Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 85 486 грн. 60 коп. посилаючись на те, що 17 липня 2012 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і зобов'язався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2017 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 85486 грн. 60 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3954 грн. 72 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 73884 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 4046 грн. 98 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1600 грн. Представник відповідача звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, відповідно до якого 17 липня 2012 року сторони уклали договір № б/н, згідно з яким відповідач нібито отримав кредит у розмірі 300 грн., однак ніякого договору до позовної заяви не було додано. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-16цс15, умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі умови не містять підпису позичальника, а в матеріалах справи немає будь - яких доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, і вони діяли в момент підписання заяви. Наданий позивачем витяг з Правил банку не підписаний відповідачем, а відтак його не можна розглядати як складову частину кредитного договору між сторонами. Враховуючи, що розрахунок заборгованості складається позивачем самостійно, а також відсутня будь - яка можливість його перевірити, то слід дійти висновку про те, що такий розрахунок є необґрунтованим та нічим не доведеним, а відтак не може бути ніяким чином покладений в основу судового рішення. В наданих позивачем документах відсутні будь - які строки, до яких можливо застосувати позовну давність , оскільки жодні строки між сторонами не були обумовлені. Представник позивача звернувся до суду з відповіддю на заяву про перегляд заочного рішення, згідно з якою на підтвердження факту укладання між сторонами кредитного договору банк надає копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, копію паспорту відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписку по рахунку та фото Клієнта з карткою. У заяві, яку підписав відповідач, зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним катркам. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 17 липня 2012 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, і зобов'язався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Відповідач підписанням Анкети - заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, оскільки заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Крім того, вищезазначені Умови та Правила надання банківських послуг розміщені у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 31жовтня 2017 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 85486 грн. 60 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3954 грн. 72 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 73884 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 4046 грн. 98 коп. Вказані обставини встановлені судом на підставі письмових доказів, а саме: -копії анкети - заяви № б/н від 17 липня 2012 року, відповідно до якої відповідач отримав у позивача кредитні кошти в розмірі 300 грн. (а.с. 6); -розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 17 липня 2012 року, відповідно до якого станом на 31 жовтня 2017 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 85486 грн. 60 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3954 грн. 72 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 73884 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн., процентної складової штрафу в сумі 4046 грн. 98 коп. (а.с. 4, 5). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь - якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутися до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 80939 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3954 грн. 72 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 73884 грн. 90 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн. 00 коп. Вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 4046 грн. 98 коп., що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1600 грн. Суд зазначає, що згідно з довідкою про видачу кредитних карт відповідач отримав картку зі строком дії до останнього дня липня 2016 року, з позовом до суду звернувся 04 січня 2018 року, і тому не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 549, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -

Outcome: partial