Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №102473-сred від 26 листопада 2007 року в сумі 10322 грн. 23 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №102473-сred, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок №4405********4330, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 листопада 2008 року. Заборгованість повинна сплачуватися відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту та відсоткам, який є додатком №1 до договору. Відповідач за умовами кредитного договору зобов'язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти, штрафи, пені та винагороду, на умовах визначених цим договором. Пунктом 5.1 кредитного договору визначено, що при порушені боржником будь-якого зобов'язання за договором, банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,2% від суми непогашенного платежу за кожен день прострочки, але не більше двойної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який виплачується пеня. Нарахування штрафів за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором передбачено пунктами 5.5, 5.6 договору. Згідно з п.5.4 договору при непогашенні кредиту у строки, встановлені графіком та п.п.1.4,2.3.4.,2.3.8,2.3.9,3.3 даного договору, чи порушені п.2.2.8 договору, заборгованість в частині своєчасного непогашеної суми кредиту вважається простроченною. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.3.2 договору, з дати виникнення простроченої заборгованості. У п.6.1 договору зазначено, що він діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач взяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та порядку встановленому договором. Відповідач у порушення умов договору зобов'язання за кредитним договором не виконує. Внаслідок чого, рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2010 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №102473-сred від 26 листопада 2007 року в сумі 5307 грн. 61 коп. Наразі, станом на 25 вересня 2016 року заборгованість становить 10322 грн. 49 коп. та складається з різниці заборгованості та суми, стягнутої за рішенням суду 9592 грн. 60 коп., а також штрафів відповідно до умов договору, а саме штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 479 грн. 63 коп. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, дане зобовязання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязання. За змістом постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 10322 грн. 23 коп., яка доведена в судовому засіданні та підлягає стягненню з неї в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати, понесені банком у звязку із подачею даного позову, до складу яких входить судовий збір в сумі 1378 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 гривень. На підставі викладеного ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved