Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02 січня 2002 року виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 1. Вони мають від шлюбу дочку [PERSON], [INFO]. Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що останнім часом їх шлюбні відносини не складаються через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення побуту, в результат чого між ними виникали непорозуміння, в результаті чого відповідач залишила сімю і на даний час проживає з іншим чоловіком. Позивач вважає, що сімя фактично розпалась, її збереження буде суперечити його інтересам та інтересам дитини, а тому просить суд розірвати шлюб та вирішити питання про судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, в заяві адресованій суду вказала про визнання позову, не заперечувала щодо його задоволення, просила суд розгляд справи проводити за його відсутності. Прийнявши до уваги те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що визначені ст.169 ЦПК України, а тому проводить розгляд справи за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України \~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.4), від якогомають дочку [PERSON], [INFO]. В заявах сторони не виявили наміру на збереження шлюбу та наполягали на його припиненні. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим, тому суд прийшов до висновку про те, що \~сім'я розпалась, \~шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Також підлягає до задоволення вимога відповідача про відновлення їй для подальшого іменування дошлюбного прізвища, оскільки це відповідає положенням ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved