Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього попередньої оплати за договором купівлі-продажу та процентів за користування грошовими коштами, який надалі уточнив та в уточненому позові просить суд стягнути з відповідача на свою користь 43000 грн. попередньої оплати за договором купівлі-продажу та понесених судових витрат, умотивувавши його тим, що 26 травня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди майна з викупом, пунктом 2.1 розділу 2 якого було передбачено, що орендодавець (відповідач) зобов'язується передати орендареві (позивачеві) в строкове платне володіння та користування майно, що визначено в цьому Договорі, а саме камеру сушильну марки СК-20, з наступним переходом прав власності на нього від орендодавця до орендаря, а орендар зобов'язується прийняти майно у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплатити орендодавцеві платежі, передбачені цим договором. Пунктом 3.3. Договору було визначено порядок передачі майна - камери сушильної - в оренду з викупом, згідно якого камера вважалась переданою в оренду з викупом з моменту підписання акту приймання-передачі. 26 травня 2011 року між ним та відповідачем було складено такий акт приймання-передачі майна, який є додатком №1 до Договору та яким було передбачено обов'язок відповідача відремонтувати та ввести в експлуатацію зазначену вище сушильну камеру протягом 30-ти діб з дня сплати ним початкового внеску в розмірі 35000 грн. (п. 2. 4. Договору) та гарантувати цикл сушки деревини протягом 7-9 діб. За приписами пункту 5.1 розділу 5 Договору він, хоча і з запізненням, вніс відповідачеві попередню оплату в сумі 40000 грн. (до 06.08.2011 року), а надалі сплатив ще 3000 грн. (05.11.2011 року). Проте відповідач у порушення зазначених домовленостей не відремонтував та не ввів в експлуатацію сушильну камеру у встановлені строки та не передав технічну документацію на неї. Окрім того, експертним висновком №Є-266 від 29.11.2013 року експерта Торгівельно-промислової палати України було встановлена неможливість ідентифікувати камеру сушильну СК-20 як таку та неможливість її експлуатації за прямим призначенням. Представник позивача підтримав уточнений позов у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечував на тій підставі, що він не підписував ніяких зобов'язань про ремонт та введення в експлуатацію зазначеної сушильної камери, позаяк передав її позивачеві у справному стані, який деякий час користувався камерою за її прямим при значенням. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 26 травня 2011 року сторонами було укладено договір оренди майна з викупом, згідно якого відповідач зобов'язався передати позивачеві в строкове платне володіння та користування камеру сушильну марки СК-20 з наступним переходом прав власності на неї від відповідача до позивача, а позивач зобов'язався прийняти камеру у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплатити відповідачеві платежі, передбачені цим договором (а.с.54, 55). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов'язку, встановленого в акті приймання-передачі майна від 06.08.2011 року, підписаного сторонами, який є додатком №1 до Договору, відремонтувати та ввести в експлуатацію зазначену вище сушильну камеру протягом 30-ти діб з дня сплати ним початкового внеску в розмірі 35000 грн. (а.с.8). Із матеріалів справи видно про сплату позивачем відповідачеві грошових коштів у виконання своїх зобов'язань, передбачених Договором (а.с.9-15). Проте, при дослідженні в судовому засіданні зазначеного Акту встановлено, що сам Акт було викладено друкованим (машинописним) шрифтом, тоді як положення про обов'язок відповідача відремонтувати та ввести в експлуатацію сушильну камеру протягом 30-ти діб з дня сплати позивачем початкового внеску в розмірі 35000 грн. внесені в Акт рукописним шрифтом, не застереженим підписом ані позивача, ані відповідача. Такі обставини, з урахуванням при цьому пояснень відповідача в судовому засіданні, вказують на те, що положення про зобов'язання відповідача щодо ремонту та введення в експлуатацію зазначеної вище сушильної камери протягом 30-ти діб з дня сплати позивачем початкового внеску в розмірі 35000 грн. були внесеними в Акт після його підписання сторонами та без відома відповідача. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, за вищевикладеного та з урахуванням вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed