Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до «БСК - ГРУП» про відшкодування шкоди при захисті прав споживачів та в обґрунтування зазначив, що з метою оновити паркан на дачі у його батьків в серпні 2016 року він на сайті інтернет-магазину ТОВ «БСК - ГРУП» уклав дистанційний договір поставки без номеру. Відповідно до цього договору відповідач зобов'язався поставити позивачу металеву огорожу протягом 15-20 днів з моменту здійснення 50% передоплати, а також провести монтажні роботи по встановленню цих металевих конструкцій не пізніш 1 календарного дня з моменту отримання передоплати та виконати роботи 30-ти денний строк. У зв'язку з тим, що відповідач свої обов'язки не виконав позивачем йому була надіслана претензія з вимогою повернути сплачені кошти, однак відповідач на це ніяк не відповів. На підставі наведеного, з врахуванням передбаченої договором неустойки, просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 19335 грн., нарахування неустойки в розмірі 1485 грн., пеню у розмірі 14850 грн., а також відшкодувати витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до наданих відповідачем заперечень будь-яких договорів про виконання робіт між позивачем та відповідачем не укладалося. Усі договори, які укладаються ТОВ «БСК_ГРУП» відповідають встановленій на підприємстві формі. Надана позивачем суду копія договору формі договорів підприємства не відповідає. Позивач дійсно звертався в телефонному режимі до ТОВ «БСК_ГРУП» про можливість поставки йому металевих конструкцій та зарахував на рахунок підприємства 9000 грн., але укладати будь-які договори позивач відмовився. Оскільки вищевказані кошти були зараховані позивачем як від ФОП, то будь-яка діяльність без укладання договору буде протиправною, про що позивач був проінформований та йому було запропоновано повідомити на підприємство свої реквізити для повернення сплачених ним коштів, але останнім цього зроблено не було. На підставі наведеного відповідач просить у позові відмовити у повному обсязі оскільки предмет позову належним чином не наведений, а позивач перерахував гроші як фізична особа підприємець, у зв'язку з чим позов повинен розглядати господарський суд. Також відповідач просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки вони необґрунтовані. Вислухавши пояснення позивача, ознайомившись із запереченням відповідача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як зазначено в ч.3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. В судовому засіданні позивач стверджував, що у нього з відповідачем виникли договірні відносини, оскільки ними був укладений та підписаний відповідний договір поставки. В той же час представник відповідача цей факт заперечував та зазначав, що ТОВ «БСК-ГРУП» будь-яких правовідносин з позивачем не мало, ніяких договорів з ним не укладало, а, отже, не має перед ним ніяких зобов'язань. На підтвердження своєї позиції позивачем були надані суду копії відповідного договору та специфікації до нього, однак дані документи не підписані сторонами та договір, по твердженню відповідача, не відповідає типовій формі договорів, які укладаються ТОВ «БСК-ГРУП». Позивач в судовому засіданні підтвердив, що оригіналу договору він не має. На підставі наведеного, виходячи з вищевказаних норм закону, суд вважає надані позивачем копії договору та специфікацій до нього неналежними та недопустимими доказами, оскільки за відсутності на будь-якому документі підпису обох сторін неможливо встановити дійсність наміру останніх по вчиненню правочину. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність досягнення згоди між двома сторонами з усіх істотних умов договору, тобто наявності договірних правовідносин між позивачем та відповідачем, суду надано не було. Поміж тим, судом встановлено та визнано сторонами, що платіжним дорученням №36 від 26.08.2016 року ФОП [PERSON] перерахував ТОВ «БСК-ГРУП» суму в розмірі 9000 грн., призначення платежу: передоплата за поставку та монтаж 42, 5 м. огорожі згідно договору (а.с.7). Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В судовому засіданні встановлено, що позивачем, без прийняття ТОВ «БСК-ГРУП» умов договору та відповідних зобов'язань по ньому, необґрунтовано були перераховані на рахунок останнього 9000 грн. Під вiдсутнiстю правової підстави набуття майна розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «БСК-ГРУП» безпідставно набуло перераховані йому позивачем кошти в сумі 9000 грн., які підлягають стягненню на користь останнього. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що у стосунках з ним позивач виступав як підприємець, оскільки відповідно до пояснень позивача отриману від відповідача огорожу він збирався використати у приватних інтересах, а не у підприємницькій діяльності. Факт зазначення в платіжному дорученні у якості платника «ФОП [PERSON]» при відсутності документально підтверджених договірних стосунків між двома юридичними особами не може служити достатнім та належним доказом господарських взаємовідносин. Крім того, підприємницька діяльність ФОП [PERSON] пов'язана із комп'ютерним програмуванням та іншою діяльністю у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність між позивачем та відповідачем договірних зобов'язань, вимоги про стягнення пені та неустойки за договором поставки задоволенню не підлягають. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин надання йому адвокатом правової допомоги саме за даною справою та обставин здійснення ним оплати послуг по наданню правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката по даній справі. Надані суду позивачем договір про надання юридичної допомоги та копія квитанції не містять у собі відомості про виконання адвокатом будь-яких процесуальних дій саме по даній справі та проведення позивачем оплати послуг адвоката в сумі 3000 грн. саме за виконання процесуальних дій по справі, що розглядається в цьому провадженні. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 257 грн. 89 коп.

Outcome: partial