Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної моральної шкоди на його користь в розмірі 100000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винним у вчиненні якої визнано відповідача, йому була спричинена моральна шкоду, яку він оцінює в розмірі 100000 грн. Внаслідок ДТП він тривалий час не міг використовувати свій автомобіль за призначенням, що є джерелом його доходу, пребував у постійному стресі, тому що не було коштів для ремонту машини, його здоров'я погіршилось. Внаслідок завданого організму стресу його навантаження значною кількістю медичних препаратів, лікарями рекомендовано посилене харчування, санаторно-курортне лікування, яке потребкє додаткових фінансоких витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 04.04.2017 року по справі №564/608/16-п закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно гр-на [PERSON] за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду строків передбачених ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас, у своїй постанові суд дійшов висновку про те, що водій [PERSON] перед тим як розпочати розворот не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, тобто не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Дана постанова була оскаржена в апеляційному порядку та згідно постанови Апеляційного суду Рівненської області від 19.05.2017 року, залишена без змін. Рішенням Костопільського районного суду від 08.11.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50567 грн. 92 коп. шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно частини другої вказаної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищенної небезпеки. У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно правової позиції, висловленої в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-1365цс17 від 11.10.2017 особа, яка не є власником майна, але має право розпоряджатись ним, має право на відшкодування шкоди завданої цьому майну. Суд вважає, що позивачу спричинено моральну шкоду внаслідок пошкодження майна, оскільки він тривалий час не міг використовувати автомобіль за призначенням, порушився його звичний спосіб життя. Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, оцінюючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров'я, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за вірне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат не додано жодного документу по оплаті витрат із надання правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених останнім на оплату правової допомоги у розмірі 17000 грн., у зв'язку з відсутністю документально підтверджених доказів про здійснення [PERSON] оплати адвокатських послуг.

Outcome: partial