Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2016 року сторонами було укладено кредитний договір №Т0061804, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 9042 грн. 68 коп. на купівлю ноутбука ASUS R541SA. Згідно Видаткової накладної №3957448 від 26 грудня 2016 року [PERSON] отримав [PERSON] , а позивач перерахував відповідні кошти ТОВ «Технополіс-1» та ПАТ «Страхове товариство «Альфа Страхування». Згідно кредитного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надані позивачем на умовах строковості, а саме терміном на 12 місяців та платності -4% щомісячної комісії за управління кредитом з щомісячним платежем в розмірі 753 грн. 59 коп. Проте, відповідач порушив визначені графіком строки оплати та не здійснив жодного платежу, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка складає в загальному розмірі 28\~547 грн. 76 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 1921 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав частково в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 9042 грн. 68 коп. Крім того, при ухваленні рішення у справі просив врахувати, що оскільки не працює, тому має скрутне матеріальне становишще, що й призвело до заборгованості зі сплати кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Анкети-заявки на надання споживчого кредиту від 26 грудня 2016 року, вбачається, що [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» із заявою про надання споживчого кредиту на оплату товару. Строк користування кредитом 12 місяців. Сума кредиту 9042 грн. 68 коп. 26 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №Т0061804, згідно умов якого ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» надало кредит на споживчі цілі [PERSON] , а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. У відповідності до п.3.6 Кредитного договору, сума кредиту складає 9042 грн. 68 коп. з урахуванням страхового платежу. Строк користування кредитом - 12 календарних місяців. Плата за користування кредитом в розмірі 0,01% від суми кредиту. Щомісячна комісія за управління кредитом в розмірі 4% від суми кредиту (п.3.7 Кредитного договору). Відповідно до п.3.8 Кредитного договору встановлено, що розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 753 грн. 59 коп. з моменту укладення кредитного договору до 6/26/2017 12:00:00 АМ р. включно. З 7/26/2017 р. року щомісячного платежу становить 1115 грн. 31 коп. Розмір останнього платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Щомісячний платіж повинен сплачуватися до 26 числа кожного місяця (п.3.9 Кредитного договору). При цьому, згідно п.4.2.1 Кредитного договору покупець зобов`язався повернути одержаний кредит, вносити плату за користування кредитом у порядку, визначеному Договором. Погашення кредиту та внесення плати за користування кредитом, здійснюється щомісячними платежами, рівними частинами (п.6.1 Кредитного договору). Покупець зобов`язаний вносити Плату за користування коедитом шляхом оплати її в безготівковому порядку на поточний рахунок кредитодавця через банківській установи (п.6.2 Кредитного договору). При цьому, згідно п.7.2 Кредитного договору, за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту покупець зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф в розмірі 361 грн. 71 коп. за кожний випадок прострочення. Даний договір вступає в дію з моменту його підписання покупцем і діє до повного виконання стронами своїх зобов`язань (п.9.1 Кредитного договору). Додатком №1 до Кредитного договору про надання споживчого кредиту №Т0061804 від 12/26/2016 р., встановлено графік платежів та основні умови кредитування [PERSON] . Згідно Товарного чеку №3957448 від 26 грудня 2016 року та Видаткової накладної №3957448 від 26 грудня 2016 року, вбачається, що [PERSON] отримав від ТОВ «Технополіс -1» ноутбук ASUS R541SA-ХХ112Е-8471300000. Таким чином,\~судом вважається\~доведеним факт\~укладення між\~сторонами кредитного\~договору та\~отримання відповідачем\~кредиту на\~споживчі цілі,\~а саме ноутбуку ASUS R541SA-ХХ112Е-8471300000. Однак відповідач своєчасно не повертає ТОВ «Сучасний факторинг» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до Розрахунку суми боргу за Кредитним договором №Т0061804 від 26 грудня 2016 року по [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього за кредитним договором становить 28\~547 грн. 76 коп., з яких: заборгованість за кредитом -9042 грн. 68 коп.; комісія за управління кредитом - 11212 грн. 92 коп.; штраф 4340 грн. 52 коп.; індексація несплачених грошових коштів 3255 грн. 36 коп.; 3% річних 696 грн. 28 коп. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту, внаслідок чого утворився борг перед позивачем на суму 9042 грн. 68 коп. Відповідно до\~ст.1052\~ЦК України,\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За таких обставин, оскільки Кредитним договором передбачено, що за повне або часткове прострочення чергового платежу по поверненню кредиту покупець зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф в розмірі 361 грн. 71 коп. за кожний випадок прострочення, та враховуючи, що відповідач жодної проплати до 26 числа кожного місяця не здійсним, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 4340 грн. 52 коп. підлягають задоволенню (12 місяців *361 грн. 71 коп.= 4340 грн.52 коп.). При цьому, суд враховує, що оскільки відповідно до умов Кредитного договору №Т0061804 від 26 грудня 2016 року, ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» надав [PERSON] кредит на споживчі цілі, а саме придбання ноутбука, тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі №695/3474/17. Оскільки, позивач, в порушення вищезгаданих норм нараховував плату за управління кредитом, а саме комісію, що є незаконним, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу, визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать. При розрахунку інфляції суд враховує, що індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період (збитки від інфляції) = сума боргу х індекс інфляції / 100% - сума боргу. Враховуючи, що сума заборгованості становить 9042 грн. 68 коп., дата початку розрахунку 26 січня 2017 року, дата закінчення розрахунку (включно) 01 серпня 2019 року, та індекси інфляції за період прострочення, які розраховані Державним комітетом статистики України та опубліковані в друкованих засобах масової інформації, тому збитки від інфляції за період з 26 січня 2017 року по 01 серпня 2019 року становлять 3255 грн. 36 коп. Крім того, відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, процентна ставка за користування коштами: 3% річних, тому розрахунок відсотків за безпідставне користування чужими грошовими коштами розраховується за формулою: Проценти = сума боргу х процентна ставка / 100% / 365 днів х кількість днів. Враховуючи, що дата початку розрахунку 26 січня 2017 року, дата закінчення розрахунку 01 серпня 2019 року, кількість днів\~943, сума боргу 9042 грн. 68 коп., процентна ставка - 3,00%, тому за період з 26 січня 2017 року по 01 серпня 2019 року 3% річних становить 696 грн. 28 коп. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] належним чином умов Кредитного договору №Т0061804 від 26 грудня 2016 року, не виконує, кредит в установлені строки його повернення не повернув, тому, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 17334 грн. 84 коп., з яких: заборгованість за кредитом -9042 грн. 68 коп.; штраф 4340 грн. 52 коп.; індексація несплачених грошових коштів 3255 грн. 36 коп.; 3% річних 696 грн. 28 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, тому судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 11117 від 16 серпня 2019 року (а.с.1) позивачем сплачено 1921 грн. судового збору. При цьому, враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором в розмірі 17334 грн. 84 коп., що становить 61% від ціни позову, тому на користь позивача підлягає стягнення з відповідача 1171 грн. 81 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: partial