Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між АБ «Таврика» та відповідачем 17 липня 2008 року був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 297 000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних на строк до 16 липня 2009 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2011 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» до [PERSON] про стягнення боргу за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, під час виконання якого погашено 222 624, 48 доларів США заборгованості за кредитом та 66 556, 93 доларів США заборгованості по відсоткам. Оскільки відповідач не сплачував залишок заборгованості за кредитним договором добровільно, позивач змушений звернутися з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 25 листопада 2013 року у розмірі 112 735, 60 доларів США, що еквівалентно 973 032, 65 грн. Ухвалою суду від 11 лютого 2014 року у якості співвідповідача у справі було залучено [PERSON], ухвалою від 25 березня 2014 року - [PERSON]. 25 лютого 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008 року станом на 24 лютого 2014 року в сумі 79 403, 66 доларів США, що еквівалентно 709 709, 92 грн. 28 березня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008 року станом на 24 лютого 2014 року в сумі 79 403, 66 доларів США, що еквівалентно 709 709, 92 грн. У заяві про уточнення позовних вимог від 30 квітня 2014 року позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008 року станом на 24 лютого 2014 року в сумі 79 403, 66 доларів США, що еквівалентно 905 201, 72 грн. Ухвалою суду від 04 червня 2014 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості станом 01 березня 2010 року, стягнутої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2011 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у заяві про уточнення позовних вимог від 30 квітня 2014 року, посилаючись на викладені у позові обставини та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважав його безпідставним, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, від них до суду надійшли заперечення на позов, в яких вони вважали укладені з ними договори поруки припиненими та просили у позові відмовити. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між АБ «Таврика» та відповідачем [PERSON] 17 липня 2008 року було укладено кредитний договір №17-07-08-Ф-МСБ, згідно з умовами якого банк надає відповідачеві кредит у сумі 297 000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних на строк до 16 липня 2009 року (а.с.а.с. 17-20). Пунктом 6.2. договору передбачено пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, від простроченої суми за кожний день прострочки за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2011 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» стягнуто 410 772, 64 доларів США, що еквівалентно 3 282 073,36 грн. заборгованості за кредитним договором №17-07-08-Ф-МСБ від 17 липня 2008 року станом на 01 березня 2010 року, в тому числі: заборгованість по кредиту - 297 000 доларів США, пеню за несвоєчасно сплачений кредит за період з 17.07.2009 року по 01.03.2010 року - 38 882, 25 доларів США, прострочену заборгованість по процентам за період з 05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 66 556, 93 доларів США, пеню за несвоєчасно сплачені проценти за кредит за період з 05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 8 333, 46 доларів США. (а.с.а.с.26-29). Згідно з даними наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24 лютого 2014 року сума заборгованості включає в себе: прострочену заборгованість по кредиту - 74 375, 52 доларів США, строкову заборгованість по процентах - 1 441, 02 доларів США, прострочену заборгованість по процентах за період з 05.01.2009 року - 3 542, 91 доларів США, пеню по простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44, 21 доларів США, а всього - 79 403, 66 доларів США, що еквівалентно 709 709, 92 грн. (а.с. 81). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 липня 2008 року між АБ «Таврика», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язувалася відповідати перед банком за невиконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з кредитного договору (а.с.а.с. 52-53). Пунктом 4.2. зазначених договорів поруки встановлено, що дія договору припиняється в момент повного виконання позичальником, чи поручителем боргових зобов'язань позичальника перед банком за кредитним договором. Також 17 липня 2008 року між АБ «Таврика», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язувався відповідати перед банком за невиконання [PERSON] зобов'язань, що випливають з кредитного договору (а.с.а.с. 74-75). 23 вересня 2009 року позивачем направлялася [PERSON] та [PERSON] вимога про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.а.с. 122-126, 146-147). Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 визначено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, суд вважає договори поруки з відповідачами [PERSON] та [PERSON] припиненими, а тому підстав для стягнення з них заборгованості не вбачається, у зв'язку з чим в цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON], то вони підлягають частковому задоволенню. Так, позивач просив стягнути прострочену заборгованість по кредиту - 74 375, 52 доларів США, строкову заборгованість по процентах - 1 441, 02 доларів США, прострочену заборгованість по процентах за період з 05.01.2009 року - 3 542, 91 доларів США, пеню по простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44, 21 доларів США, а всього - 79 403, 66 доларів США. Разом з тим, рішенням суду з [PERSON] уже була стягнута заборгованість по кредиту - 297 000 доларів США, пеня за несвоєчасно сплачений кредит за період з 17.07.2009 року по 01.03.2010 року - 38 882, 25 доларів США, прострочена заборгованість по процентам за період з 05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 66 556, 93 доларів США, пеня за несвоєчасно сплачені проценти за кредит за період з 05.01.2009 року по 01.03.2010 року - 8 333, 46 доларів США, у зв'язку з чим провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості станом 01 березня 2010 року, стягнутої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2011 року, було закрито. Таким чином, заборгованість [PERSON] складається з заборгованості по процентах - 1 441, 02 доларів США, простроченої заборгованості по процентах - 3 542, 91 доларів США, пені по простроченим процентам з 30.12.2013 року - 44, 21 доларів США, та становить всього 5028, 14 доларів США, що еквівалентно на день постановлення рішення суду за курсом НБУ - 59 130, 93 грн. Згідно з вимогами ст. 267 ч.ч. 4, 5 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. З позовної заяви вбачається, що за рахунок звернення стягнення на майно, що було предметом договору іпотеки, укладено в забезпечення виконання кредитного договору, за рішенням суду, ухваленим за позовом до боржника, 23 жовтня 2013 року було погашено частину заборгованості [PERSON] за договором кредиту. За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності за заявою представника відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача потрібно стягнути суму боргу за договором кредиту у розмірі 5028, 14 доларів США, що еквівалентно на день постановлення рішення суду за курсом НБУ - 59 130, 93 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 591, 31 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial