Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому він посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом став власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] право власності на яку також підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з позивачем у будинку також зареєстрована [PERSON], особа яка не має родинних відносин з позивачем. На даний час відповідач [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі, однак не живе там вже більше двох років, у зв'язку з вищевикладеним у позивача по справі виникають труднощі з оформленням субсидії на комунальні послуги та об'єктивно порушуються його права, як власника житла, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, однак від його представника за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її та позивача відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає, згоди на заочний розгляд справи не надала. (а.с.20,21). Відповідач до суду не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час, місце та дату судового розгляду, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень проти позову суду не надала (а.с.19,22). Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України судом встановлена повторність неприбуття відповідача у судове засідання. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Через відсутність згоди представника позивача на заочний розгляд справи суд вирішує справу у загальному порядку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2014 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. набув право власності на вищевказану квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2017 року, номер інформаційної довідки 80781787 (а.с.23). Відповідно до акту від 15.12.2016 № 2270 складеного комісією КП «Жилсервіс» за спірною адресою: [ADDRESS] відповідач по справі, яка не має родинних відносин з позивачем - [PERSON] не мешкає з червня 2014 року, місце її мешкання невідоме. (а.с.10). Згідно довідки АДБ при ГУ ДМС України у Харківській області [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14), що також підтверджується довідкою відділу ЖКГ Первомайської міської ради Харківської області від 13.12.2016 року (а.с.11). При вирішенні справи по суті в даному випадку не можливо застосування ст. 405 ЦК України, на якій наполягав позивач по справі, оскільки родинні відносини позивача та відповідача не встановленні, а [PERSON] є фактично наймачем спірної квартири, оскільки на ньому лежить обов'язок щодо утримання вказаного житла та сплати за нього відповідних комунальних платежів, а тому в даному випадку застосуванню підлягають норми статей 71 та 72 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме з відповідача на користь позивач слід стягнути суму судового збору, яку сплатив позивач при зверненні до суду. Таким чином позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved