Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 06.02.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» в особі Вінницької філії та [PERSON] був укладений кредитний договір № 012/2008, за умовами якого відкрито кредитну лінію з лімітом в сумі 757 500,00 грн. на споживчі цілі зі сплатою 20 % річних у національній валюті та 14% у євро, терміном з 06.02.2008 року по 06.02.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06.02.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та відповідачем укладено іпотечний договір, за яким [PERSON] передала в іпотеку належні їй на праві власності вбудовано-прибудовані приміщення, що розташовані в [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, 19.09.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5412 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який пред'явлений до виконання у Староміський ВДВС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. На підставі Акту Староміського ВДВС ВМУЮ від 21.08.2013 року про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулись, на адресу банку передано предмет іпотеки за ціною 280 699,00 грн. в рахунок погашення боргу за вказаним виконавчим документом, однак залишок боргу залишився не сплаченим. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 23-ФК-14 від 25.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Брокінвестгруп» (яке набуло право вимоги на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 13.12.2013 року) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги. Відповідно до додатку № 2 до договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, в тому числі відносно [PERSON], яку листом № 5 від 25.04.2014 року повідомлено про вчинення зазначеного договору. Відповідач свої зобов'язання не виконує. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.06.2014 року становить 968 525,08 грн., з яких: 741 040,73 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 213 421,08 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 282.41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, 9 544,62 грн. - штраф, 4 236,24 грн. - 3 % річних та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки, в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсними із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 06.02.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» в особі Вінницької філії та [PERSON] був укладений кредитний договір № 012/2008, за умовами якого відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом в сумі 757 500,00 грн. на споживчі цілі терміном з 06.02.2008 року по 06.02.2013 року зі сплатою 20 % річних у національній валюті та 14% у євро (а.с. 4-5), до якого надалі вносилися зміни. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06.02.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку належні їй на праві власності вбудовано-прибудовані приміщення, що розташовані в [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідач кошти отримала,про що свідчать заяви на видачу готівки (а.с74-77). Однак свої зобов'язання належним чином не виконувала. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, 19.09.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5412 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який пред'явлений до виконання у Староміський ВДВС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. В зв'язку з тим, що прилюдні торги щодо вказаного майна не відбулись, на підставі Акту Староміського ВДВС ВМУЮ від 21.08.2013 року про передачу арештованого нерухомого майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу, банку передано предмет іпотеки за ціною 280 699,00 грн. в рахунок погашення боргу за вказаним виконавчим документом. Залишок боргу залишився не погашеним. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Брокінвестгруп» (яке набуло право вимоги на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 13.12.2013 року) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до договору, укладеного між АКБ «Східно-Європейський банк» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення (а.с. 11-14). При цьому, право вимоги - це усі та будь-які права вимоги кредитора до боржника, що виникли або виникнуть в майбутньому на підставі контракту, включаючи (втому числі, але не виключно): право вимагати повернення основної суми боргу, суми пені, неустойки, штрафу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також забезпечувальні права. Додатком № 2 до цього договору визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, в тому числі відносно [PERSON] на суму заборгованості 1 231 852,77 грн., яку листом № 5 від 25.04.2014 року повідомлено про вчинення зазначеного договору. Додатковою угодою № 1 до договору купівлі продажу права вимоги № 23/ФК-14 від 25.04.2014 року, укладеною 16.06.2014 року, додаток № 2 до договору викладено у новій редакції, за яким визначено перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги, в тому числі відносно [PERSON] на суму заборгованості 954 461,81 грн.(тіло кредиту та відсотки). Суд звертає увагу, що первісний кредитор (ТОВ «Брокінвестгруп») в свою чергу набув право володіння, користування та розпорядження активами /право вимоги до боржників/, визначених у додатку № 2, в тому числі за кредитним договором № 012/2008, укладеним 06.02.2008 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та [PERSON], відповідно до договору № 32-Л про передавання в управління непроданих активів від 13.12.2013 року, укладеному між АКБ «Східно-Європейський банк», ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та Нацбанком України. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала взятих на себе зобов'язань, а тому станом 17.06.2014 року, за розрахунками позивача, склалася заборгованість в розмірі 968 525,08 грн., з яких: 741 040,73 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 213 421,08 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 282,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, 9 544,62 грн. - штраф, 4 236,24 грн. - 3 % річних. Разом з тим, суд звертає увагу, що обставиною, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу є невиконання умов кредитного договору відповідачем щодо повернення заборгованості по кредиту та відсоткам. Суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно п.4.1 кредитного договору при несвоєчасному поверненні кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від несплаченої суми процентів та від несплаченої суми кредиту за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до п.4.2 договору при несвоєчасному поверненні кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1% від суми непогашеного боргу. Тобто, за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому, у ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином вимоги в частині штрафу в розмірі 9 544,62 грн. задоволенню не підлягають. Наразі, суд вбачає обґрунтованою вимогу щодо стягнення відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п. 18 встановлено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, порушені права підлягають відновленню, а позов підлягає задоволенню в розмірі суми заборгованості, яка встановлена в судовому засіданні, а саме: 958 980,46 грн., з яких: 741 040,73 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 213 421,08 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 282,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, 4 236,24 грн. - 3 % річних. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3654,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial