Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 27 квітня 2014 року він надав у борг відповідачу 3000 гривень, про що відповідач надав позивачу розписку і зобов'язався в строк до 01 липня 2014 року повернути суму боргу. За твердженням позивача, до теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, суму богу не повернув. Як зазначено в позові, розписка підписана відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. В позовній заяві позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 3000 гривень в рахунок погашення боргу за договором позики грошей та понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн.. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що він дійсно 27 квітня 2014 року отримав у борг від [PERSON] 3000 гривень, про що надав йому розписку і зобов'язався в строк до 01 липня 2014 року повернути суму боргу. Відповідач стверджує, що в той же день близько о 16.00 годині він повернув [PERSON] суму боргу в розмірі 3000 гривень. Відповідач просить суд позивачу у задоволенні позову відмовити в зв'язку з безпідставністю заявлених ним позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, які приймають участь у розгляді справи, допитавши свідка, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного. 27 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] в позику 3000 гривень, які зобов'язався позивачу в строк до 01 липня 2014 року повернути. Вищезазначений факт підтверджується розпискою, наданою відповідачем позивачу. До теперішнього часу [PERSON] свої зобов'язання за договором позики грошей не виконав, борг у сумі 3000 гривень [PERSON] не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку, у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач жодного допустимого доказу на підтвердження факту виконання свого зобов'язання суду не надав. Як убачається з матеріалів справи борг відповідача перед позивачем в теперішній час складає 3000 гривень. Відповідач погашати борг в добровільному порядку відмовляється. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved