Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 15.07.2017р. придбав у належному ФОП [PERSON] магазині за адресою [ADDRESS] мокасини чоловічі ТМ «Giardini» арт.DАV 1351 замшеві сірі 45 розміру вартістю 1632,00 грн. На підтвердження договору купівлі-продажу позивачу був виданий чек. В той же день, 15.07.2017 року, після придбання товару, одягнувши взуття виявив, що на одному з мокасин розірваний верхній шов. Даний недолік є істотним, оскільки позбавляє товар його основного призначення - носіння. Гарантійний строк товару складає 30 календарних днів, тобто до 15 серпня 2017 року. На наступний день, 16.07.2017 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів або заміну взуття в зв'язку із його браком. 19.07.2017 року позивачу було запропоновано ремонт взуття. Однак, недолік не був усунутий, сліди ремонту спотворили зовнішній вигляд товару. 07.08.2017 року він звернувся з вимогою повернути кошти або замінити товар, яка була відхилена відповідачем. Таким чином, оскільки придбаний товар має істотні недоліки, що унеможливлюють використання його за призначенням, просить розірвати договір купівлі-продажу між сторонами, стягнути з відповідачки сплачені за товар кошти та моральну шкоду 5000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. В судове засідання представник відповідача не з'явився, за його клопотанням судом ухвалою було доручено іншому суду проведення засідання у режимі відеоконференції, однак з технічних причин проведення засідання у режимі відео конференції не відбулось. Таким чином, судом на виконання вимог цивільного процесуального законодавства вжито всі дії для повідомлення апелянта про час та місце розгляду справи, призначено відеоконференцію. При цьому, відповідач мав змогу як особисто так і через представника з'явитися безпосередньо у судове засідання для участі в розгляді справи, доказів відсутності особи у судовому засіданні з поважних причин стороною відповідача не надано. У запереченнях проти позову представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з тих мотивів, що позивачем добровільно вчинено придбання мокасин чоловічих ТМ «Giardini» арт.DАV 1351 замшеві сірі 45 розміру в результаті вибору асортименту товару, який був в наявності в належному відповідачу торговому об'єкті. На момент придбання товару будь-які недоліки були відсутні, а виникли пізніше в результаті порушення споживачем правил підбору взуття за повнотою. При цьому, усунення виявлених недоліків здійснювалось відповідачем у якості виключення і наявність факту його організації не може тлумачитись як визнання продавцем вини виробника у їх виникненні. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 15.07.2017р. позивач придбав у належному ФОП [PERSON] магазині за адресою [ADDRESS] мокасини чоловічі ТМ «Giardini» арт.DАV 1351 замшеві сірі 45 розміру вартістю 1632,00 грн. На підтвердження договору купівлі-продажу позивачу виданий чек. Придбання товару позивачем здійснювалось для споживчих потреб. В той же день одягнувши взуття позивач виявив, що на одному з мокасин розірваний верхній шов. В зв'язку з виявленими недоліками позивач 16.07.2017 року звернувся до магазину з письмовою вимогою про повернення коштів в розмірі 1632,00грн. або заміну взуття в зв'язку із його браком. 19.07.2017 року в листі №128 позивачу був запропонований безкоштовний ремонт товару, на що він погодився. За результатами гарантійного ремонту, проведеного продавцем, позивач вказує на те, що недолік не був усунутий, якість товару погіршилася, сліди ремонту спотворили зовнішній вигляд товару. 07.08.2017 року позивачем складена та направлена вимога про повернення коштів за товар неналежної якості або його заміну. Претензія була відхилена відповідачем, про що свідчить лист №156 від 10.08.2017 року. Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору (ст. 3 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Законом № 3795-VI від 22 вересня 2011 р. указана норма доповнена частиною другою, за якою у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до Преамбули Закон № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, перш за все, слід віднести: -чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги), -чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме, -відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів, -чи мало місце використання товару, -чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, інш. (пп. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону № 1023-XII на вимогу споживача продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний організувати проведення експертизи продукції, яка проводиться за рахунок останнього. Неналежна якість продукції передбачає наявність в ній недоліків. Законодавцем у ст. 8 Закону № 1023-ХІІ розмежовано товари неналежної якості на такі категорії: -товари, що мають недоліки, -товари, що мають істотні недоліки, -фальсифіковані товари. Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-ХІІ недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо ж недолік робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14-ти календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Продукція, яка виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а також неправомірним відтворенням товару іншої особи - є фальсифікованим товаром. Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця) чи фальсифікований товар, у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 506 від 11 квітня 2002 р., зобов'язаний організувати у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача. Законом № 1023-ХІІ передбачено право споживача вимагати розірвання договору: -на підставі п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Крім того, відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Позивач звернувсядо до магазину в рамках гарантійного строку з вимогою повернути придбаний товар з вирішенням питання про повернення йому сплачених за товар коштів. 19.07.2017 року в листі №128 позивачу був запропонований безкоштовний ремонт товару, на що він погодився. В судовому засіданні встановлено, що за результатами виконаного відповідачем ремонту в рамках гарантійного строку недоліки не були усунуті, тому позивач 22.08.2017 року вимушений був звернутися до ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, де йому у відповіді запропоновано звернутися за захистом своїх прав до суду (вих.№Ж-283/3008). Ураховуючи, що недоліки взуття виникли в період гарантійного строку протягом 30 днів після його придбання - та те, що обов'язок доведення належної якості проданого товару і обов'язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця (ст. 1209 ч. 2 ЦК, ст. 8 Закону), а відповідач зазначених обставин не довів, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України, крім того при розгляді справи з клопотаннями про проведення експертизи щодо встановлення причин виникнення наявних дефеків товару не звертався. Таким чином, вимоги [PERSON] про розірвання договору та повернення йому сплачених за товар коштів, за умови повернення ним відповідачу придбаного товару, підлягають задоволенню. У вирішенні позову в іншій частині суд виходить з наступного. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За діючою редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Проте, позивач в обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що така шкода спричинена йому неправомірними діями відповідача і полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення його прав як споживача, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки при зверненні до суду позивачем надана квитанція про сплату судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial