Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 22 серпня 2007 року, серії та номер 1909, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним; визнати протиправним та скасувати рішення від 14 травня 2014 року, індексний номер: 13037634 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, буд. 44, зареєстрованого державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON]; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 5648747 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄРДПОУ: 14360570 на нерухоме майно, а саме: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, буд. 44. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24 травня 2007 року між ним та ТОВ «Стілмет» було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. У подальшому, 12 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі ЗАТ КБ «Приватбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стілко ЛТД» (далі ТОВ «Стілко ЛТД») укладено кредитний договір № 1573, відповідно до якого банк за наявності вільних грошових коштів зобовязався надати кредит у формі відновлювальної кредитної лінії на поповнення обігових коштів в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки та винагороду у встановлені вказаним договором строки. 22 серпня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № 1573/ДЗ-3, відповідно до умов якого в якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Стілко ЛТД» позивач передав в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк» нерухоме майно, а саме: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., по вул. Прикордонній, буд, 44 у м. Дніпропетровську. У 2016 році позивачу стало відомо, що право власності на переданий в іпотеку обєкт нерухомого майна належить ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Проте позивач стверджує, що жодного договору про задоволення вимог іпотекодержателя ним не укладалося та особисто не підписувалося. У звязку з чим, позивач вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку було здійснено шляхом підроблення підпису на згаданому договорі, а відтак такий договір повинен бути визнаний недійсним, а відповідний запис про реєстрацію права власності скасований. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року задоволено клопотання представника позивача та в справі призначено судову почеркознавчу експертизу із зупиненням провадження у справі на час її проведення. 06 березня 2018 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі поновлено у зв'язку з отриманням судом висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування рішення від 14 травня 2014 року, індексний номер: 13037634, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме складу хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, буд. 44, зареєстрованого державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] закрито. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав заяву про відкладення розгляду справи, але доказів причин поважності неможливості прибути в судове засідання, а також відзив суду не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ту обставину, що неможливість явки до суду іншого представника із числа працівників юридичної особи не може бути поважною причиною, оскільки в штаті юридичної особи є й інші працівники, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], а також дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно договору купівлі-продажу від 24 травня 2007 року, ТОВ «Стілмет» було передано у власність позивачу наступне нерухоме майно: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, буд. 44 (а.с. 23-25). 12 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ТОВ «Стілко ЛТД» було укладено кредитний договір №1573, відповідно до умов якого банк надав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 384 000 доларів США для поповнення обігових коштів строком до 12 липня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11,6% річних (а.с. 10-17). Додатковими угодами №1 від 22 серпня 2007 року та №2 від 06 лютого 2009 року до вказаного договору було внесено зміни, а саме збільшено кредитний ліміт до суми 500 000 доларів США та розмір відсотків за його користування до 19,1 % річних (а.с. 18-19). 22 серпня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», укладено договір іпотеки №1573/ДЗ-З, відповідно до умов якого в якості забезпечення виконання ТОВ «Стілко ЛТД» своїх зобовязань за кредитним договором №1573 від 12 липня 2007 року позивач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: склад хімцеху літ. Е-1 з прибудовою літ. е-1 поз. 1,2, загальною площею 372,7кв.м., що розташоване по вул. Прикордонній, буд. 44 у м. Дніпропетровську (а.с. 6-9). Пунктом 24 зазначеного договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.18.6, 18.8.1, 18.8.2, 18.8.3, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В судовому засіданні досліджено спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 22 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1909, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], копію якого долучено матеріалів справи, з якого вбачається, що він укладений між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Також в судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником обєкта нерухомого майна по вулиці Прикордонній, будинок 44, у місті Дніпропетровську зазначено ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому підставою виникнення права власності є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1909, виданий 22 серпня 2007 року приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 20-22). Однак, висновком експерта від 12 лютого 2018 року № 6019-17 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи було встановлено, що підпис від імені [PERSON] в загальній графі «Іпотекодавець» договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 22 серпня 2007 року, укладений між [PERSON]О та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за номером № 1909, виконаний не позивачем, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені позивача в графі «Розписка в одержанні нотаріально оформленого документу» за реєстрованим № 1909 від 22 серпня 2008 року в справі № 2-27 том № 4 реєстр для нотаріальних дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], - виконаний самим позивачем (а.с.135-146). Вирішуючи предявлені позовні вимоги судом враховується наступне. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та двох- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 ст. 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину на його вчинення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що висновок експерта від 12 лютого 2018 року № 6019-17 є належним доказом у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, на підставі якого встановлено, що позивач не підписував спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1909, виданий 22 серпня 2007 року приватним нотаріусом [PERSON] Таким чином, оскільки наявні докази у справі в сукупності свідчать про те, що безпосереднє підписання спірного договору позивачем не здійснювалося, на користь чого свідчить висновок експерта від 12 лютого 2018 року № 6019-17, суд приходить до висновку про те, що у позивача не було волевиявлення спрямованого на вчинення правочину по відчуженню належного йому нерухомого майна, що розташоване по вул. Прикордонній, буд. 44 у м. Дніпропетровську. З огляду на викладене, виходячи з положень статті 215 ЦК України, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 22 серпня 2007 року, серії та номер 1909, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем такого нерухомого майна. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1280 грн.

Outcome: approved