Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 січня 2008 року ПАТ «Сведбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір № 1504/0108/45-003, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 65\~000, 00 дол. США зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитними коштами на строк до15 січня 2038 року. Також позивач зазначає, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 15 січня 2008 року ПАТ «Сведбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №1504/0108/45-003-Р-1, згідно з яким остання зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Проте [PERSON] не виконувала належним чином зобовязання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 28 липня 2015 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 260\~518, 88 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 245\~317, 31 грн.; відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15\~201, 57 грн. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Банку, оскільки ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» були зобовязані попередити відповідачку про переуступку прав вимоги ПАТ «Дельта Банк», чого зроблено не було. Також зазначив, що вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором направлялись на стару адресу відповідачки, а саме: [ADDRESS]. Однак, згідно умов Договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 07 червня 2010 року, була визначена нова адреса відповідачки [ADDRESS]. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 січня 2008 року ПАТ «Сведбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір № 1504/0108/45-003, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 65\~000, 00 дол. США зі сплатою 11, 9 % річних за користування кредитними коштами на строк до15 січня 2038 року. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.1.1 Кредитного договору починаючи з 10 березня 2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п. 3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 663, 60 дол. США у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Згідно п. 8.1 Кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтентних платежів за цим Договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі день погашення простроченої заборгованості. Також судом встановлено, що з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязання 15 січня 2008 року ПАТ «Сведбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №1504/0108/45-003-Р-1, згідно з яким остання зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з вищевказаного кредитного договору. [PERSON] помер 01 квітня 2009 року. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора згідно вимог ст. ст. 512-517 ЦК України за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. Також судом встановлено, що [PERSON] не виконувала належним чином зобовязання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 28 липня 2015 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 260\~518, 88 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 245\~317, 31 грн.; відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15\~201, 57 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим позивачем до суду. Саме вищевказану суму заборгованості за кредитним договором і було передано позивачу під час відступлення прав вимоги від 25 травня 2012 року. Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 07 червня 2010 року, була визначена нова адреса відповідачки [ADDRESS]. Вимоги ПАТ «Дельта Банк» направлялись відповідачці за старою адресою: [ADDRESS]. Посилання представника [PERSON] на те, що Банк був зобовязаний попередити її про переуступку прав вимоги спростовуються положенням ч. 1 ст. 516 ЦК України, в якій вказано, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту кредитного договору, обовязок Банка попереджувати боржників про переуступку прав вимоги також не передбачений. Крім того, ст. 517 ЦК України передбачено право боржника не виконувати свого обовязку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Представником ПАТ «Дельта Банк» до суду було надано відповідний договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, згідно якого ПАТ «Сведбанк» передав (відступив) позивачу право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а також відповідний акт приймання-передачі від 25 травня 2012 року про передання права вимоги за кредитним договором 1504/0108/45-003 від 15 січня 2008 року. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення кредитної заборгованості з відповідачки. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved