Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Шепетівська районна державна адміністрація Хмельницької області, як орган опіки та піклування про встановлення порядку участі у вихованні та спілкування з сином. В обґрунтування заявленого позову з урахуванням уточнених вимог позивач вказує, що він і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, і є батьками [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу у 2019 році однією сім`єю вони не проживають, син мешкає з матір`ю, яка перешкоджає йому спілкуватися з дитиною або дає дитину коли їй заманеться. Під час розгляду даної справи було винесено розпорядження Полонської райдержадміністрації, яким визначені дні і часи спілкування з сином, однак [PERSON] графік його спілкування з дитиною порушує, на зв`язок не виходить. Також з часу його звернення у 2020 році до суду із позовом обставини щодо чинення [PERSON] перешкод у його спілкуванні з дитиною не змінилися. Ураховуючи викладене, [PERSON] просив визначити для нього такі способи участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] : -здійснення систематичних побачень 8 разів на місяць, а саме в суботу першого та третього тижня місяця та неділю другого і четвертого тижня місяця з 12год. до 17год., а також один із буднів днів щотижня за попередньою домовленість батьків з 17год. по 20 год. -сумісний відпочинок, оздоровлення, відвідування сином місяця проживання батька, у період його відпустки у літній період (червень-серпень) тривалістю до 15 днів та на зимові канікули (у січні) тривалістю до 5днів; -святкові дні (державні релігійні свята) дитина буде проводити по черзі кожним із батьків (перший день із матір`ю, другий день із батьком) з 09год. до 09год. наступного дня, з урахування стану здоров`я дитини та перебування її на оздоровленні; - матір [PERSON] зобов`язати надавати дитині всі необхідні для проведення часу з батьком речі (одяг, іграшки, підручники тощо). Ухвалою судді Полонського районного суду від 22.10.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 04 грудня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті, зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини [PERSON] . У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Також вказали, що розпорядження Полонської РДА про визначення способу у вихованні сина батьком від 23.12.2020 року відповідачка не виконує, на телефонні дзвінки не відповідає, щоб позивач мав можливість домовитися про зустріч, у дитячому садочку вихователям заборонила, щоб позивач міг спілкуватися з сином. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача не надала. Відповідач [PERSON] (після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ) у судове засідання не з`явилася, просила справу слухати у її відсутності. Під час підготовчого судового засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Крім того зазначила, що не перешкоджає позивачу спілкуватися з сином, однак він негативно впливає на нього. Представник органу опіки та піклування Шепетівської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримала висновок про способи участі у вихованні [PERSON] , просила його врахувати при винесенні рішення судом. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 2015 року у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2019 року, після розірвання шлюбу [PERSON] вдруге одружилася і змінила прізвище на « [PERSON] ». Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідачка є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.4) Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] , проживає із матір`ю [PERSON] за місцем її проживання у м. Полонному Хмельницької області. В ході судового розгляду Розпорядженням Полонської районної державної адміністрації №22/2020-р від 23 грудня 2020 року визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 43) Судом встановлено, що між позивачем та матір`ю дитини виникає спір з приводу участі у вихованні сина, вищезгадане розпорядження відповідачкою не виконується. Як вбачається із характеристики, виданої начальником відділу охорони Держспецзвязку [PERSON] , за місцем роботи характеризуються позитивно та користуються повагою серед колег. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] в Житомирській області в [ADDRESS] від 15.12.2020 року умови проживання задовільні та належні, будинок обладнаний усім необхідним. (а.с. 47). Згідно акта обстеження умов проживання за місцем реєстрації позивача в [ADDRESS] встановлено, що умови проживання відповідають нормам, створено всі необхідні для дитини умови для розвитку і виховання дитини (а.с.48) Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема, у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Як вбачається з пояснень позивача, останній прагне спілкуватися з малолітнім сином, підтримувати родинні стосунки, а також приймати участь у його вихованні. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька не відповідає інтересам дитини чи буде негативно впливати на його розвиток та виховання, тому суд вважає, що доводи позивача про встановлення порядку участі шляхом визначення способів його участі у виді побачень із сином для спілкування з ним є обґрунтованими. Поряд з цим, вирішуючи даний спір щодо встановлення способу участі позивача у вихованні малолітнього сина, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку відповідно до віку та відповідно прив`язаність до матері, враховуючи при цьому розпорядження висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та вважає за доцільне визначити способи участі надавши йому наступний час для спілкування та виховання: -кожну першу та третю суботи місяця та неділю четвертого тижня місяця з 12 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., а також один із буднів днів щотижня за попередньою домовленістю батьків з 17 год. до 20 год.; -сумісний відпочинок, оздоровлення, відвідування місяця проживання батька у період відпустки у літній період тривалістю до 15 днів та на зимові канікули (у січні) тривалістю до 3 днів. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного способу, суд враховує ту обставину, що дитина є досить малого віку, тривалий час проживає з матір`ю та відповідно знаходиться у розлуці з позивачем, відтак за такий час втрачені прихильність та зв`язок із батьком, дитина в силу віку прив`язана до матері. Разом з тим, позовні вимоги в іншій частині позову не підлягають задоволенню, як такі, що є необґрунтованими. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові ВС від 16.12.2020 року у справі № 667/9707/15-ц, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковою для врахування при постановленні рішення. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого зв`язку з сином, досягнення дитиною старшого віку, позивач не позбавлений права на зміну вказаного способу участі у вихованні малолітнього сина, шляхом збільшення чи зміни відповідних зустрічей, зміни їх часу чи порядку.

Outcome: partial