Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою згідно вимог якого просив зобов»язати [PERSON], [INFO], іпн. [NUMBER], адреса реєстрації місця постійного проживання - 36042, [ADDRESS] - не чинити перешкод [PERSON] [INFO], адреса реєстрації місця постійного проживання - 36014, [ADDRESS] в користуванні квартирою [ADDRESS] та зобов»язати віддати [PERSON] один з оригіналів ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказував, що йому та відповідачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Проте відповідачка перешкоджає йому в користуванні належної на праві власності квартирою. Ухвалою суду від 14 травня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.07.2018 року в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та підтверджено документально, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва від 27 липня 2015 року про право на спадщину за законом належить ? квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року також є власником 1\\2 частини вказаної квартири, в якій постійно проживає вона та син - [PERSON], [INFO]. З часу успадкування позивачем частини квартири відповідач перешкоджає в користуванні належним майном позивачу. У звязку з чим він не має можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном. Частинами 1та 4статті 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.263-265ЦПК України, суд, -

Outcome: approved