Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 09 вересня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №536386/56/к на споживчі цілі у сумі 10000,00 (десять тисяч) гривень на строк 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 30,00% річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача в розмірі 45 % річних. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання і станом на 14 квітня 2020 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором перед банком становить 6974,64 гривень, з яких: 2499,94 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 2664,50 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам; 524,15 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту; 695,39 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту (згідно п.6.3 Кредитного договору); 592,66 грн. - пеня за прострочення сплати нарахованих процентів (п.6.2 Кредитного договору). На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість згідно кредитного договору № 536386/56/к від 09 вересня 2015 року та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експерес-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №536386/56/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 56 - «Фінансова підтримка»), зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем відповідача в розмірі 45 % річних, строком на 24 місяці, з 09 вересня 2015 року по 09 вересня 2017 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Судом також встановлено, що позичальник [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує. З наданого позивачем та дослідженого в судовому засіданні розрахунку, який відповідачем не оспорено, слідує, що станом на 14 квітня 2020 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 6976,64 грн., з яких 2499,94 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 2664,50 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам; 524,15 грн. - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ст.625 ЦК України; 695,39 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту (згідно п.6.3 Кредитного договору); 592,66 грн. - пеня за прострочення сплати нарахованих процентів (п.6.2 Кредитного договору). Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що відповідачем не виконано свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, у зв`язку з чим з такої підлягає стягненню борг за кредитним договором у розмірі 6976,64 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved