Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 90249,28 грн., вказавши, що 20.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100280560В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах ,зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 1.1 Кредитного договору). За умовами п.п.3.1-3.3 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 37500 грн.; проценти за користування кредитом - 32,0% річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 20.06.2015 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором. Повернення кредиту та процентів має відбутись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п. 3.4., 4.6 Кредитного договору). Згідно п.3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Позивач зазначає, що умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 20 червня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 37500,00 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта № [NUMBER] договором № 964374 від 19.06.2012 року банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, розпискою держателя картки, меморіальним ордером № 20294 від 20.06.2012 року, виписками по особовим рахункам відповідача. Однак, відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 20.01.2014 року склала 90249,28 грн. Згідно пп. 5.2.1 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору (п. 5.2.2). Відповідно до п.п.5.3.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.п.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Позивач вказує, що 19 грудня 2013 банком був направлений відповідачу лист-вимога вих. № 1468/600-2 від 18.12.2013 року про дострокове повернення кредиту. Однак, вимоги позивача не були виконані: відповідач ніяких заходів щодо погашення заборгованості не прийняв. Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно п. 9.7 Кредитного договору сторони визначили, що строк позовної давності до вимог по стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у три роки. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № R53100280560В від 20.06.2012 року станом на 20 січня 2014 року склала 90249,28 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом - 37500,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 15177,46 грн.; пеня 0,5 % за прострочення зобов'язань з повернення кредиту - 17886,23 грн.; пеня 0,5 % за прострочення зобов'язань зі сплати процентів - 19685,59 грн. У зв'язку з вищевикладеними позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № R53100280560В від 20.06.2012 року в розмірі 90249,28 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також відповідачем надано до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій зазначив, що дійсно між ним та позивачем ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір від 20.06.2012 року № R53100280560В за яким він отримав кредитні кошти. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем відповідач не мав змоги виконувати зобов'язання за договором належним чином. Із заявленими вимогами відповідач не погоджується в частині стягнення неустойки, а саме: відповідно до умов кредитного договору п. 3.2 строк повного погашення кредиту 20.06.2015 року. Також відповідач погоджується з п. 3.4 кредитного договору, яким передбачено, що повернення кредиту має відбуватися щомісяця ануїтетними платежами на протязі 36 місяців. Відповідач в своїх запереченнях посилається на п.п. 3.2, 3.4 кредитного договору строк повного погашення ще не настав, а позивач вже на момент подачі позову зазначає, що все тіло кредиту є простроченим та нараховує на платежі строк яких ще не настав пеню, що на думку відповідача, не відповідає умовам договору та чинному законодавству. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач нарахував пеню за весь час дії кредитного договору, а також на ті платежі, які ще не є простроченими. За нормами ст. 258 ЦК України до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач зазначає, що аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяців. Перед зверненням кредитора до суду, починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За таких обставин, відповідач вважає, що включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами річного строку позовної давності до основної вимоги, не ґрунтуються на вимогах закону. Внаслідок чого розмір пені, який підлягає стягненню з боржника обраховується за останній рік до звернення з позовом до суду. Також відповідач просить суд, що враховуючи те що він має тяжкий матеріальний стан (він безробітний. На його утриманні знаходиться малолітня дитина та вагітна дружина, у власності не має майна за рахунок якого можливо було б отримувати прибуток) на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до такого розміру, щоб можливо було його сплатити при його умовах життя. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до неустойки в 1 (один) рік та зменшити розмір неустойки до 1000 (однієї тисячі) грн., але відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду пояснень та розрахунку щодо можливого зменшення неустойки. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що дійсно, 20.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100280560В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах ,зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 1.1 Кредитного договору). За умовами п.п.3.1-3.3 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 37500 грн.; проценти за користування кредитом - 32,0% річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 20.06.2015 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором. Повернення кредиту та процентів має відбутись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п.3.4., 4.6 Кредитного договору). Згідно п.3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 20 червня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 37500,00 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта № [NUMBER] договором № 964374 від 19.06.2012 року банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів, розпискою держателя картки, меморіальним ордером № 20294 від 20.06.2012 року, виписками по особовим рахункам відповідача. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 20.01.2014 року склала 90249,28 грн. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на п. 3.2 кредитного договору, що строк повного погашення кредиту 20.06.2015 року, а тому строк повного погашення ще не настав. Згідно пп. 5.2.1 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору (п. 5.2.2). Відповідно до п.п.5.3.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.п.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 19 грудня 2013 банком був направлений відповідачу лист-вимога вих. № 1468/600-2 від 18.12.2013 року про дострокове повернення кредиту. Однак, вимоги позивача не були виконані: відповідач ніяких заходів щодо погашення заборгованості не прийняв. Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів, а також проценти в розмірі, визначному договором. Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно п. 9.7 Кредитного договору сторони визначили, що строк позовної давності до вимог по стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у три роки. Отже, при підписанні кредитного договору відповідач погодився зі всіма умовами даного кредитного договору, тому посилання його на ст. 258 ЦК України є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе і необхідне винести рішення по справі, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved