Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 08.11.2000 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 75000 доларів США, зі строком повернення до кінця 2010 року. Відповідач 18.11.2009 року повернув позивачу частину позики в розмірі 10000 доларів США, а також за їхньою спільною згодою вирішили збільшити строк повернення позики, визначивши кінцеву дату повернення до кінця 2015 року. В подальшому, а саме 26.03.2014 року відповідач повернув позивачу ще 5\~000 доларів США. Однак, у встановлений договором позики строк [PERSON] , та станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач борг не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 60000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1680000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, приичини неявкм суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики від 08.11.2000 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг кошти в сумі 75 000 доларів США, які він зобов`язався повернути до кінця 2010 року. 18.11.2009 року [PERSON] повернув [PERSON] частину позики в розмірі 10000 доларів США, а також за їхньою спільною згодою вирішили збільшити строк повернення позики, визначивши кінцеву дату повернення до кінця 2015 року. В подальшому, а саме 26.03.2014 року відповідач повернув позивачу ще 5\~000 доларів США. Зазначене підтверджується зробленими відповідними відмітками в у вказаному договорі. У зазначений в договорі строк [PERSON] , отримані в якості позики кошти в розмірі 60000 доларів США не повернув, чим порушив умови договору. Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики, строк її повернення,. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1680000 грн. (що становить позики в розмірі 60000 доларів США, що станом на 31 січня 2018 року еквівалентно 1680000 грн. ). Із зазначеного вбачається, що такий розрахунок заборгованості відповідно до курсу НБУ позивачем був зроблений станом на 31.01.2018 року, який відповідно до облікової ставки НБУ становив 28,00 грн. за 1 долар США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, постільки на день винесення рішення курс долара становить 26.3 грн за один долар США, а тому до стягнення підлягає сума 1578000 гривень. Позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, оскільки являється інвалідом 2 групи, тому на підставі ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 8810,00 грн.

Outcome: approved