Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД №374 від 29 липня 2016 року, посилаючись на те, що 29 липня 2016 року між кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД №374, за яким останній надано кредит в розмірі 8000,00 гривень під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 29 липня 2018 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року з боржника стягнуто прострочену суму боргу по кредиту по липень 2018 року включно в сумі 3154,63 грн., заборгованість по відсотках з травня 2017 року по вересень 2018 року включно в розмірі 1663,73 грн., штраф за невиконання п.4.2 договору в розмірі 1600,00 грн., суму судового збору в розмірі 1762,00 грн. Станом на вересень 2020 року включно залишок заборгованості - 1159,17 грн. Разом з тим, договором споживчого кредиту встановлено нарахування на прострочену суму платежу 90% річних, а тому за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року включно виникла заборгованість по відсотках із застосуванням процентної ставки 90% річних у розмірі 2995,20 грн. В зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по відсотках із застосуванням процентної ставки 90% річних за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року включно у розмірі 2995,20 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Повістки відповідачу надсилалися за відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п.2 ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2016 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД №374, за яким останній було надано кредит в розмірі 8000,00 гривень під 54% річних, загальним строком користування 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 29 липня 2018 року. У відповідності до п. 3.3 Договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів здійснюватиметься щомісячно згідно графіку, шляхом внесення готівки в касу або платіжним дорученням на поточний рахунок Кредитора не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Згідно п. 3.1 Договору плата за користування кредитом (проценти) становить 54% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня оформлення кредиту. В разі порушення строку погашення кредиту, але не раніше 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому повинно було відбутися погашення кредиту, на прострочену суму платежу нараховуються 90% річних. Згідно п.2.6. Договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД №374 сторони домовились, що у відповідності до ст.532 Цивільного кодексу України місцем виконання зобов`язань сторін за цим договором є місцезнаходження спілки ( [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 1). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст.530 ЦК України). Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Отже, відповідач зобов`язана виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Свої зобов`язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач по справі свої зобов`язання в установлені терміни не виконувала, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим станом по вересень 2020 року включно несплата траншів по кредиту призвела до виникнення заборгованості по відсотках з застосуванням процентної ставки 90% річних за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року включно у розмірі 2995,20 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Оскільки відповідач несвоєчасно вносила відсотки за користування кредитом, заборгованість по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved