Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 вересня 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис №107. Мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ним та відповідачкою не склалися через те, що вони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини вони припинили з березня 2014 року, проживають окремо. Позивач вважає, що примирення з відповідачкою є неможливим, оскільки жоден з них не виявив бажання примиритися, та зазначає, що їх сім'я з відповідачкою розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та про стягнення аліментів відсутній, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Позивач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 31 березня 2016 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а згідно поданої заяви (а.с.17) просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.34), у судове засідання 31 березня 2016 року не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб та слухати справу за її відсутності (а.с.35). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 вересня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №107, в період якого у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Спільне життя подружжя не склалося через те, що подружжя зрозуміло, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з березня 2014 року. Спір про розподіл майна та про стягнення аліментів відсутній, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з березня 2014 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо,а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved