Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ДП «Національні інформаційні системи» про зняття обтяження з майна . Посилається на те що йому належить на праві приватної власності автомобіль LEXUS , 1998р.в., номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який він придбав 23.08.2016р. та право власності зареєстровано. Під час спроби здійснити правочин щодо відчуження стало відомо що зареєстровано обтяження на заборону відчужувати майно в зв`язку з тим що автомобіль знаходиться в заставі АТ КБ «Приватбанк», на підставі договору застави від 17.07.2008р. Боржником перед банком є [PERSON] . Тому звернувся до суду з даним позовом оскільки порушуються його права. Просить зняти обтяження зареєстроване № 16121586 від 17.01.2017р. про заборону відчуження з автомобіля. Просив розглядати позов в його відсутність. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк», в судове засідання не з`явився повторно, про час розгляду повідомлений, відзив не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник 3-ї особи Державного підприємства «Національні інформаційні системи» надав пояснення на позов , в судове засідання не з`явився. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.01.2019р. було відкрито провадження в порядку загального провадження. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено , що позивачу належить на праві приватної власності автомобіль LEXUS , 1998р.в., номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який він придбав та право власності зареєстровано 23.08.2016р.. В судовому засіданні встановлено , що спірний автомобіль знаходиться в заставі Акціонерного товариства «Приватбанк» на підставі договору застави від 17.07.2008р., згідно кредитного договору від 17.07.2008р. укладеного з [PERSON] . Дана застава була зареєстрована за № 16121586 від 17.01.2017р. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення. Статтею 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Підстав для витребування автомобіля у позивача у відповідача або у будь-яких інших осіб не має, оскільки він був придбаний за відплатним договором та у порядку визначеному законодавством. Частиною другою ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За ст.593 ЦК України, однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником автомобіля. Вказаний транспортний засіб перебуває під приватним обтяженням, чим порушується право власності Позивача. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про заставу», заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. У ст.10 закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що в разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, уважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК за умови відсутності в ДРОРМ відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке майно без обтяжень. Згідно зі ст.12 закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо іншого не встановлено цим законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності в ДРОРМ відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У противному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 3.04.2013 у справі №6-7цс13, від 19.11.2014 у справі №6-168цс14 та в постановах Верховного Суду: від 10.10.2019 у справі №463/3582/17 і від 18.12.2019 у справі №619/4033/18. Встановлено , що на час придбання позивачем спірного автомобіля в ДРОРМ були відсутні відомості про його обтяження, позивач є добросовісним набувачем автомобіля , а тому відповідно до ст.391 ЦК має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому суд враховуючи вищевикладене вважає, визнати припиненим встановлене Акціонерного товариства ««Приватбанк» обтяження на належне позивачу на праві власності майно, а саме: автомобіль LEXUS , 1998р.в., номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки укладений договір купівлі-продажу 23.08.2016р. до внесення відомостей про обтяження та порушуються права власника. При таких обставинах позов підлягає задоволенню . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню з відповідача Акціонерного товариства ««Приватбанк «на користь позивача сплачений судовий збір 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved