Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщення за адресою: [ADDRESS] та зобов»язання Голосіївського районного відділу ГУ ДМС України в м.Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. Провадження в частині вимог позивача про зобов»язання Голосіївський районний відділ ГУ ДМС України в м.Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку було закрито судом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2016 р. Після придбання квартири позивачу стало відомо, що в ній зареєстрований відповідач у справі, який багато років попри свою реєстрацію в квартирі не проживає. Оскільки [PERSON] не є членом сім»ї власника квартири, більше року в ній не проживає, після її відчуження він позбувся права користування даним жилим приміщенням, в зв»язку з чим позивач просить визнати його таким, що втратив право користування [ADDRESS], оскільки наявність реєстрації відповідача порушує право власності позивача Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач після відчуження квартири позбувся права користування нею, однак залишається зареєстрованим, що порушує права позивача. Представник відповідача не заперечував обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, зазначивши, що відповідач, в зв»язку з відсутністю в м.Києві, позбавлений можливості самостійно знятись з реєстраційного обліку. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартир від 07.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., та зареєстрованого за № 1569. Судом встановлено, що на момент розгляду справи, в [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном. Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] не є членом сім»ї власника житла, тривалий час не проживає в спірній квартирі і був зареєстрований в ній за згодою колишнього власника. Право користування відповідача спірною квартирою було нерозривно пов»язано з право власності колишнього власника житла, а отже після відчуження [ADDRESS] 07.06.2016 р. відповідач позбувся права користування нею. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, які не заперечувались відповідачем, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved