Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання право власності в порядку спадкування та просить суд визнати за ним право власності на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що його батько, [PERSON] з 26 квітня 1994 року був прописаний та проживав у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Іншого місця проживання він не мав. У вересні 2014 року [PERSON] розпочав процес приватизації вищезазначеного житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до чого, 11.09.2014 року він звернувся з заявою до Безлюдівської селищної Ради Харківської області про надання дозволу на приватизацію житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] тривалий час тяжко хворів та, не встигнувши закінчити процес приватизації, помер [INFO]. Позивач, зазначаючи, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], зареєстрований та проживає за адресою проживання батька, а саме: [ADDRESS], бажає, продовживши процес приватизації даного житлового приміщення, визнати за собою право власності на нього, просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності.. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Батько позивача [PERSON] з 26 квітня 1994 року був прописаний та проживав у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Іншого місця проживання він не мав (а.с. 6). У вересні 2014 року [PERSON] вирішив розпочати процес приватизації вище згаданого житлового приміщення у гуртожитку. 11.09.2014 року він звернувся з заявою до Безлюдівської селищної Ради Харківської області про надання дозволу на приватизацію житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не встигнувши закінчити процес приватизації, помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.09.2014 року (а.с. 7). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], проживає за адресою проживання батька, а саме: [ADDRESS], бажає, продовживши процес приватизації даного житлового приміщення, визнати за собою право власності на нього. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» ч. 5 п. 13 якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Оскільки спадкодавець [PERSON] ще до смерті звернувся до органу приватизації для отримання права власності на житло, тобто висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, та помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Враховуючи вище вказане та

Outcome: approved