Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 19.02.2010 року було укладено кредитно-заставний договір № CNН0AD40309623, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 169533.33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.02.2015 року; в забезпечення виконання зобов»язань боржника за вказаним договором, було заставлено автомобіль Mazda, модель CX 7, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який на праві власності належить відповідачу. Оскільки [PERSON] свої зобов»язання за договором належним чином не виконує, то станом на 29.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 84080.98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 66184.20 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 7634.32 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1069.14 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов»язань в сумі 4951.37 грн., та штрафів - 250.00 грн. (фіксованої частини) та 3991.95 грн. (відсоткової складової), тому позивач просить вилучити та передати в заклад банку предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (технічний паспорт), що належать на праві власності відповідачу, та звернути стягнення на предмет застави, шляхом його продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, a також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття заставленого автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також просить стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, також в заяві вказав, що в погашення кредитної заборгованості, згідно договору № CNН0AD40309623 укладеного між сторонами 19.02.2010 року останній платіж відповідачем здійснено 28.11.2014 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи. Про виклик до суду сповіщався за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 19.02.2010 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір № CNН0AD40309623, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 169533.33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.02.2015 року; в забезпечення виконання зобов»язань боржника за вказаним договором, було заставлено автомобіль Mazda, модель CX 7, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який на праві власності належить відповідачу (а.с.10-19). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач обов»язки, взяті на себе вищевказаними договорами виконав в повному обсязі, а відповідач порушив свої зобов'язання, повернувши лише частину кредитних коштів. 09.12.2014 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення щодо досудового врегулювання спору із зазначенням суми простроченої заборгованості (а.с. 7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов»язань перед банком, станом на 29.12.2014 року, виникла заборгованість сумі 84080.98 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 66184.20 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 7634.32 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1069.14 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов»язань в сумі 4951.37 грн., та штрафів - 250.00 грн. (фіксованої частини) та 3991.95 грн. (відсоткової складової). Згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ч.4 ст.590 ЦК України у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.575 ЦK України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя. Пунктом 13.1 договору, укладеного між сторонами, передбачено, що після настання події дефолту та спливу строку, встановленого у ст. 12.2.5 договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного встановлення таких вимог (а.с.14). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до частини 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не подав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. За таких обставин та враховуючи, що боржник не виконав свої зобов'язання перед позивачем, суд вважає, що заборгованість відповідача підлягає стягненню на користь позивача шляхом звернення стягнення на предмет застави, з урахуванням особливостей предмету застави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 840,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved