Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення з роботи з посади директора ТОВ «МЕДГАЛ Україна». В обґрунтування позову посилається на те, що на даний час в ТОВ «МЕДГАЛ Україна» не здійснює економічної та іншої діяльності передбаченої Статутом, найманих працівників не має, окрім його, як директора Товариства. Оскільки він бажає змінити місце роботи й сферу діяльності , просить суд розірвати трудовий договір між ним та ТОВ «МЕДГАЛ Україна» ( ЄДРОПОУ 34084057) у звязку із звільненням за власним бажанням на підставі ст.. 38 КзПП з 15 січня 2018 року, оскільки станом на дату звернення до суду, оскільки станом на дату звернення до суду, відповідач питання щодо його звільнення на підставі його заяви про звільнення від 27.12.2017р. не вирішено в порядку, встановленому законом, чим відповідачем порушено конституційне право позивача на працю, внаслідок чого останній звернувся до суду з даним позовом, оскільки у інший спосіб позбавлений можливості відновити порушене право. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяви про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено , що 26 квітня 2010 р. [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ « МЕДГАЛ Україна», код ЄДРПОУ:34084057, місце знаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Пасічна, буд.38-А, офіс 6. Даний факт підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу про прийняття на роботу. 20.11.2017року позивачем направлено лист та заяву про звільнення голові товариства [PERSON] із проханням скликати позачергові збори учасників на 21.12.2017 року із включенням до порядку денного питання про звільнення директора товариства за власним бажанням ( а.с.12) . 21.11.2017року загальні збори учасників товариства не відбулися у звязку із відсутністю більшості учасників ( засновників) Товариства, про що свідчить реєстр. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, 27.12.2017року позивач написав учасникам (засновникам) ТОВ « МЕДГАЛ Україна» заяву про звільнення та надіслав її за адресами, які вказані в Єдиному державному реєстрі .Позивач бажає змінити місце роботи й сферу діяльності , проте відсутність належного звязку із засновниками (учасниками) ТОВ «МЕДГАЛ Україна» , на думку позивача, не має бути перешкодою реалізації права на звільнення його з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю. Статтею 43 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 38 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У звязку з тим, що Загальними зборами учасників відповідача не було прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора, а також враховуючи, що трудові права позивача є порушеними з підстав нереагування відповідача на заяву позивача про його звільнення з посади директора товариства, вони підлягають захисту у судовому порядку. Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об'єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КзПП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст.38 КзПП, ст.145 ЦК України, ст.ст. 58,60,62 ЗУ «Про господарські товариства» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. №14-рп/2004, від 16.10.2007 р. №8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. №2-рп/2008 зазначав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «МЕДГАЛ Україна» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ТОВ «МЕДГАЛ Україна» були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Окрім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади директора позивача до Єдиного державного реєстру свідчить про те, що відповідач не припинив трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його директором Товариства. Таким чином, право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст.38 КзПП, також право щодо вільного вибору праці було порушеним. Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, у зв'язку з чим можливе розірвання трудового договору .

Outcome: approved