Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав , посилаючись на наступні обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2007 року по 03.01.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З січня 2012 року фактичні шлюбні відносини були припинені із цього часу відповідач мешкає окремо від позивача та дитини, і з цього часу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Після розірвання шлюбу відповідач виявив бажання добровільно виплачувати аліменти на утримання дитини, але з січня 2012 року він навіть не цікавився на які кошти виховується дитина та на даний час від сплати аліментів у добровільному порядку ухиляється. Всі питання по вихованню дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на повному забезпеченні матері, яка прикладає усі зусилля для розвитку дитини. Позивач має всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Позивач вказав, що відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом здоров»я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, не забезпечує необхідними продуктами харчування, медичного догляду,не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідним для нормального самосвідомості дитини . Більш того, позивач зазначив, що присутні постійні погрози відповідача та його батьків до неї та її родичів. Відповідач веде антисоціальний образ життя, довгий час не працює, зловживає спиртними напоями, схилений до агресії, погрожує позивачу та дитині фізичною розправою. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, був повідомлений судом про дату та місце шляхом публікації в печаті, враховуючи думку позивача , який не заперечував проти винесення заочного рішення, суд на підставі ст.. 222 ЦПК України ухвали провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації позовні вимоги позивача підтримав і вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухав сторони, свідків, вислухав думку прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 року по 10.12.2009 року. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач- [PERSON] - батько дитини , стосунків із сином не підтримує, не піклується, як батько про свою дитину, не цікавиться станом його здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 02.09.2015 року № 01-4946/46, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. . На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved