Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування завданої майнової шкоди в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 11 462,71 гривень шкоду та судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10 листопада 2017 року між позивачем та ТОВ «Сушия» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу АМ № 122129 предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Smart Fortwo [NUMBER] . 22 червня 2018 року в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія та автомобіля Mazda 6 д.н.з. [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] 19 липня 2018 року постановою суду відповідача було визнано винним. Позивач сплатив потерпілому 97 648,32 гривень страхового відшкодування. Цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО». ПАТ «СК «ВУСО» року здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 86 185,61 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 11 462,71 грн., яка становить суму даного позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву та додатки до неї отримав. Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзив на позовну заяву не надходив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2017 року між Пат «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Сушия» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту АМ № 122129 предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Smart Fortwo [NUMBER] . 22 червня 2018 року о 18 год 30 хв [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mazda 6», д/н [NUMBER] , по вул. Малишка, 39, у м. Києві, перед початком руху не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки «SMART Fortwo», д/н [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями [PERSON] порушив пункти 1.5, 2.3б, 10.1 правил дорожнього руху України. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до звіту № 199142 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «SMART Fortwo», д/н [NUMBER] станом на 22 червня 2018 року складає 104 622,73 грн. Відповідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2018062200055/L04/03 та страхового акту № UA2018062200055/L04/03 від 10 вересня 2018 року розмір виплат становить 97 648,32 грн. 11 вересня 2018 року на виконання умов договору страхування ПАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату ТОВ «Сушия» страхового відшкодування на загальну суму 97 648 грн. 32 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО», що підтверджується витягом з ЄЦБД МТСБУ. Відповідно позовної заяви, позивачем зазначено, що ПАТ «СК «ВУСО» на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 86 185,61 грн., однак доказів на підтвердження цього надано не було. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 11 462,71 грн. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. За приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п .27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Таким чином, до ПАТ «СК «ПЗУ України» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України - в порядку суброгації. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на положення ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 Цивільного кодексу України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку У відповідності до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України: особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 03.10.2018 року по справі № 686/17155/15-ц, який підтримав правовий висновок, викладений у постанові ВСУ у справі № 6-691цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхова виплата). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Отже, оскільки страховик за полісом виплатив страхове відшкодування, він виконав своє зобов`язання перед потерпілим в повному обсязі, а різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «SMART Fortwo», д/н [NUMBER] , та сумою виплати, зобов`язаний відшкодувати саме відповідач. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved