Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. На обґрунтування позовних вимог пояснив, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Також у спірній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON], дочка [PERSON], чоловік дочки [PERSON], онука [PERSON], дочка [PERSON], а також відповідач, громадянин Ірану, [PERSON] - колишній чоловік дочки [PERSON]. В даній квартирі відповідач не проживає з 2010 року, а з 05.09.2012 року шлюб між дочкою та відповідачем було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва. Відповідач проживає за межами України та не збирається повертатися до України. В даній квартирі він не проживає, та не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденції за даною адресою, особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актом перевірки фактичного не проживання [PERSON]від 17.03.2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Як зазначає ч.1, ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1, ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено у судовому засіданні, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири серії АВО №750305 від 23.02.2001 року (а.с.3). Спірна квартира є ізольованою, 3-кімнатною, жилою площею 41,3 м2, розташованою на 9 поверсі 10-ти поверхового будинку. На день розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], вказані обставини підтверджуються довідкою Ф-3 (а.с.8). Як зазначає позивач [PERSON], відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком його дочки та після припинення шлюбних відносин, а саме з 2010 року, забрав свої речі та виїхав з даної квартири. Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу № 2-7435/2012 від 05.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Згідно ч.2, ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поскільки відповідач [PERSON] не є співвласником або власником спірної квартири, з 2010 року не проживає в даній квартирі, не сплачує витрати за житлово-комунальні послуги, не цікавиться нею, за весь час не ставив питання та не намагався вселитись, будь-хто із проживаючих відповідачу не чинив перешкод у користуванні житлом, тому відповідач був відсутній в спірній квартирі понад 1 рік без поважних підстав і його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], задовольнивши вказаний позов.

Outcome: approved