Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що вона володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Великі Грибовичі, вул. Дублянська, 28, Жовківського р-н, Львівської обл. Разом з нею в цьому будинку проживає її дочка [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON], а також внучки - [PERSON] і [PERSON], та правнук - [PERSON]. Вказала, що проживання разом з відповідачем [PERSON] в одному будинку стало зовсім нестерпним, оскільки перебуваючи в стані алкогольного спяніння 08.12.2015 р., він вчинив вдома бійку і [PERSON] викликала наряд поліції, проте [PERSON] не лише не заспокоївся, а побив поліцейського і їх автомобіль. Зазначила, що щоденно відповідач погрожує позивачці і її доньці [PERSON], не допускає їх до хати. Вказала, що 06.01.2016 р. [PERSON] влаштував ще одну сварку з побиттям [PERSON], внаслідок чого вона була змушена викликати поліцію. Зазначила, що 14.01.2016 р. [PERSON] влаштував черговий скандал і побив [PERSON], після чого знову було нею викликано поліцію. Вказала, що від 08.12.2015 р. і до сьогодні [PERSON] постійно робить шкоду, наприклад, вибив двері до її кімнати, вимикає світло у ній, вночі стукає по дверях, на що скаржаться сусіди, принижує позивачку і її доньку [PERSON] нецензурними словами. Зазначила, що в утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ відповідач участі не приймає. Просила виселити відповідача [PERSON] з належного їй приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Великі Грибовичі, вул. Дублянська, 28, Жовківського р-н, Львівської обл. Позивачка у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та місце його проведення, однак подала заяву, в якій позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.09.1989 року вбачається, що власником жилого будинку за адресою: с. Великі Грибовичі, вул. Дублянська, 28, в цілому є [PERSON]. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.01.2016 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З листа Жовківського ВП № 1680 від 31.12.2015 року вбачається, що [PERSON] винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сімї та складено адміністративний протокол по ч.1 ст.173-2 КУпАП. З копії постанови про закриття кримінального провадження від 09.02.2016 року вбачається, що кримінальне провадження № 12016140240000047 закрито у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки відповідача щодо них. З листа Жовківського ВП № 1680 від 31.12.2015 року вбачається, що [PERSON] винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сімї та складено адміністративний протокол по ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак як вбачається із позовної заяви відповідач і надалі продовжує створювати нестерпні для позивача умови для спільного проживання. За таких обставин судом встановлено, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 15.09.1989 року вбачається, що власником жилого будинку за адресою: с. Великі Грибовичі, вул. Дублянська, 28, в цілому є [PERSON]. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved