Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є одинокою матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . З 08.08.2018 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що проживає дитина в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. 23.05.2018 року до Служби надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня [PERSON] , [INFO] . Із вказаного листа вбачається, що мати не забезпечує належного догляду за малолітньою. З метою перевірки вказаної у листі інформації, співробітниками служби спільно із залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), фахівцем із соціальної роботи Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, родину було відвідано за місцем проживання, проте дверей квартири ніхто не відчинив. В дверях було залишено запрошення для [PERSON] з`явитися 19.06.2018 року до служби, проте на нього вона не відреагувала. 20.06.2018 року родину за вказаною вище адресою було повторно відвідано, про що був складений відповідний акт. Під час відвідування родини було встановлено, що кімната, в якій проживає сім`я, перебуває в незадовільному санітарному стані: брудно, розкидані речі, кухонний стіл у значній кількості заставлений брудним посудом, відчувається стійкий запах тютюнопаління в помешканні, дитячий одяг та засоби гігієни в обмеженій кількості, одяг на дитині брудний, дитяче харчування взагалі відсутнє. Під час спілкування з [PERSON] було з`ясовано, що вона не має документів, які підтверджували б її особу, та до цього часу дитина не була зареєстрована у відділі ДРАЦС. Матір дівчинки було зобов`язано навести лад в помешканні, якомога швидше отримати паспорт громадянки України та отримати свідоцтво про народження доньки. Також їй було наголошено про її права та обов`язки відносно дитини та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за неналежне їх виконання. На підставі даних обставин було прийняте спільне рішення щодо госпіталізації [PERSON] разом з малолітньою донькою до медичного закладу, для чого була викликана карета швидкої допомоги та доставлено дитину до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району міста Києва, з якої малолітню було виписано 25.06.2018 року. 11.07.2018 року на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітню влаштовано до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району міста Києва. 13.07.2018 року дівчинку було переведено з лікарні до Київського міського будинку дитини імені М.М.Городецького, де вона перебуває і по цей час. 08.08.2018 року відповідач надала до служби копії відповідних документів, у зв`язку з чим малолітню [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в той же день було взято на облік служби у справах дітей та сім`ї, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. У подальшому під час неодноразових інспектувань сім`ї [PERSON] за місцем проживання встановлено, що помешкання, де проживає дитина, перебуває у незадовільному стані, брудно, в квартирі відчувається запах тютюнового диму. Матір`ю не вжито жодних заходів для приведення помешкання, зокрема кімнати, яку вона займає з дитиною, в належний стан. Крім того, на неодноразові поради та рекомендації членів комісії під час інспектування родини, відповідач не реагувала. Протягом усього періоду перебування малолітньої на профілактичному обліку, відповідна робота з матір`ю дитини ускладнювалася тим, що відповідач не йшла на контакт з працівниками Служби, на запрошення з`явитися до служби у справах дітей вона не реагувала. Крім того, в період з травня по липень 2018 року взагалі не вдавалося потрапити до квартири, де проживає дитина. За інформацією Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького від 10.06.2019 року за весь час перебування [PERSON] матір [PERSON] відвідувала в наступні дати: 10.08., 17.08., 23.08., 25.08., 29.08, 03.09., 08.09., 14.09., 21.09, 14.10, 17.10, 01.12.2018 року. З 01.12.2018 року [PERSON] дитину не відвідує, долею дитини не цікавиться. Вся профілактична робота, яка проводилась спеціалістами Служби з [PERSON] , з боку матері позитивного результату не дала, жодних заходів щодо повернення дитини на виховання не вжито. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно доньки винесено службою у справах дітей та сім`ї на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 20.06.2019 року. На запрошення [PERSON] не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов`язків відносно доньки. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 цієї ж статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами. Представник Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Врахувавши заяву представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є одинокою матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на що слід зазначити наступне. Встановлено, що з 08.08.2018 року дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що проживає дитина в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. 23.05.2018 року до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS] проживає малолітня [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини було відсутнє). Із вказаного листа вбачається, що мати не забезпечує належного догляду за малолітньою. З метою перевірки вказаної у листі інформації, співробітниками служби спільно із залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), фахівцем із соціальної роботи Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, родину було відвідано за місцем проживання, проте дверей квартири ніхто не відчинив. В дверях було залишено запрошення для [PERSON] з`явитися 19.06.2018 року до служби, проте на нього вона не відреагувала. 