Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регрессу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 9898,27 грн., а також 243,60 грн. судового збору посилаючись на те, що17.05.2011 року в в Київській бласті, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] - відповідача по справі, та транспортного засобу «OPEL», д.н.з. [NUMBER], під керуванням[PERSON] (потерпілого). 30.06.2011 року постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 340,00 грн. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим потерпіла особа звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди. ЗгідноВисновку № 139 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 20.06.2011 року, кладеного ФОП [PERSON], становить 11397, 92 грн. (з урахуванням ПДВ) за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому відшкодована не була. На підставі наказу № 2730 від 24.10.2011 р. позивач відшкодував потерпілій особі матеріальні збитки в розмірі 9898,27 грн., а тому відповідно до пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у нього виникло право зворотної вимоги до [PERSON]. Оскільки відповідач в добровільному порядку не компенсував виплаченого страхового відшкодування, то позивач звернувсядо суду з зазначеним позовом. Представник позивачав судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї явки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позо підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що17.05.2011 року в в Київській області, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] - відповідача по справі, та транспортного засобу «OPEL», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (потерпілого). Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2011 року [PERSON] визнановинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 340,00 грн. Як зазначено ч. 1, 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чивчинені вони цією особою. Вищевказана постанова суду ніким із учасників не оскаржувалася. Дорожньо-транспортна пригода за участю вказаних транспортних засобів призвела, зокрема, до механічних пошкоджень автомобіля «OPEL», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.4 вказаного Закону суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. Умовами п.21.1 ст.21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є не обов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону. Крім того, згідно з п. 21.4 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність. Завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійсненнявиплатізцентралізованихстраховихрезервнихфондівкомпенсацій та відшкодувань на умовах передбачених цим Законом. При цьому, в силу пп. а) п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на земних транспортних засобів», МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Умовами п.34.2 ст.34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В матеріалах справи наявний Висновок № 139 про визначення вартості матеріального збитку від 15.06.2011 року згідно якого вартість матеріального збитку автомобіля «OPEL», д.н.з. [NUMBER] складає 11397,92 грн. На підставі викладеного, вбачається, що Моторним (транспортним) страховим бюро України було здійснено виплату потерпілій стороні - [PERSON] завданий матеріальний збиток в розмірі 9898,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4562 від 25.10.2011 року. За послуги аварійного комісара фізичної особи-підприємця [PERSON], що полягали у визначенні розміру відшкодування і зборі матеріалів, позивач поніс витрати в розмірі 400 грн. підтвердженням чого є Акт виконаних робіт № 102 від 20.06.2011 року. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.1 п.3, ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, право зворотної вимоги до винної особи, передбачено також пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. З урахуванням викладеного, вбачається, що в данному випадку між сторонами по справі є правовідносини з відшкодування збитків в порядку регресу. Таким чином, суд погоджується із обґрунтованістю вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України та приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума здійсненого страхового відшкодування у межах фактичних витрат в розмірі 9898,27 та витрат, що полягали у визначенні розміру відшкодування і зборі матеріалів, в розмірі 400 грн. Суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в розмірі243,60 грн.

Outcome: approved