Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що відповідач [PERSON] являється асоційованим членом Дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» (далі по тексту ДБК «Золоті ключі») відповідно до рішення Загальних зборів, що підтверджується відповідним протоколом від 31.05.2005 року № 18, так як відповідач є власником земельної ділянки за адресою вул. Горіхова, 12 що розташована на території ДБК «Золоті ключі». ДБК «Золоті ключі» здійснює свою діяльність відповідно до [PERSON]. Згідно ст. 7.3. [PERSON], асоційовані члени кооперативу зобовязані своєчасно сплачувати всі види встановлених внесків у розмірах і порядку, визначених Загальними зборами та Правлінням. За положеннями ст.. 4.3. [PERSON], членські внески це грошові кошти, які щомісячно вносяться членами та асоційованими членами кооперативу. Розмір членського внеску визначається рішенням Загальних зборів, які є обовязковими для виконання усіма асоційованими членами кооперативу та його органами. Рішенням Загальних зборів членів ДБК «Золоті ключі» встановлювалися розміри членських внесків для членів та асоційованих членів кооперативу 22.12.2008 року, 30.05.2009 року, 31.12.2010 року, 30.09.2011 р. та 19.12.2011 року. Грошові кошти, які надходять до кооперативу у вигляді членських внесків, спрямовуються на витрати по оплаті праці працівників; експлуатаційні витрати на майно загального користування, поточний ремонт такого майна, оплату комунальних послуг, організаційні витрати, витрати на сплату податків, різного роду реєстраційних зборів і мита, що стягуються з кооперативу у цілому; оренду державного та комунального та іншого рухомого та нерухомого майна, необхідного для реалізації мети діяльності кооперативу. Відповідно до рішення Зборів від 30.09.2011 р. № 8/1 членські внески за поточний місяць повинні сплачуватись до 30 числа поточного місяця. Натоміть відповідач починаючи з січня 2009 року по вересень 2013 року зовсім не сплачував членські внески. Відповідачу направлялись повідомлення про необхідність сплати боргу по членським внескам, але він не виконує своїх обовязків в результаті чого він має заборгованість перед позивачем у розмірі 12\~665 грн., яку і просили суд стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач та його представник за дорученням в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач сплачував членські внески частково до моменту їх «справедливості». Так як розмір членських внесків, які мають бути сплаченими асоційованими членами кооперативу значно та непомірно зріс, питання про їх підвищення з відповідачем не обговорювалось та його думка з цього приводу не враховувалась, він, як і частина інших учасників кооперативу не сплачує членські внески. Несплата внесків є його принциповою позицією, так як вказані грошові кошти правлінням не зрозуміло куди витрачаються, або витрачаються не за призначенням, адміністрація кооперативу від надання фінансових звітів та пояснень відмовляється. Порушені ним питання про своє бажання бути присутнім на зборах ігнорує. В даний час окремими мешканцями ДБК «Золоті ключі» створено ініціативну групу, яка здійснює законну протидію виконавчому органу, який грубо порушує права учасників кооперативу, але він особисто не є учасником такої групи, з письмовими зверненнями на адресу адміністрації не звертався. Крім того просив відмовити позивачу у задоволенні позову в звязку із спливом позовної давності. Розглянувши заявлений позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів дачно-будівельного кооперативу «Золоті ключі» від 31 травня 2005 року № 18 [PERSON] був прийнятий у члени кооперативу (т. 1, а.с.6). Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що питання членства у кооперативі базується на [PERSON] за принципом добровільності. Вступаючи до кооперативу відповідач [PERSON] погодився з умовами, які були визначені [PERSON] і добровільно поклав на себе обовязок виконання його положень та рішень керівних органів кооперативу. Відповідно до п. 5.1. [PERSON] ДБК «Золоті ключі» в редакції 2004 року, членами та асоційованими членами [PERSON] можуть бути громадяни України, громадяни інших держав та особи без громадянства, віком не молодші 16-ти років, юридичні особи України та іноземних держав, які діють через своїх представників, які виявили бажання прийняти участь в досягненні мети та здійснення завдань [PERSON], сплатили вступний внесок та дотримуються вимог [PERSON] (т. 2, а.с.128). Крім того, відповідно п. 6.1.2 [PERSON] (у редакції 2004 р.) для членів кооперативу встановлені обовязки, зокрема до абзацу 2 та 6, якого «члени кооперативу зобовязані: виконувати вимоги [PERSON], рішення керівних органів Кооперативу;…. щомісячно сплачувати членські внески» ( т. 2, а.с.128-129). При ухваленні рішення суд не приймає до уваги пояснення відповідача, щодо несправедливості рішень адміністрації, щодо розміру членських внесків, оскільки питання сплати членських внесків є статутним обовязком члена кооперативу, а питання виступу з критикою роботи кооперативу, так само як і обговорення питання діяльності кооперативу та внесення пропозицій про направлення діяльності його роботи, організації його роботи (п. 6.1.1. [PERSON] (2004р.)) є статутним правом позивача, яке на час розгляду справи по суті ним не було реалізоване у встановленому порядку. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, та його представника, щодо того, що кошти від сплати членських внесків ідуть не за призначенням, оскільки відповідно до п. 9.18 [PERSON] (в редакції 2011 року), контрольним органом за фінансово-господарською діяльністю кооперативу є Ревізійна комісія. Судовим розглядом справи не встановлено компетентних висновків Ревізійної комісії про наявність зазначених порушень. Крім того наявність так порушень не позбавляють відповідача обовязку сплати членських внесків, які визначені відповідно до встановленого порядку і на момент розгляду справи ні ким не скасовані та не оскаржені. Не зважаючи на обґрунтованість вимог позивача суд вважає за правильне застосувати термін позовної давності, який заявлено відповідачем виходячи з такого. Поняття позовної давності, визначено ст. 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 257 ЦК України визначено загальна позовна давність, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наслідки спливу позовної давності встановлені ст. 267 ЦК України відповідно ч. 2-5 якої заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відмовляючи у задоволенні позову в частині позовних вимог за період з січня 2009 р. по червень 2012 р. суд виходив з того, що судовим розглядом справи не встановлено поважності причин пропущення позивачем строку позовної давності. При ухваленні рішення суд враховує, що позивач не позбавлений можливості скористатися засобами впливу на члена, асоційованого члена кооперативу за порушення [PERSON] кооперативу відповідно до ст. 8 [PERSON] (у редакції 2011 року) (т. 1, а.с.17). Відповідно ч. 1 та 2 ст. 202 правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обовязків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обовязок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматись від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обовязку щодо першої сторони. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Форма правочину та способи волевиявлення встановлені нормами ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушеним зобовязанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюється на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За нормами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладено, відповідно до ст. ст. 202, 204, 205, 207, 256-261, 267, 610, 626, 625, 638, ЦК України,

Outcome: partial