Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів та просив виключити із числа службових [ADDRESS] та визнати за ним право власності на зазначене житлове приміщення за набувальною давністю. До початку розгляду справи по суті позивач подав змінену позовну заяву до ПАТ «Укртрансгаз», треті особи: Боярське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів, [PERSON], Великобугаївська сільська рада Васильківського району Київської області та просив визнати за ним право користування [ADDRESS], жилою площею 55,7 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], що є його батьком, з 04.06.1993 р. до 2008 р. працював у Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів. У жовтні 1993 р. батьку позивача з дружиною на час роботи у Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів надали у користування половину будинку [ADDRESS], що розташований на 0,10 га земельної ділянки. Будинок було здано в експлуатацію 31.08.1993 р. На підставі рішення Васильківської районної ради народних депутатів 25.01.1995 р. двоквартирний будинок, жилою площею 53, 59 кв.м в с. Велика Бугаївка було включено до числа службових Боярського управління магістральних газопроводів. 28.09.2000 р. рішенням виконавчого комітету Великобугаївської сільської ради за № 75 визнано право власності на житловий будинок операторів, розташований в [ADDRESS] за Боярським ЛВУМГ, а в подальшому отримано державний акт на право постійного користування землею, у тому числі й на 0,10 га земельної ділянки, на якій знаходиться половина будинку яким користується позивач та члени його сім'ї добросовісно, відкрито та безперервно. Після оформлення Боярським ЛВУМГ права власності на службове житло було постановлено надати [PERSON], 1948 р.н. на сім'ю з двох осіб на час роботи оператором ГРС службове житло за адресою: [ADDRESS], у якому вже фактично проживав позивач разом з батьком та матір'ю. 24.03.2004 р. [PERSON] отримав на підставі рішення виконавчого комітету Великобугаївської сільської ради № 16 ордер на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. на сім'ю з двох осіб. 30.10.2007 р. Боярське ЛВУМГ клопотало перед паспортним столом м. Василькова Київської області про реєстрацію позивача і таким чином позивач був зареєстрований у житловому приміщенні по місцю свого фактичного проживання. [INFO]. померла мати позивача [PERSON], [INFO] помер батько позивача [PERSON]. В 2010 р. позивач одружився й отримав дозвіл Боярського ЛВУМГ на реєстрацію дружини та сина [INFO] у спірному будинку, де вони втрьох і проживають. На даний час позивач не може оформити право власності на житлове приміщення і відповідно отримати у власність 0,10 га земельної ділянки, якою також відкрито, безперервно і добросовісно користується з 1993 р. На протязі 21 р. позову про виселення із спірного житла до суду відповідачі не подавали, а навпаки дозволили зареєструвати у квартирі позивача, дружину і сина та таким чином визнали право користування позивача квартирою [ADDRESS] та земельною ділянкою площею 0,10 га за цією ж адресою. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, пояснивши, що позивач має намір приватизувати спірну квартиру, оскільки там проживає разом з сім'єю, користується нею, сплачує комунальні платежі та обробляє земельну ділянку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з питанням видачі ордеру на спірну квартиру, проте йому було відмовлено. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вважає його безпідставним оскільки відсутні будь-які докази, які свідчать про наявність спору щодо користування квартирою. Посилається на те, що питання надання, користування, припинення, тощо службовими приміщеннями регулюється нормами глави 3 розділу III ЖК УРСР, а також постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. №37 «Про службові житлові приміщення», якою затверджений Перелік категорій працівників, яким можуть бути надані службові житлові приміщення. Право на службове житлове приміщення мають фізичні особи лише окремих професій, тобто ті, які належать до офіційно встановленого переліку категорій працівників, яким можуть бути надані службові житлові приміщення. До них, зокрема, належать оператори газорозподільної станції. Житлове приміщення включається до числа службових рішенням органу відповідної ради за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Службове житлове приміщення надається працівникові на всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним (а також на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від заявника в цьому або в іншому населеному пункті). На підставі рішення про надання службового житлового приміщення видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове житлове приміщення. Вищевказаними нормативними актами встановлено загальне правило, коли припиняється право користування службовим житловим приміщенням. Виселення проводиться в судовому порядку. Не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, зокрема, члени сімї померлого працівника, якому було надано службове житлове приміщення. Відповідач не ставив питання щодо виселення позивача та членів його сім'ї з [ADDRESS], про що і зазначає сам позивач у своїй позовній заяві. Окрім того, відповідач клопотав про реєстрацію у зазначеній квартирі позивача, його дружини та сина. Вважає, що відсутній спір щодо користування позивачем [ADDRESS]. Також у зміненій позовній заяві позивачем було змінено не лише підставу, а й предмет позову - матеріально-правову вимогу, що у відповідності до ст. 31 ЦПК України є недопустимим. Представник третьої особи Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи судом повідомлений належно. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що є дружиною позивача та з 2010 р. проживає в спірному будинку, сплачує комунальні послуги. Спірною квартирою відповідач не перешкоджає їм користуватись, проте вони не мають документів про право власності на квартиру та земельну ділянку. Представник Великобугаївської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи судом повідомлений належно. До суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення не заперечує. Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], що є батьком позивача, з 04.06.1993 р. до 2008 р. працював у Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів (а.с. 14-24). У жовтні 1993 р. [PERSON] з дружиною [PERSON] на час роботи у Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів надали у користування половину будинку [ADDRESS], що розташований на 0,10 га земельної ділянки. Будинок було здано в експлуатацію 31.08.1993 р.(а.с. 25-27). 25.01.1995 р. двоквартирний будинок, жилою площею 53, 59 кв.м в с. Велика Бугаївка було включено до числа службових Боярського управління магістральних газопроводів на підставі рішення Васильківської районної ради народних депутатів (а.с. 28). Рішенням виконавчого комітету Великобугаївської сільської ради від 28.09.2000 р. № 75 визнано право власності на житловий будинок операторів, розташований в [ADDRESS] за Боярським ЛВУМГ (а.с. 30), а в подальшому отримано державний акт на право постійного користування землею, у тому числі й на 0,10 га земельної ділянки (а.с. 31-39), на якій знаходиться половина будинку, яким користується позивач та члени його сім'ї. Після оформлення Боярським ЛВУМГ права власності на службове житло 21.12.2000 р. було постановлено надати [PERSON], 1948 р.н. на сім'ю з двох осіб на час роботи оператором ГРС службове житло за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41), у якому вже фактично проживав позивач разом з батьком та матір'ю. 24.03.2004 р. [PERSON] отримав на підставі рішення виконавчого комітету Великобугаївської сільської ради № 16 ордер на чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. на сім'ю з двох осіб (а.с. 42). 30.10.2007 р. Боярське ЛВУМГ клопотало перед паспортним столом м. Василькова Київської області про реєстрацію позивача і таким чином позивач був зареєстрований у житловому приміщенні по місцю свого фактичного проживання (а.с. 45). [INFO]. померла мати позивача [PERSON], [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 46-47). 20.02.2010 р. позивач одружився (а.с. 12) й отримав дозвіл Боярського ЛВУМГ на реєстрацію дружини та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 13) у спірному будинку, де вони втрьох і проживають. На даний час позивач не може оформити право власності на житлове приміщення і відповідно отримати у власність 0,10 га земельної ділянки, якою також відкрито, безперервно і добросовісно користується з 1993 р., тому звернувся з позовом до суду. З наданих в судовому засіданні показань свідків [PERSON],[PERSON], та письмових пояснень свідка [PERSON], вбачається, що позивач з народження проживає в спірній квартирі, яку як службове житло отримав ще його батько - [PERSON], що працював все життя в газотранспортній системі. Позивач обслуговує будинок, сплачує комунальні платежі, обробляє земельну ділянку біля будинку. Будь-яких перешкод позивачу в користуванні будинком та земельною ділянкою ніхто не чинить. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої ст. 13 цього Кодексу. Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено порушення прав позивача, відповідач не звертався до суду з позовом про виселення позивача та членів його родини, а навпаки, дозволив зареєструвати у спірній квартирі позивача, дружину і сина. Крім того, сам позивач в позовній заяві зазначає, що на протязі 21 року відповідач не звертався до нього з позовом про виселення, не чинить ніяких перешкод в користуванні [ADDRESS] та земельною ділянкою площею 0,10 га за цією ж адресою, визнав його право користування. Отже, суд вважає, що право позивача на користування спірним житловим приміщенням порушено не було, тобто відсутній спір між сторонами, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України позивачем невірно було обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів. Крім того, судом на майбутнє не вирішується питання про порушення прав. Тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed