Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. При цьому представник позивача вказував, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 27.12.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов'язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов'язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 60876,70 грн. за кредитним договором № б/н від 27.12.2005 року та судові витрати у розмірі 608,77 грн. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України - за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 27.12.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний кредитний договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг. При цьому Умови та правила надання банківських послуг встановлені банком в стандартизованій формі, не потребують їх підписання з боку позичальника. [PERSON] підписавши заяву про надання банківських послуг приєднався до стандартизованої форми Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не інформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же термін. Після закінчення 12 місяців з моменту підписання спірного договору [PERSON] не звертався до позивача з вимогою про припинення дії Договору. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов'язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість - 60876,70 грн., яка складається з наступного: - 9422,86 грн. - заборгованість за кредитом; - 48078,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 2875,08 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.8.6 кредитного договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошового зобов»язання, передбаченого чинним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За правилами ст.. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню(місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. До вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік відповідно до ч 2 ст. 258 ЦК України. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитний договір був укладений 27.12.2005 року строком дії на 12 місяців та в подальшому був пролонгований на той самий строк, а відповідно до розрахунку заборгованості за даним кредитом, позивач просив стягнути неустойку за період з грудня 2005 року по грудень 2013 року, що перевищує річний строк з дати, коли позивач дізнався про порушення зобов»язань відповідачем. Отже суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності , встановлений ч 2 ст. 258 ЦК України. За таких обставин, розмір загальної заборгованості слід визначити в сумі 57501,62 грн. виходячи з такого розрахунку : 9422,86 грн. (заборгованість за кредитом) + 48078,76 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом), відмовивши в задоволенні позову про стягнення штрафу в розмірі 3375,08 грн.

Outcome: partial