Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з майна. У позові позивач зазначає про те, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження №41344787 з примусового виконання виконавчого листа №757/14012/13-ц, виданого 23.10.2013 року Печерським районним судом м.Києва у справі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» коштів у сумі 85407, 70 гривень, в якому постановою державного виконавця від 24.12.2013 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], та оголошено заборону на його відчуження. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на ту обставину, що 18.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», однак арешт із майна боржника не знято. Позивач зазначає, що на його звернення з вимогою про зняття арешту відповідачем у знятті арешту було відмовлено з посиланням на закінчення виконавчого провадження та неможливість проведення будь-яких виконавчих дій у завершеному виконавчому провадженні. Позивач вказує на те, що заборона відчуження належного їй майна порушує її право власності, у зв'язку з чим просить зняти арешт, накладений на її майно згідно з постановою державного виконавця від 24.12.2013 року. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися. Представником позивача подано суду заяву про розгляду справи за відсутності позивача та її представника, в якому представник позов підтримав і просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в повторно судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві повідомлявся належним чином, подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] з таких підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві перебувало виконавче провадження №41344787 з примусового виконання виконавчого листа №757/14012/13-ц, виданого 23.10.2013 року Печерським районним судом м.Києва у справі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» коштів у сумі 85407, 70 гривень. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві від 24.12.2013 року накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 18.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника не знято. Закон України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцеві повноваження стосовно накладення арешту на майно та кошти боржника. Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №41344787, копію яких надано суду Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, виконавче провадження після повернення виконавчого документа стягувачеві не відновлювалося, постанови про стягнення виконавчого збору з боржника державним виконавцем не приймалося. Інформації про повторне пред'явлення стягувачем виконавчого документа до виконання відповідачем суду не надано. Таким чином, підстави для арешту майна боржника у виконавчому провадженні №41344787 [PERSON] відсутні. Арешт, накладений на майно [PERSON], порушує її право власності, однак, оскільки виконавче провадження завершено, позивач позбавлена можливості захистити свої законні права шляхом позасудового вирішення спірного питання. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з майна [PERSON], накладеного на майно згідно з постановою державного виконавця від 24.12.2013 року. Судові витрати розподіляються згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243, 60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved