Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 13.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVI0GA00000007, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 29710 доларів США. Того ж дня між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки №CVI0GA00000007. Відповідно до умов договорів відповідач передала в іпотеку банку квартиру №1, загальною площею 37, 89 кв.м., що розташована в м.Чернівці по вул.Довбуша, 56. Зазначене нерухоме майно належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1995 року. Станом на 12.07.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 99191,80 доларів США, що значно перевищує вартість предметів іпотеки. Однак, позивачу стало відомо про те, що 13.03.2016 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління під час примусового виконання виконавчого листа №2-6135, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості з [PERSON] в сумі 393516 грн. 78 коп. накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Окрім того, позивач вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.01.2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVI0GA00000007 від 13.07.2007 року в розмірі 31733,93 доларів США звернуто стягнення на квартиру №1, загальною площею 37, 89 кв.м., що розташована в м.Чернівці по вул.Довбуша, 56 яка належить [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Просив звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: квартиру, загальною площею 37,89 кв.м., яка розташована за адресою м.Чернівці вул.Довбуша, 56/1, що накладений постановою Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління від 13.03.2012 року під час примусового виконання виконавчого листа №2-6135, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості з [PERSON] в сумі 393516 грн. 78 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVI0GA00000007, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 29710 доларів США.(а.с.3-5). Того ж дня між банком та [PERSON]. з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов договору відповідач передала в іпотеку банку квартиру №1, загальною площею 37, 89 кв.м., що розташована в м.Чернівці по вул.Довбуша, 56. Вартість предмету іпотеки сторони визначили у розмірі 171700 гривень (а.с.6-11). Станом на 23.01.2012 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 31733,93 доларів США, що значно перевищує вартість предметів іпотеки. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною третьою та четвертою ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Зняття арешту в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження за положеннями ч. 5 ст. 60 Закону можливо виключно за рішенням суду. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З урахуванням наведених норм Закону, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права. Згідно ст.12, ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що відділами Державної виконавчої служби зроблено не було. Аналізуючи зміст наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як було встановлено судом, 13.03.2016 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління під час примусового виконання виконавчого листа №2-6135, виданого Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості з [PERSON] в сумі 393516 грн. 78 коп. накладено арешт на все нерухоме майно боржника(а.с.12). За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved