Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що у 2013 році між позивачем та відповідачем в особі в.о. ректора [PERSON], було укладено договір № 12 про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», на підставі якого відповідачу було видано ордер на житлову площу у гуртожитку № 2 серії 303. Згідно вказаного ордеру, відповідачу, як студенту денної форми навчання, була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS], відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку протягом всього терміну навчання в університеті до 01.09.2017 року. Відповідно до наказу, відповідача було відраховано з контингенту студентів, за невиконання вимог навчального плану, окрім того, у відповідності з актом не проживання [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації більше 6 місяців, тому позивач просить суд зняти відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні . Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судову повістку та позовну заяву з матеріалами йому вручити не представляється можливим та повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі . Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що в 2013 році між позивачем та Державним вищим навчальним закладом «Криворізьким національним університетом» в особі в.о. ректора [PERSON] було укладено Договір № 12 про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», на підставі якого відповідачу було видано ордер № 2 серія 303. Згідно зазначеного ордеру, відповідачу як студенту денної форми навчання, була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS], розміром 16,5 кв.м. Відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку протягом всього терміну навчання, тобто до 01.09.2017 року . Відповідно до наказу № 88 су від 30.01.2015 року, [PERSON] було відраховано з контингенту студентів, за невиконання вимог навчального плану. У відповідності з актом про не проживання № 2 від 2015 року, відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше 6 місяців. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України , у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття та втрачається право користування цим жилим приміщенням . Таким чином суд вважає встановленим той факт, що відповідач не проживає в кімнаті 242, гуртожитку [ADDRESS] і тому підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняттю з реєстраційного обліку у зазначеному приміщенні . Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 243, 60 грн. також підлягає стягненню з відповідача користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved