Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в праві користування, розпорядження власним майном, визнання особи такою, що втратила право проживання і користування житлом, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що він є власником будинку [ADDRESS]. Окрім позивача в спірному будинку зареєстрована її онука, відповідач по справі - [PERSON], [INFO]. Відповідач з 2010 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв'язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач та її представник в судове засідання не прибули, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Третя особа - представник Павлівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо позовних вимог не має. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. На підставі договору міни від 21.09.1999 р., посвідченого державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори Бурш Л.І. (серія АВЕ № 720066), [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано відповідно Реєстраційного посвідчення № 341 від 29.09.1999 року, виданого Мар'їнським районним державним підприємством капітального будівництва та технічної інвентаризації. Згідно акту від 09.07.218 року, складеного депутатом Павлівської сільської ради, який підписаний сусідами сторін у справі - мешканцями по [ADDRESS], підтверджено, що відповідач - [PERSON] не проживає у спірному будинку з 2010 року по теперішній час. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно своєї волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні актом від 09.07.2018р. встановлено, що з 2010р. відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив. На спростування доводів позивача, відповідач всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкає в спірному будинку з 2010 р., тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останній втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved