Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом До [PERSON] про: затвердження перерахунку ідеальних часток у домоволодінні № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві між співвласниками у визначеному розмірі: [PERSON] 68/100 часток; [PERSON] 32/100 часток; здійснення виділу в натурі 68/100 часток із майна, що є у спільній частковій власності, а саме домоволодіння № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві з подальшим припиненням права спільної часткової власності на це майно. 24 березня позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, визначивши відповідачем по справі [PERSON] як законного представника малолітнього [PERSON], змінивши позовні вимоги просив виділити в натурі ? частку домоволодіння №29 по вул. 2-га Набережна та визначенням порядку користування земельною ділянкою, у варіанті запропонованої судовою будівельно-технічною експертизою. 18 січня 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить здійснення виділу в натурі ? частки із майна, що є спільною частковою власністю, домоволодіння № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві з визначенням порядку користування земельною ділянкою, яка розташована по вулиці 2 Набережна,29 в місті Миколаєві. Мотивує свої вимоги тим, що він є власником ? частки домоволодіння з господарськими та побутовими спорудами № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві, власником іншої частки вищевказаного домоволодіння є відповідач. Відповідно до розпорядження № 246р від 25.03.2004 року адміністрації Центрального району м. Миколаєва [PERSON] було оформлено самовільні збудовані споруди: сарай літ. Е, сарай літ. К, вбиральня літ. Ф. відповідно до розпорядження № 508р від 12.11.2010 року адміністрації Ленінського району м. Миколаєва позивачем було оформлено самовільно збудовані споруди: нежитлову прибудову літ. Б-1. В березні 2014 року [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON], але зміна власника не позначилася на добровільності виділу частки із майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач є власником ? частки домоволодіння № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві, розташованого на земельній ділянці площею 1214 кв. м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 138, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 29.02.2016 року (а.с.41-43). Власниками іншої частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд є відповідач [PERSON] ? частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом першої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-346, що підтверджується спадковою справою № [NUMBER] № 56248726, спадкова справа № 364/2014 до майна померлого 17 лютого 2014 року [PERSON] (а.с.54-89). 12 вересня 2011 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації виконано перерахунок ідеальних часток, внаслідок чого частки співвласників визначено: [PERSON] 68/100 частки, [PERSON] 32/100 частки. Відповідно до довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19.10.2011 року за вих. № 2-9565 співвласниками домоволодіння № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві є [PERSON] ? частки та [PERSON] ? частки. [PERSON] оформлені самовільно забудовані будівлі: нежитлова прибудова літ. Б-1, - розпорядження адміністрації Ленінського району № 508р від 12.11.2010 року; [PERSON] оформлені забудовані будівлі: сарай літ. Е, сарай літ. К, вбиральня літ. Ф. розпорядження адміністрації Центрального району № 246р від 25.03.2004 року. Право власності на земельну ділянку надану для обслуговування домоволодіння не оформлено. Відповідно до висновку судової будівельно-земельно-технічної експертизи № 125-069 від 27.10.2016 року, розподіл житлових будинків з господарськими будовами в домоволодінні за адресою: м. Миколаїв, вул.. 2 Набережна, 29 для ізольовано-відокремленого використання технічно можливий. Виходячи з особливостей розташування житлових будинків, надвірних будов на земельній ділянці, з урахуванням технічних норм і правил, на розгляд суду пропонується один варіант розподілу житлових будинків з надвірними господарськими будовами, виходячи з порядку користування, що склався. Відповідно до першого варіанту, по наближеному до ідеальних часток, виходячи з порядку користування, що склався: виділити в користування співвласника [PERSON] з часткою ? частини: літ. Б-1 одноповерховий житловий будинок 2-1 житлова площа 15,5 кв. м., 2-2- Житлова площа 19,8 кв. м., 2-3- Коридор площею 5,6 кв. м., 2-4 - Кухня площею 8,9 кв. м., 2-5 - Житлова площа 9,8 кв. м., 2-8- Коридор площею 1,3 кв. м., 2-9 - [PERSON] площею 4,4 кв. м., 2-10- Кладова площею 8,1 кв. м., 2-11- Вбиральня площею 1,2 кв. м., 2-12-Гараж площею 21,7 кв. м.. Загальна площа житлового будинку літ. Б-1 96,3 кв. м. вартістю 150109 грн.. Надвірні узаконені господарські будови: ? частини № І, ІІ замощення 2500 грн., ? частини №2,3,5,6,7-10 огорожа 5456 грн., ? частини № 1 водяний колодязь 412 грн.. Всього інвентарною вартістю 158480 грн. Реальна частка складає 69/100 (150521:217991 буд.), що на 19/100 частки більше, від частки, що ідеально належить. [PERSON] в користування співвласника [PERSON] з часткою ? частини, літ. А-1 одноповерховий житловий будинок: 1-1- Коридор площею 2,5 кв. м., 1-2 - Житлова площа 18,8 кв. м., 1-3- Житлова площа 15,3 кв. м., 1-4- Кухня площею 9,6 кв. м., 1-5 - Кухня площею 8,7 кв. м., 1-6 - Коридор площею 0,9 кв. м.. Разом по житловому будинку літ. «А-1» площа 55,8 кв. м. вартістю 63259 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ. Е сарай 1960 року споруди площею 12,4 кв. м.- 1990 грн., літ. Ф вбиральня 1975 року споруди площею 2,2 кв. м. 571 грн., літ. К сарай 1970 року площею 8,6 кв. м. 1239 грн., ? частини № І, ІІ замощення 2500 грн., ? частини № 2,3,5,6,7-10-огорожа-5459 грн., ? частина № 1 водяний колодязь 412 грн.. Всього інвентарною вартістю 75430 грн. Реальна частка складає 31/100 (67471:217991 буд), що на 19/100 менше від частки, що ідеально належить. Для першого варіанту по наближеному до ідеальних часток, виходячи з порядку користування, що склався: сума грошової компенсації, що виплачується, співвласником [PERSON], що отримав реальну частку більше, що ідеально належить, на користь співвласника [PERSON] складає 244144 грн. (19/100х1284971 грн.). Вказана розбіжність між ідеальними частками співвласників [PERSON] та [PERSON] на 19/100 частин утворилася в зв'язку з тим, що співвласником [PERSON] оформлені самовільно забудовані будівлі: нежитлова прибудова літ. «Б1» - розпорядженням Адміністрації Ленінського району №508р від 12.11.2010р., а співвласник [PERSON] ([PERSON]Є.) оформлені самовільно забудовані будівлі: сарай літ. «Е», сарай літ. «Ф» - вбиральня - розпорядженням Адміністрації Центрального району №246 від 25.03.2004 р. На підставі вище викладеного, виплата грошової компенсації за розбіжність між ідеальними частками співвласників, бажається недоцільним. У звязку з пропонованим варіантом розподілу домоволодіння № 29 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві, пропонується один варіант розподілу земельної ділянки площею 1150,0 кв. м. по ідеальних частках, виходячи з порядку користування, що склався: виділити співвласникові [PERSON] в користування відокремлену частину земельної ділянки, розташованої в лівій бічній стороні з окремим входом з боку вул. 2 Набережна. [PERSON] співвласнику [PERSON] в користування відокремлену частину земельної ділянки, розташованої в правій бічній стороні з окремим входом з боку вул. 2 Набережна. На підставі вимірів, виконаних розрахунків площ земельних ділянок, в користуванні співвласників, складатимуть: співвласникові [PERSON] 575,0 кв. м., зокрема: під будівлями 133,0 кв. м., під двором і городом 442,0 кв. м.; співвласникові [PERSON] 575,0 кв. м., зокрема: під будівлями 106,8 кв. м., під двором і городом 468,2 кв. м. Фактично співвласники користуватимуться земельними ділянками в домоволодінні: [PERSON] 575,0 кв. м., що відповідає ідеальної частки 575,0 кв. м.; [PERSON] - 575,0 кв. м., що відповідає ідеальної частки 575,0 кв. м.. Лінія роздільної границі для даного варіанту розподілу земельної ділянки пройде: від правої бічної границі вліво вздовж фасадної границі довжиною 8,67 м., поворот вверх по прямій довжиною 21,37 м., поворот під кутом по споруди басейну довжиною 3,49 м., від споруди басейну вверх до задньої торцьової межі довжиною 32,76 м., поворот вправо вздовж задньої межі довжиною 9,09 м.. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася» На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до вимог ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду. Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно до\~ст. 88\~Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розвязанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про виділ частки майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Outcome: approved