20.06.2018 року родину за вказаною вище адресою було повторно відвідано, про що був складений відповідний акт. Під час відвідування родини було встановлено, що кімната, в якій проживає сім`я, перебуває в незадовільному санітарному стані: брудно, розкидані речі, кухонний стіл у значній кількості заставлений брудним посудом, відчувається стійкий запах тютюнопаління в помешканні, дитячий одяг та засоби гігієни в обмеженій кількості, одяг на дитині брудний, дитяче харчування взагалі відсутнє. Під час спілкування з [PERSON] було з`ясовано, що вона не має документів, які підтверджували б її особу, та до цього часу дитина не була зареєстрована у відділі ДРАЦС. Матір дівчинки було зобов`язано навести лад в помешканні, якомога швидше отримати паспорт громадянки України та отримати свідоцтво про народження доньки. Також їй було наголошено про її права та обов`язки відносно дитини та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за неналежне їх виконання. На підставі даних обставин було прийняте спільне рішення щодо госпіталізації [PERSON] разом з малолітньою донькою до медичного закладу, для чого була викликана карета швидкої допомоги та доставлено дитину до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району міста Києва, з якої малолітню було виписано 25.06.2018 року. 11.07.2018 року на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку малолітню влаштовано до дитячої клінічної лікарні №3 Солом`янського району міста Києва. 13.07.2018 року дівчинку було переведено з лікарні до Київського міського будинку дитини імені М.М.Городецького, де вона перебуває і по цей час. 08.08.2018 року відповідач надала до служби копії відповідних документів, у зв`язку з чим малолітню [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в той же день було взято на облік служби у справах дітей та сім`ї, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідну інформацію щодо дитини та її родини направлено до Солом`янського РЦСССДМ для здійснення соціального супроводу сім`ї та надання її членам необхідних соціальних послуг. У подальшому під час неодноразових інспектувань сім`ї [PERSON] за місцем проживання встановлено, що помешкання, де проживає дитина, перебуває у незадовільному стані, брудно, в квартирі відчувається запах тютюнового диму. Матір`ю не вжито жодних заходів для приведення помешкання, зокрема кімнати, яку вона займає з дитиною, в належний стан. Крім того, на неодноразові поради та рекомендації членів комісії під час інспектування родини, відповідач не реагувала. Протягом усього періоду перебування малолітньої на профілактичному обліку, відповідна робота з матір`ю дитини ускладнювалася тим, що відповідач не йшла на контакт з працівниками Служби, на запрошення з`явитися до служби у справах дітей вона не реагувала. Крім того, в період з травня по липень 2018 року взагалі не вдавалося потрапити до квартири, де проживає дитина. Відповідно до інформації Житлово-експлуатаційної дільниці № 906 квартира, де проживає родина [PERSON] , знаходиться в незадовільному санітарному стані. На момент обстеження станом на 18.06.2018 року в квартирі перебували сторонні особи, зі слів, яких є квартирантами. Письмових скарг від мешканців будинку на [PERSON] не надходило, однак при спілкуванні із сусідами квартири №105 встановлено, що мешканці квартири №104 створюють незручності, ведуть аморальний спосіб життя та неодноразово викликали наряд поліції. Згідно з інформацією, яка надходила на адресу Служби з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом`янського району міста Києва, дільничний лікар-педіатр відвідував дитину на дому 10.04.2018 р, 18.04.2018 р. та 16.05.2018 р. Медична сестра дільнична за період з 11.04.2018 р. по 21.05.2018 р. відвідала дитину 7 разів. Під час відвідувань у квартирі було брудно, антисанітарні умови. На прийом до лікаря мама з дитиною не приходила. До пологів не обстежувалась, на обліку у жіночій консультації не перебувала. Слід зазначити, що за інформацією Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького від 10.06.2019 року за весь час перебування [PERSON] , [INFO] матір [PERSON] відвідувала в наступні дати: 10.08., 17.08., 23.08., 25.08., 29.08, 03.09., 08.09., 14.09., 21.09, 14.10, 17.10, 01.12.2018 року. З 01.12.2018 року [PERSON] дитину не відвідує, долею дитини не цікавиться. Відповідно до інформації Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Солом`янського району м. Києва від 10.06.2019 року фахівці Центру неодноразово відвідували сім`ю за місцем проживання. В дверях квартири неодноразово залишалась інформація про послуги Центру з контактами та проханням звернутися до Центру. [PERSON] до фахівців Центру не зверталась жодного разу та не реагувала на залишені повідомлення. Центр наголошує, що у роботі з гр. [PERSON] наявна одностороння ініціатива лише з боку фахівців соціальної роботи. Вся профілактична робота, яка проводилась спеціалістами Служби з [PERSON] , з боку матері позитивного результату не дала, жодних заходів щодо повернення дитини на виховання не вжито. Питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно доньки винесено службою у справах дітей та сім`ї на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 20.06.2019 року. На запрошення [PERSON] не відреагувала, чим проявила байдужість та безвідповідальність до своїх батьківських обов`язків відносно доньки. Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначає, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленого батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координації діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на службу у справах дітей та сім`ї районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських. Селищних рад об`єднаних територіальних громад. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», п. 10 ч. 5 Типового положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 року № 1068, служби у справах дітей мають право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах. У ч. 5 ст. 23 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що у разі, якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.07.2019 року за №108-9062 вбачається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, у зв`язку з чим Орган вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, відповідач не піклується про свою малолітню доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням доньки, повністю усунулась та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав відносно неї. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї доньки не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 вказаної статті при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що відповідач зобов`язана утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь дитини аліменти в розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здорова, працездатна, може працювати та сплачувати аліменти на її утримання. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved