Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09.03.2018 Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №17. В позові позивач вказує, що спільних дітей вони не мають, однак через органи ДРАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб. Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що вони уклавши шлюб так і не змогли створити сім`ю, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, що стало підставою для звернення до суду. У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було подано, утім вона надала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, а розгляд справи просила проводити за її відсутності. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2018, спільних дітей не мають. Сторони не бажають миритись, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не мають наміру на збереження шлюбу, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, їх шлюб втратив ознаки сім`ї, тому суд дійшов до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Крім цього, відповідач позов визнала. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Згідно ст. 113 СК України, суд залишає відповідачеві, за її проханням, прізвище набуте, у зв`язку із реєстрацією шлюбу. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, суд вважає за доцільне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved