Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, яким просить стягнути на користь позивача борг за договором позики в розмірі 108800 грн., індекс інфляції та три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 31878,4 грн.\~та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 18 листопада 2016 року позивачем було надано позику відповідачу - [PERSON] в сумі 4\~000 доларів США, еквівалент 108800 грн., про що свідчить довідка про курси валют від 01.04.2019 р. Даний факт підтверджується розпискою. Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк не пізніше 31 грудня 2016 року, однак не виконав прийнятих на себе зобов`язань. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому позивач, наводячи в позовній заяві розрахунок трьої відсотків річних та індексу інфляції вважає, що сума інфляційних виплат, яка підлягає стягненню відповідача складає 31878,4 грн. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 листопада 2016 року позивачем було надано позику відповідачу - [PERSON] в сумі 4\~000 доларів США, еквівалент 108800 грн., про що свідчить довідка про курси валют від 01.04.2019 р. Даний факт підтверджується розпискою (а.с.7). Відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк не пізніше 31 грудня 2016 року, однак не виконав прийнятих на себе зобов`язань. Відповідач не виконав умови договору належним чином. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2020 року було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи. 24 лютого 2021 року на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про повернення експертизи без виконання. У відповідності до положень ч.1 ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст.1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).\~Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно з розрахунком, позичальник станом на березень 2019 року борг не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 4\~000 доларів США, еквівалент 108800 грн., про що свідчить довідка про курси валют від 01.04.2019 р. Згідно наданого позивачем розрахунку, за відомостями Державної служби статистики України індекс інфляції з грудня 2016 року по березень 2019 року становив 127,8. Сума інфляційних виплат, яка підлягає стягуванню складає 31878,4 грн. Індекси інфляції з грудня 2016 року по березень 2019 року : грудень 2016 року - 100,9, 2017 рік 113,7,2018 рік - 109,8,січень 2019 року -101,0,лютий 2019 року - 100,5,березень 2019 року - 101,2, 129,3 сукупний індекс інфляції за період з грудня 2016 року по березень 2019року. 108800 х 129,3 % = 140\~678,4 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції. 140\~678,4 108800 = 31878,4 грн. - індекс інфляції за прострочення грошового зобов`язання. 3 % річних від простроченої суми складає 3264 грн. за один рік, 3264 грн.: 12( місяців) = 272 грн. за один місяць. З грудня 2016 року по лютий 2019 року- це 27 місяців: 272 грн.* 27 міс. = 7344 грн. Наведений позивачем розрахунок суми відповідачем не спростований, так само не спростовано відповідачем факт укладання договору позики та виконання ним перед позивачем боргових зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст. 78 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved