Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: ПАТ «Українська пожежно страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 82968,27 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2012 року близько 08.54 год. в м.Києві на а/д Київ - Обухів (Голосіївський район) [PERSON], керуючи автомобілем «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення із автомобілем «КIACerato», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року. Відповідно до Звіту №16/12/12, складеного суб'єктом оціночної діяльності «Тандем», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КIACerato», д.н.з. [NUMBER], становить 81518,27 гривень. Крім того, позивач поніс інші витрати, у зв'язку із пошкодженням його автомобіля, а саме: 405 грн. послуги з транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП та 1000 грн. витрати на проведення оцінки завданого збитку. На підставі положень ст.ст.1166, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача, матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача визнав позов частково, лише в розмірі різниці між розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування, яке повинна сплатити страхова компанія, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. В обгрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначив, що цивільно -правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована на підставі полісу №АВ/6118601 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані із відшкодуванням особою, цивільно -правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Рено Кенго», д.н. [NUMBER], у зв'язку із чим позивач повинен був отримати страхове відшкодування від страхової компанії відповідача. Зазначив, що страхове відшкодування не було виплачено позивачу внаслідок бездіяльності останнього, які виразились у ненаданні транспортного засобу на огляд представником ПрАТ «Українська пожежно страхова група». Крім того, заперечив щодо розміру нарахованої суми страхового відшкодування. Представник третьої особи - ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія», в судове засідання не з»явився, надіславши письмові пояснення з приводу заявлених вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2012 року близько 08.54 год. в м.Києві на а/д Київ - Обухів (Голосіївський район) [PERSON], керуючи автомобілем «Рено Кенго», д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення із автомобілем «КIACerato», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] відповідно до вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2013 року. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 27.10.2012 р., в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Транспортний засіб «КIACerato», д.н.з. [NUMBER] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу у справі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «КIACerato», д.н.з. [NUMBER]зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно Листом від 10.07.2013 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила позивачу в виплаті страхового відшкодування згідно п. 37.1.ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невиконання потерпілим або іншою особою,яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньою -транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставоюдля відмови у здійсненні страхового відшкодування. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 27.10.2014 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 11.03.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи цивільно - правові відносини, які склались між сторонами, суд вважає, правомірним звернення стягнення шкоди заподіяної дорожньо -транспортною пригодою, належному позивачу автомобілю «КIACerato»,безпосередньо з особи винної у її заподіянні. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту №16/12/12, складеного субєктом оціночної діяльності «Тандем», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КIACerato», д.н.з. [NUMBER], становить 81518,27 гривень, вартість проведення дослідження відповідно до прибуткового касового ордеру становить 1000 грн. Крім того, відповідно до акту прийому -передачі виконаних робіт від 27.10.2012 приватним підприємцем [PERSON] позивачу надано технічну допомогу та буксирування автомобіля «КIACerato», д.н.з. [NUMBER], котрі сплачені останнім згідно квитанції до прибуткового касового ордеру в сумі 405 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 16.05.2016 року за клопотанням представника відповідача було призначено автотоварознавчу експертизу щодо визначення розміру матеріального збитку, проте згідно повідомлення про неможливість надання висновку №11149/16-54 від 19.09.2016 року Київським науково -дослідним інститутом судових експертиз матеріали цивільної справи №752/17597/15-ц повернуті до Голосіївського районного суду м.Києва у зв'язку із незадоволенням клопотання експертів, а саме ненадання на огляд автомобіля. Разом з тим, відповідачем у справі в ході судового розгляду не спростовано докази, надані позивачем на підтвердження розміру завданих матеріальних збитків. Крім того, стягненню з відповідача підлягають витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1000 грн. та послуги з транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП у розмірі 405 грн., сплата яких підтверджена належними та допустимими доказами по справі та заподіяння яких безпосередньо пов'язані із дорожньо -транспортною пригодою. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 82968 грн. 27 коп., є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду належними у справі доказами, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. Оскільки, позивач на підставі пункту 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути судові витрати у справі з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved