Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що позивач по справі - [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартири знаходиться на 4-му поверсі 5-ти поверхового цегляного житлового будинку. 04.04.2014 з вини відповідача - власника квартири [ADDRESS], який проживає поверхом вище, сталося залиття квартири позивача. Відповідно до акту ОСББ «Текстильник» від 04.04.2014, залиття сталося з вище розташованої квартири [ADDRESS], причина залиття - самовільне втручання власника квартири в систему опалення будинку. Сліди залиття видно по всьому периметру стелі вітальні, де лилася потоками вода, відклеїлися шпалери, падала штукатурка, деформована підлога, залиті меблі; диван, крісла, стільці, речі в шафі. Внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача, позивачу було завдано майнової шкоди на суму 15540,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості збитків, отриманих в результаті залиття однокімнатної квартири [ADDRESS], проведеної ТОВ «УКРІНТЕКС». За проведення незалежної оцінки з визначення розміру матеріального збитку, мною сплачено 2200,00 грн. За надання правової допомоги у захисті прав та інтересів позивача, позивачем сплачено 3000,00 грн., що підтверджується договором та актом виконаних робіт. Крім того, внаслідок залиття та усуненням наслідків залиття, позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, представник позивача подав суду заяву відповідно до якої просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі - [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартири знаходиться на 4-му поверсі 5-ти поверхового цегляного житлового будинку. 04.04.2014 з вини відповідача - власника квартири [ADDRESS], який проживає поверхом вище, сталося залиття квартири позивача. Відповідно до акту ОСББ «Текстильник» від 04.04.2014, залиття сталося з вище розташованої квартири [ADDRESS], причина залиття - самовільне втручання власника квартири в систему опалення будинку. Сліди залиття видно по всьому периметру стелі вітальні, де лилася потоками вода, відклеїлися шпалери, падала штукатурка, деформована підлога, залиті меблі; диван, крісла, стільці, речі в шафі. Внаслідок залиття квартири позивача з вини відповідача, позивачу було завдано майнової шкоди на суму 15540,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості збитків, отриманих в результаті залиття однокімнатної квартири [ADDRESS], проведеної ТОВ «УКРІНТЕКС». За проведення незалежної оцінки з визначення розміру матеріального збитку, мною сплачено 2200,00 грн. Крім того, внаслідок залиття та усуненням наслідків залиття, позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Згідно ст.ст. 151, 177 ЖК України передбачено що, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, додержуватись правил утримання жилого будинку, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Системний аналіз вищезазначених положень закону та встановлених обставин, дає підстави для висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем завдано майнову шкоду позивачу в розмірі 15540,00 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення 3000,00 грн. правової допомоги, то в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, з огляду на наступне. Так, відповідно п.3.1. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Відповідно до п. 1 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 N 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку. Касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (265/95-ВР), і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Оскільки позивачем та представником позивача не надано належних доказів чи будь-яких фактичних даних, зокрема письмових доказів, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що підтверджує понесення ним витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт (а.с. 47) не може бути належним доказом про сплату позивачем витрат на правову допомогу, а інших доказів (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, прибутковий касовий ордер тощо) позивачем не надано, суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином судовий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial