Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого злочину, в якому зазначив, що 13 жовтня 2012 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «ДЕО Ланос» державний реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав дорогу його автомобілю «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер: [NUMBER], та скоїв з ним зіткнення. Дане ДТП мало місце в наслідок грубого порушення відповідачем вимоги п.п, 10.1, 10.2, 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Вільнянський районний суд вироком від 14.06.2013 р. визнав відповідача винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначив йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без права позбавлення керування транспортними засобами з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Позивач зазначає, що в результаті даної ДТП, його автомобіль «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав пошкодження. Вартість заподіяного матеріального збитку згідно висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 28 0 2014/734 від 21 січня 2014 року про матеріальні збитки спричинені власнику автомобіля в наслідок його пошкодження при ДТП, складеного оцінювачем [PERSON] 14 031,00 грн.. Витрати на оцінку автомобіля склали - 650 грн.00 коп. З вини відповідача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав тяжке тілесне ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 144-Д від 16.01.2013 року. Крім того 17.10.12 року він переніс складну операцію, все це принесло йому фізичні болі і страждання. Він не міг обходитись без сторонньої допомоги, що спричиняло і моральні страждання. Як наслідок, були порушені його нормальні життєві зв'язки із-за неможливості продовжувати нормальний активний спосіб життя впродовж тривалого часу. Так як він був прийнятий на роботу на випробуваний термін, та не був ще оформлений, лікарняного листа у нього не було, він змушений був на протязі шести місяців після виписки із лікарні знаходитись на утриманні батьків, що також спричиняло мені моральні страждання. На лікування після виписки із лікарні він потратив 686 грн. 00 коп. ДТП перекреслила всі його плани на майбутнє. Так як він проходив військову службу у ВВ МВС то мав намір вступити на навчання до школи міліції, то тепер за станом здоров'я це стало неможливо. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 14031,00 грн. матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, 650 грн. 00 коп. за послуги з оцінки автомобіля, 2052 грн. за послуги автостоянки, 685, 00 грн. витрат на лікування, 50000, 00 грн. моральної шкоди та стягнути на його користь судові витрати на сплату держмита у розмірі 743 грн. 60 коп.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові та пояснив, що кошти у сумі 685,00 грн. йому необхідні для майбутньої операції на нозі. Також додав, що він купив зазначений автомобіль у [PERSON], який в свою чергу придбав автомобіль за довіреністю у [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що на даний час, у зв'язку з вироком він не має можливості працювати, а тому і не має коштів для виплат позивачу внаслідок ДТП. Крім того пояснив, що він вже матері позивача виплатив кошти у розмірі 7000 грн. га лікування позивача та 9200 грн. на придбання медичного обладнання для операції, про що було отримано розписку, яку відповідач надав в судовому засіданні. Також зазначив, що вважає сплаченими ним коштами на лікування позивача необхідно компенсувати моральну шкоду. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторін, свідка, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.06.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.285 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Стягнуто з [PERSON] на користь КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» 9537,09 грн. Речовий доказ: автомобіль «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER], переданий на зберігання Вільнянському РВ ГУМВС України в Запорізькій області повернуто [PERSON]. Водій автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] внаслідок даної ДТП відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 144-Д від 16.01.2013 року отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому тіла лівої стегнової кістки, який є небезпечним для життя і за цією ознакою кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Згідно розписки від 16.12.2011 року, [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у розмірі 16000 грн. за усним договором купівлі продажу автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно звіту оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу № О 2014 / 734 від 21.01.2014 року, вартість матеріальної шкоди власнику автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] складає 14031 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 22.09.2013 року, ФПП [PERSON] отримало від [PERSON] кошти у розмірі 2051 грн. за послуги автостоянки. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 734 від 31.01.2014 року, СПД [PERSON] отримало від [PERSON] кошти у розмірі 650,00 грн. за проведення товарознавчого дослідження автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивача. Від відповідача вона дійсно отримала кошти від відповідача у розмірі 16200 грн. на лікування сина, про що написала розписку відповідачу. Згідно зі ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд критично ставиться до пояснень позивача, що останній є власником автомобіля «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER], оскільки доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Посилання позивача, що на час слідства зазначений автомобіль знаходився на платній стоянці, за що ним було сплачено кошти у розмірі у розмірі 2051 грн. за послуги автостоянки спростовуються вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.06.2013 року, відповідно до якого, автомобіль «ЗАЗ 110217» державний реєстраційний номер [NUMBER], переданий на зберігання Вільнянському РВ ГУМВС України в Запорізькій області повернуто водію [PERSON]. Суд також критично ставиться до наданих позивачем квитанцій на придбання ліків та здійснення рентгену (а.с.29-30), оскільки суду не надано призначення лікаря позивачу на отримання саме цих препаратів та з квитанцій не можливо встановити кому та на підставі чого було призначено проходження рентгену. Аналізуючи вищенаведені докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження власності автомобіля позивачу та не доведені інші матеріальні збитки позивачем. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, емоційні переживання позивача, біль, страждання через отримання тілесних ушкоджень та дійшов висновку, що внаслідок даного злочину та погіршення стану здоров'я, позивачу дійсно була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його нормальні життєві стосунки, заподіяні психологічні страждання, пов'язані з вирішенням питання відшкодування завданої шкоди, що призвело до суттєвих змін у його життєдіяльності, також позивач на даний час позбавлений можливості втілити в життя мрію щодо праці в органах внутрішніх справ у зв'язку з погіршенням стану здоров'я . Але сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є надто завищеною та не відповідає обсягу моральних страждань позивача, а тому приходить до висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. .Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Outcome: partial