Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення особи права користування житловим будинком, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок № 12, розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, шлюб між ними розірваний у квітні 2008 року. Крім нього в будинку зареєстрована на його колишня дружина - відповідач по справі [PERSON] Відповідач хоча і зареєстрована, але в будинку з січня 2006 року не проживає, її особистих речей в будинку не має. Більше десяті років відповідач відсутня за місцем реєстрації. В звязку з реєстрацією відповідача вона несе додаткові витрати по оплаті квартирної плати, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним їй майном, тому просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю, а саме житловим будинком за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, буд. 12; позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, буд. 12. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду, розміщене на сайті Судової влади України, причину неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, буд. 12, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2018 року, індексний номер витягу 145804603. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний 08.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ВЛ № 065440, виданим 08.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 31. В даному будинку зареєстровані позивач та його колишня дружина відповідач по справі [PERSON] З січня 2006 року відповідач в спірному будинку не проживає, ще до оформлення розлучення, вона забрала всі свої особисті речі та вибула на інше місце проживання. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мала. Відповідач в будинок не зявляється. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як власник будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед нею не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинний сплачувати з вини відповідача, тощо. Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не зверталася, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в будинку не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача по справі в будинку № 12 по вул. Першотравневій в с. Миколаївка, Лозівського району, Харківської області з січня 2006 року вбачається з акту, складеного сусідами від 08.10.2018 року, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] з січня 2006 року, тобто тривалий час, за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Миколаївка, вул. Першотравнева, буд. 12 не мешкає, її особистих речей в будинку не має. Відповідач вибула на інше постійне місце проживання, не проживає в будинку більш ніж 12 років, отже з цього моменту вона втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved