Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-2), після уточнення позовних вимог (а.с.116-119) просив в рахунок погашення заборгованості, що складає 583 352,46 грн. за кредитним договором від 27.03.2012 року № 1714-04-КЗЖ-Т, укладеним між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» та [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 57,00 кв.м., житловою площею 37,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ»; визнати за Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» право власності на вказану трикімнатну квартиру загальною вартістю 469 110,00 грн., що належить відповідачам по 1/3 частки квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 580, вартістю 156 370,00 грн. без ПДВ, що визначена висновком про вартість майна, складеному станом на 12.03.2014 року та стягнути судовий збір. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.03.2012 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1714-04-КЗЖ-Т, згідно якого позивач надав кредит у розмірі 280 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит у термін до 26.03.2019 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24 % річних. 27.03.2012 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» та відповідачами укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 765, за яким для забезпечення зобов'язань за кредитним договором відповідачі передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 57,00 кв.м., житловою площею 37,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно звіту про оцінку майна складеного 12.03.2014 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е.» ринкова вартість квартири складає 469 110,00 грн., що не перевищує заборгованість [PERSON] за кредитним договором, яка станом на 19.03.2014 року становить 583 352,46 грн. Зобов'язання по кредитному договору відповідачкою належним чином не виконані, відповідь на вимогу № 1-04-588 не надано, сума заборгованості станом на 19.03.2014 року складає 583 352, 46 грн. Представник позивача в суді позов підтримав, при цьому зазначив, що на сьогоднішній день заборгованість по договору не сплачена. Просив позов задовольнити в повному обсязі, звернути стягнення на іпотечне майно, при цьому зазначив, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою у відмові в задоволенні позову. Відповідачі в судові засідання призначені на 23.10.2014 року та 09.12.2014 року не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, до суду 09.12.2014 року направили заяву про перенесення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю адвоката. Судом повторна неявка відповідачів визнана без поважних причин, оскільки суд прийшов до висновку, що їх дії направлені на безпідставне затягування термінів розгляду справи, про що свідчить наступне. Так, відповідачі та їх представник в судовому засіданні від 07.07.2014 року, заявили клопотання про призначення судової експертизи по оцінці спірного майна. Судом на задоволення вказаного клопотання хвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року по зазначеній справі призначено судову експертизу по оцінці нерухомого майна. Однак, 22.09.2014 року було відновлено провадження у справі у зв'язку з повернення матеріалів справи з експертної установи без проведення експертизи в наслідок несплати відповідачами коштів за проведення експертизи. Судове засідання від 23.10.2014 року було відкладено на задоволення клопотання відповідачки [PERSON] у зв'язку з її хворобою, однак будь-яких документів в підтвердження зазначеного нею до суду не надано. Інші відповідачі взагалі не повідомили причини неявки. ( а.с. 135, 145, 150, 151, 152, 154) З огляду на викладене суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» та [PERSON] 27.03.2012 року укладено кредитний договір № 1714-04-КЗЖ-Т, згідно якого позивач надав кредит у розмірі 280 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит у термін до 26.03.2019 року, щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 24 % річних. (а.с. 3-8) 27.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 765, за яким для забезпечення зобов'язань за кредитним договором відповідачі передали банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 57,00 кв.м., житловою площею 37,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10-15) 10.02.2014 року позивачем за вих. № 1-04-588 було направлено відповідачам вимогу про сплату заборгованості в сумі 352 881,68 грн. та роз'яснено, що вразі несплати відповідачами вказаних коштів банк через 30 днів має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. ( а.с. 19-21) Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.03.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 583 352,46 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 263 330,00 грн., заборгованість по несплачених платежах - 97 516,51 грн., заборгованість по відсоткам за користуванням кредиту - 22 505,95 гр. (а.с. 17-18) Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Укладаючи іпотечний договір сторони домовились про те, що у випадку набуття права звернення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотеко держателю предмет іпотеки. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є вартість предмета іпотеки, визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності ( п. 6. 2. 1. договору). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. За правилами ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Позивачем було проведено оцінку предмету іпотеки, і згідно незалежної оцінки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е.» ринкова вартість кожної 1/3 частини трьохкімнатної квартири, яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам, та є предметом іпотеки становить 156 370,00 грн. ( а.с. 50-115) Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.2.1 Іпотечного договору від 27.03.2012 року укладеному між сторонами в рахунок погашення зазначеної заборгованості слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 57,00 кв. м., житловою площею 37,90 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві спільної часткової власності відповідачам на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру за № 580, складеному станом на 12.03.2014 року шляхом визнання права власності на неї за Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ». При цьому суд вважає, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року не є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача, однак є підставою для відстрочення виконання даного рішення на час дії вказаного закону. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1 218,00 грн. з кожного.

Outcome: approved