Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 16092,96 грн., витрати за послуги аварійного комісара в сумі 674,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.08.2015 року по пр. Курбаса у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Рено», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] Вина водія [PERSON] підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Рено», д.н. [NUMBER] . На дату ДТП [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована. В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 16092,96 грн. Крім того, МТСБУ у зв`язку з залученням аварійного комісара понесло витрати в розмірі 674,00 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, яка спричинила ДТП і не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 09.01.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 08.10.2018 року у справі призначено судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 20.03.2019 року головуючим у справі визначено Оксюту Т.Г. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.08.2015 року по пр. Курбаса у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Рено», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , яка керувала автомобілем «Део», д.н. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2015 року провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, з мотивувальної частини постанови вбачається, що вина [PERSON] у ДТП яка сталася 19.08.2015 року є доведеною. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому вона, як особа, що керувала автомобілем «Део», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Рено», д.н. [NUMBER] . Згідно звіту №1194 від 16.02.2016 року, складеного ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Рено», д.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням фізичного зносу складників складає 16691,35 грн. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту спеціаліста, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 09.06.2016 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 16691,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4543рв від 09.06.2016. Крім того, у зв`язку із залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 вказаного Закону, МТСБУ понесло витрати в розмірі 674,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31204рв від 25.02.2016 року. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 16092,96 грн. та витрат на аварійного комісара в сумі 674,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved