Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що має синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Так сталося, що її чоловік [PERSON] [INFO] помер. З цього часу Позивач одна мешкає зі своїми синами в одній квартирі, веде спільне домашнє господарство. З моменту народження дітей турбувалась про їх розвиток та забезпечувала усім необхідним для їх повноцінного розвитку та подальшого безпечного життя у суспільному середовищі. Все життя тяжко працювала, за для благополуччя її сім'ї, створювала комфортні умови проживанні для дітей. З 2014 року Позивач тяжко захворіла та отримала третю групу інвалідності. З цього часу не працює та отримує пенсію по інвалідності, що є її єдиним доходом. Відповідач вже дорослий, працює в АТБ на посаді охоронника та отримує кожен місяць заробітну плату, однак розмір їй не відомо. Відповідач мешкає разом з Позивачем, однак матеріально їй не допомагає, не підтримує її матеріально на лікування та не сплачує комунальні послуги, які нараховуються на нього. Позивач, як матір відповідача, потребую його підтримки у матеріальному забезпечені, лікуванні та оплаті комунальних коштів. У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином позивача [PERSON] (а.с. 9). Також встановлено, що сторони мешкають разом та ведуть спільне господарство за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі б. 16, кв. 27 (а.с. 17). З письмових матеріалів справи встановлено, що Позивач має першу групу інвалідності причиною якої стали загальні захворювання, відповідно до Довідки серії 12ААА за 732530 (а.с.6). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із положень статті 51 Конституції України якою передбачено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Як роз'яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Зазначених обставин при розгляді даної справи судом не встановлено. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, Позивач [PERSON] є інвалідом першої групи, що підтверджується відповідною довідкою, та перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України, розмір пенсії становить 1452,00 гривень (а.с.6,7). Позивач є інвалідом, а пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, а також необхідними ліками, враховуючи її хворобливий стан здоров'я, в силу її віку та інвалідності. На сьогоднішній день її син [PERSON] не допомагає позивачці матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд також виходить з того, що відповідач на даний час є працездатною особою, а тому має можливість повноцінно працювати та отримувати дохід. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що письмових заперечень від повідомленого про дату та місце розгляду справи відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За вищевикладених встановлених обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання непрацездатної матері забезпечить належний рівень її потреб та, при цьому, не порушить права відповідача. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позовної заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON], як син непрацездатної [PERSON], зобов'язаний сплачувати на користь останньої на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року та довічно. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved