Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], та відповідно до уточнених позовних вимог просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. При цьому посилається на те, що відповідач не піклується про дітей, ухиляється від їх виховання, матеріально не забезпечує. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явилась, надавши суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, також у судовому засіданні 15.06.2017 року надавала суду пояснення відповідно до яких заяву про визнання позову підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Представник Органу опіки та піклування Приморської РА ОМР у судовому засіданні надав висновок органу опіки та піклування від 05.10.2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], просив ухвалити рішення в інтересах дітей. Представник служби у справах дітей Одеської міської ради у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 05.10.2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], просив ухвалити рішення в інтересах дітей. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Приморським РВ у м.Одесі ГУДМС України в Одеській області 01.07.2016 року, я є громадянином України. Позивач зареєстрований та проживає у Приморському районі м. Одеси. Відповідачка, будучі громадянкою Королівства Таїланд, тимчасово мешкає за адресою: [ADDRESS], що також знаходиться у Приморському районі м. Одеси і підтверджується відповідними доказами, зокрема Генеральною довіреністю серії [NUMBER], виданою [PERSON] Відповідачці на дане приміщення, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Алєксеєвою О.О., та договором оренди. Згідно ст. 414 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України. Згідно зі ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження ; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; Виходячи зі змісту ст. 9 Конституції України та ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства Відповідно до ст.20 Договору між Україною і Соціалістичною Республікою В'єтнам правову допомогу і правові відносини в цивільних і кримінальних справах, якщо цей Договір не встановлює іншого, то суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні справи, якщо відповідач - фізична особа має на її території місце проживання. Враховуючи викладене, справа за даним позовом підсудна Приморському районному суду м. Одеси, як за місцем проживання Позивача та Відповідача, так і угоди про розгляд справи між сторонами. -З матеріалів справи вбачається, що на протязі 2016 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких у них [INFO] року народилось двоє дітей: син [PERSON], свідоцтво про народження від 09/02/2017 (видано з додатком № 17/2012/ТТ-ВУТ, дата 24/10/2012) Форма ВУТ/СБ- 2012 № 1501 Книга 19; донька [PERSON], свідоцтво про народження від 09/02/2017 видано з додатком № 17/2012/ТТ-ВУТ, дата 24/10/2012), Форма ВУТ/СБ- 2012 № 1502 Книга 19, біологічним батьком яких є позивач. Відповідач вказані обставини визнала. -Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. -07 червня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] року народження (Свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №3816) та [PERSON], [INFO] року народження (Свідоцтво серії [NUMBER],актовий запис №3817), батьками яких є [PERSON] (Громадянин України) та [PERSON] (Громадянка Королівства Таїланд). З пояснень [PERSON] від 08.06.2017 року до заяви про визнання позову про позбавлення батьківських прав за підписом відповідача та посвідчених перекладачем [PERSON] вбачається, що після приїзду в Україну з дітьми, вона передала їх [PERSON], та нагадала останньому що більше не бажає чути не про [PERSON] ні про дітей, покине України у любому випадку без дітей, і вже взяла відповідні білети на літак. Більше не має наміру та не приїде в Україну, де залишаться діти, не має наміру та не буде виховувати, доглядати, харчувати дітей тобто виконувати жодних батьківських обов'язків. -Вказане відповідач підтвердила також у судовому засіданні від 15.06.2017 року. З висновку органу опіки та піклування Приморської РА ОМР від 05.10.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітніх дітей вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітніх [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно до ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Суд вважає встановленим, що дійсно відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому її необхідно позбавити батьківських прав. На підставі викладеного і

Outcome: approved