Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу посилаючись на те, що 29 грудня 2015 року відбулась ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Рено», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року відповідача визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП. 18 січня 2016 року ПАТ «СК «Українська Страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 68 227,02 грн. Цивільна відповідальність власника транспороного засобу «Рено», д/н [NUMBER] застраховано в СК «Страховий капітал» за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідалдьності власників наземних транспортних засобів № АІ/2009495, згідно данного полісу СК «Страховий капітал» сплатило 50 000 грн. на рахунок позивача. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 18 227,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просив позов задовольнити, розглядати справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2015 року о 21 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Рено» д.з. [NUMBER] по вул. Драйзера, 36 в м. Києві, порушив п. 13.1 ПДА України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан», д.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортнгих засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року винним визнано [PERSON] (а.с. 15). В результаті даної ДТП автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження, які згідно розрахунку суми страхового відшкодування складають 68 227,02 грн. (а.с.26). Цивільно-правова відповідальність, пов'язана з експлуатацією автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СК «Українська Страхова група» відповідно до договору № 28-5003-15-00024 цивільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 21 травня 2015 року (а.с.5). [PERSON] - водій автомобіля [NUMBER], 31 грудня 2015 року звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.10). Згідно умов договору страхування від 21 травня 2015 року ПрАТ «СК «Українська Страхова група» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 68 227,02 грн. на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (а.с.27). Цивільна відповідальність осіб, які на законній підставі користуються автомобілем «Рено», д/н [NUMBER], застрахована ПАТ «СК «Страховий капітал» згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ 2009495, ліміт за шкоду майну - 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 23 серпня 2016 року стягнуто з ПАТ «СК «Страховий капітал» на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова группа» суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.28-29). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, у повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним в добровільному порядку відшкодовано матеріальну шкоду, яка була завдана в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER], тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не було сплачено кошти на відшкодування шкоди в порядку регресу, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 18 227,02 грн. Статтею 88 ЦК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 600,00 грн. судового збору. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved