Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Відповідачка по справі є матір'ю малолітньої [PERSON]. Відомості про батька дитини в актовий запис про народження записані на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З 2000 року дівчинка постійно проживає з позивачкою. В 2001 році мати зовсім покинула дитину, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, її життям та розвитком не цікавиться, ніякої матеріальної допомоги не надає, стосунків з дитиною не підтримує, зовсім не займається вихованням доньки. У зв'язку з тим, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків, позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Вважає, що відповідачка повинна бути позбавлена батьківських прав та повинна сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, та простили позов задовольнити на підстави наведених у позові доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Позивач проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та у відсутності відповідача не заперечує, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. Прокурор Комунарського району м. Запоріжжя у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування Кулик Л.І. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачка по справі є матір'ю малолітньої [PERSON]. Відомості про батька дитини в актовий запис про народження записані на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №4. (а.с.6). Згідно довідки Азовської лікарської амбулаторії від 26.09.2013 року на прийом [PERSON], 2000 р.н. завжди приходила з бабусею [PERSON], мати [PERSON], жодного разу до амбулаторії дівчинку не приводила. (а.с. 14) Згідно довідок з навчальних закладів де навчалася [PERSON], її мати [PERSON] навчальні заклади не відвідувала, дівчинка постійно мешкала з бабусею [PERSON], яка займалась вихованням дитини. (а.с. 15- 19) Згідно акту обстеження умов проживання від 02.04.2014 року, за місцем проживання дитини, умови проживання задовільні. Згідно довідки від 28.04.2014 року, [PERSON], пройшла курс навчання кандидатів в опікуни. 28.04.2014 року [PERSON] рекомендована до включення до єдиного електронного банку даних. 13.05.2014 року, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до вимог ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182, ст.191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved