Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 07.06.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 1/118-15. У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором № 1/118-15 від 07.06.2006 року та значної заборгованості, [PERSON] , передав належну йому на праві власності квартир, яка знаходиться за адресо: [ADDRESS] , AT «Альфа Банк у рахунок погашення боргу. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про право власності від 23.06.2020 року, посвідченого Хоміч О.М. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, відповідно до ст.. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України «19» червня 2020 року, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, а саме однокімнатна квартира, загальною площею 32,0 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., розташована у житловому будинку літ. А-4 та складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол. З - кухня. 4 житлова; квартира [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Оскільки майно не реалізоване і стягувач, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого 12 березня 1996 року за реєстровим № 3-2814 Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та право власності зареєстроване 17 лютого 2007 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 17870717. 23.06.2020 року право власності на майно було зареєстроване за AT «Альфа Банк». Однак позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно неможливо, оскільки постановою, серія та номер: б/н, виданий 20.07.2000, видавник - Четверта Дніпропетровська нотконтора. АНД СУД. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52783389 від 23.06.2020р., приватний нотаріус Хоміч Оксана Михайлівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна, а тому позивач просив суд звільнити з-під арешту вказане нерухоме майно. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином,. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що 07.06.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 1/118-15 на суму 50000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних. У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором № 1/118-15 від 07.06.2006 року та значної заборгованості, [PERSON] , передав належну йому на праві власності квартир, яка знаходиться за адресо: [ADDRESS] , AT «Альфа Банк у рахунок погашення боргу. Згідно свідоцтва про право власності від 23.06.2020 року, посвідченого Хоміч О.М. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, відповідно до ст.. 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 49 Закону України «Про іпотеку» на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Міністерства юстиції України «19» червня 2020 року, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, а саме однокімнатна квартира, загальною площею 32,0 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., розташована у житловому будинку літ. А-4 та складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол. З - кухня. 4 житлова; квартира [ADDRESS] (сім) в житловому будинку [ADDRESS] . 23.06.2020\~року право\~власності на\~майно було\~зареєстроване за\~AT\~«Альфа Банк»,\~що \~підтверджується Витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~реєстрацію права\~власності від\~23.06.2020\~року №\~213539182,\~та свідоцтвом\~посвідченим Хоміч\~О.М.\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №486. Яке встановлено судом, 20 липня 2000 року постановою державного виконавця Полякової Е.Б. Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби при примусовому виконанні в/л № 1-11, виданого 15 січня 1999 року Дніпропетровським райсудом, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , а також було заборонено відчужувати вказане майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00 грн. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст. 4, 12, 81, 89, 141, 206, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved