Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3846643-02-21-01 від 22.05.2017 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 22.02.2018 року в м. Харкові в районі перехрестя проспекту Гагаріна та вул. Молочної мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Лексус» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідачки та автомобіля «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Мазда». Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] повністю визнала свою вину, протокол не оспорювала. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 18/6/226/842897 від 07.07.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда» АХ 1801 ЕЕ склала 349109,46 грн. Згідно актів виконаних робіт вартість відновлювального ремонту авто «Мазда» склала 361604,80 грн. за заявою потерпілої особи [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 335473,54 грн. Факт ДТП 27.02.2018 року був визнаний страховим випадком, що підтверджується страховим актом. В зв`язку з тим, що [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, то у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом в АТ «Просто-страхування», то страхова компанія відповідачки здійснить виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом в розмірі 100000,00 грн. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 235473,54 грн. 14.01.2019 року між ПрАТ «СК`ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3846643-02-21-01 від 22.05.2017 року. Крім того позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 11141,80 грн. та витрати по сплаті судового збору. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.04.2019 року за клопотання представника позивача призначено судовий розгляд у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 03.05.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «ВУСО», закрито підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.06.2019 року по справі призначено комплексну авто-технічну та трасологічну експертизи. Постановою Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 року ухвала суду про призначення експертизи скасована, справа направлена для продовження розгляду. Ухвалою суду від 12.11.2019 клопотання представника відповідача про призначення авто-товарознавчої експертизи залишено без розгляду. Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачки проти позову заперечував, зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини [PERSON] , матеріали справи про адміністративне правопорушення не місять доказів її вини, а напроти вказують на вину у ДТП водія автомобіля «Мазда». Також вважав, що вина у ДТП є водія [PERSON] . Вартість ремонту також викликає сумніви в частині ціноутворення та необхідності заміни узлів та деталей. Ціна явно завищені, а в ряді випадків зазначено заміну одних і тих самих деталей. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2018 року о 20 годині 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Lexus GX 470» державний реєстраційний номер [NUMBER] в районі перехрестя пр. Гагаріна та вул. Молочна в м. Харкові здійснила проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Mazda CX-5» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та заподіяння матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушила п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. На зазначену постанову адвокатом Щит І.А. як захисником [PERSON] , подано апеляційну скаргу. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 31.08.2019 року відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 18/6/226/842897 від 07.07.2018 року, виконаного ФОП « [PERSON] », вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда», державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 349109,46 грн. Згідно актів виконаних робіт № ДЧ5-000170 від 25.06.2018 року, № ДЧ4-000228 від 25.06.2018 року, № КА5-003433 від 28.11.2018 року, № КА5-00327 від 01.10.2018 року, № КА5-003219 від 01.10.2018 року, № КА5-002920 від 25.06.2018 року, № КА5-002703 від 25.06.2018 року, № КА5-003218 від 01.10.2018 року, № КА5-002823 від 22.05.2018 року вартість відновлювального ремонту авто «Мазда», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » склала 361604,80 грн. За заявою [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобов`язання, згідно Договору добровільного страхування на підставі страхового акту № 02285-02 від 20.03.2018 року, доповнення № 1 до страхового акту від 22.05.2018 року, доповнення № 2 до страхового акту від 06.08.2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 335473,54 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 52-55). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за Полісом АК/7394768 в АТ «Просто-страхування», в зв`язку з чим ПрАТ «СК`ВУСО» звернулося до АТ «Просто-страхування» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. АТ «Просто-страхування» здійснить виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № АК/7394768 в розмірі 100000,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 235473,54 грн. 14.01.2019 року між ПрАТ «СК`ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3846643-02-21-01 від 22.05.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 ст. 1187 ЦК України зокрема встановлює, що джерелом підвищенної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до положень\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6\~при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Ст. 22 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказує, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред*явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст. 1191\~ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, оскільки розмір матеріального збитку становить 361604,80 грн., страхова компанія ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила страхове відшкодування на користь потерпілого в сумі 335473,54 грн., АТ «Просто-страхування» здійснить виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 100000,00 грн., а згідно додатку № 1 до Договору № 14/01/2019 про відступлення права вимоги від 14.01.2019 року до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги про стягнення 235473,54 грн., таким чином з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню 235473,54 грн. Відповідно до частини другої\~статті 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відповідно до частини шостої\~статті 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цієї особою. Виходячи з цього, факт вчинення відповідачкою [PERSON] . ДТП, внаслідок порушення нею вимог пункту 8.7.3 «е»\~Правил дорожнього руху, є доведеним і не підлягає доказуванню в цій справі. Пояснення представника відповідача щодо завищеної вартості виконаних робіт суд оцінює критично. Так, у судовому засіданні сторонам у справі були роз*ясненні їх процесуальні права та обов*язки, серед яких є право звертатись з клопотаннями. Представником відповідача не оспорювалась сума збитку спричиненого автомобілю «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , також не оспорювався факт ремонту автомобіля та те, що на цей ремонт були витрачені кошти в розмірі 361604,80 грн. В судовому засіданні 12.11.2019 року представником відповідача було заявлено про призначення авто-товарознавчої експертизи, яке ухвалою суду залишено без розгляду. Інших належних та допустимих доказів щодо спростування вартості ремонту, на час розгляду справи представником відповідачки суду не надано. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ФОП « [PERSON] ». Крім того позивачем понесені витрати на правову (правничу) допомогу. 01.02.2019 року між ФОП «Войтюк [PERSON] .» з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Мазуренко Войтюк та Партнери» було укладено договір № 6 про надання правової (правничої). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1\~ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11141,80 грн., позивачем надано до суду: копію договору про надання правової допомоги № 6 від 01.02.2019 року, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору № 6 від 19.02.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 6/02/19 від 19.02.2019 року про сплату ФОП « [PERSON] » 11141,80 грн., довідку адвокатського об`єднання «Мазуренко Войтюк та Партнери» про сплату ФОП « [PERSON] » 11141,80 грн. Як вбачається з акту виконаних робіт Адвокатським об`єднанням «Мазуренко Войтюк та Партнери» виконано наступні роботи: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції, 4 години вартістю 3073,60 грн., підготовка та відправка запитів до поліції та суду про отамання адмін. матеріалів по ДТП 2 години вартістю 1536,80 грн., підготовка та відправка позовної заяви для подачі до суду 5 годин вартістю 3842,00 грн., підготовка заяви, клопотання до Комінтернівського районного суду м. Харкова 0,5 годин вартістю 384,20 грн., представництво інтересів позивача у Комінтернівському районному суді м. Харкова 1 година вартістю 768,40 грн. Аналізуючи надані докази суд вважає, що витрати за правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2354,74 грн., крім того позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921,00 грн. за подачу апеляційної скарги на ухвалу Комінтернівського районного суду про призначення експертизи, таким чином зазначені суми підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved