Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.01.1996 року померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю) в розмірі 2,30 умовних кадастрових гектара із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП) ім.Островського с.Радковиця Городоцького району Хмельницької області. [PERSON] була включена до списку громадян-членів КСП ім.Островського с.Радковиця, що був доданий до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №0028 від 21.09.1995 року, виданого даному КСП, проте вона не отримала сертифікату про право на земельну частку (пай). На випадок своєї смерті баба залишила заповіт, посвідчивши свою волю 25.01.1994 року у Радковицькій сільській раді Городоцького району Хмельницької області, розпорядившись належним їй майном на користь позивача. Спадкоємцем за заповітом є позивач, який звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Представники відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з?явилися, однак до суду подали заяви про те, що позов визнають в повному обсязі і просять справу розглянути за їх відсутності. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.01.1996 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю) в розмірі 2,30 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Дана земельна частка (пай) розташована на землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП) ім.Островського с.Радковиця на території Радковицької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. [PERSON] за життя набула право на вказану земельну частку (пай), оскільки була включена до списку громадян-членів КСП ім.Островського, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №0028 від 21.09.1995 року, виданого даному КСП, проте не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою відділу у Городоцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 07.07.2017 р. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчивши свою волю 25.01.1994 року у Радковицькій сільській раді Городоцького району Хмельницької області, розпорядившись належним їй майном на користь позивача. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогоспо-дарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяло на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину. Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом на залишену спадщину, яку він вчасно прийняв, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області №02-19/126 від 09.02.2018 року. Однак через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно (сертифікату на право на земельну частку (пай)) позивач не може його оформити в нотаріальному порядку. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.02.2018 року, що міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)... Право позивача на спадкове майно підтверджується його паспортом, свідоцтвом про смерть спадкодавця, заповітом [PERSON] від 25.01.1994 року на імя позивача, довідками відділу у Городоцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, заявою та довідкою Городоцької міської ради Хмельницької області, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51369909 від 27.03.2018 року, згідно якої спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 415,15 грн.

Outcome: approved