Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути заборгованість за договором № 412252 від 09.10.2014 року, про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти. Відповідно до п. 1.1. Договору банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту Рахунок за тарифним пакетом Стандартний. Згідно із п. 1.1.1. договору, банком відповідачу відкрито поточний рахунок в Гривні України на умовах тарифного пакету «Стандартний», тарифів за користування платіжною картою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходиться у приміщеннях установ Банку. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що банк зобов'язується приймати і зараховувати на Рахунок грошові коти, які надходять клієнту, та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в т.ч. здійсненими з використанням Платіжної карти, в межах Витратного ліміту. Відповідно до п. 1.3. Договору, клієнт зобов'язується здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами. В позові позивач зазначив, що виконав свої зобов'язання за договором, а відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів у розмірі 13788,86 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.10.2014 року між позивачем та відповідачем був укладено договір [NUMBER] про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти. Як встановлено в судовому засіданні, Банк виконав свої зобов'язання надавши грошові кошти відповідачу. Водночас відповідач свої зобов'язання не виконав та кошти у строки встановлені Договором не повернув. Станом на 04 вересня 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карти [NUMBER] від 09 жовтня 2014 року в сумі 13788,86 грн., в тому числі: 2832,60 грн. - заборгованість за несанкціонованим овердрафтом; 3226,47 грн. - заборгованість за процентами; 4505,58 грн. - пеня; 369,86 грн. - загальна сума 3% річних; 2854,35 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 369,86 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, договором № 412252 від 09.10.2014 року, про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти, передбачено сплату процентів за порушення умов договору, а тому з відповідача не підлягають стягненню 3% річних. Враховуючи вищевикладене, позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК Українистягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial