тривалого часу, з травня 2012року до теперішнього часу, не приймав участі в житті дитини, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкувався з дитиною, суд вважає, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, що свідчить про його ухилення від виконання обов'язків. Більш, того в судовому засіданні відповідач не висловив свого наміру про зміну ставлення до сина, і погодився щоб його позбавили батьківських прав. Такі обставини на думку суду, свідчить про свідоме нехтування ним своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON].

Outcome: approved