Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит. У своєму позові позивач вказав, що 5 квітня 2018 року між ними та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1559-0265, відповідно до якого відповідачу було видано кредит в сумі 11\~000,00 грн. на споживчі , зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 квітня 2023 року. Відповідно до п. п. 2.4.2 п. 2.4 Кредитного договору проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманийний позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення визначеного кредитним договором. Відповідно до п. п. 3.2.1 п.3.2. кредитного договору банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п. п.3.3.1 п. 3.3. Кредитного договору всі платежі за цим договором здійснюються шляхом списання банком коштів у договірному порядку з поточного рахунку. Відповідно до п. п.3.3.2 п. 3.3. Кредитного договору повернення кредиту та сплата здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором, але в будь - якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. У відповідності до п.п. 3.3.3 п. 3.3 Кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 183,33 грн. та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з травня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим договором. Відповідачем порушуються умови кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Станом на 06 грудня 2018 року за відповідачем рахується наступна заборгованість у сумі:11 816,36 грн., в тому числі: сума простроченого основного боргу - 10\~254,46 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами - 1\~462,56 грн.; сума пені по простроченому основному боргу 21,05 грн.; сума пені по простроченим відсоткам 57,98 грн.: сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 2,91 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 8,52 грн.; розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -6,55 грн.; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 2,33 грн. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та відсотки встановлені договором, відповідно до ст. 625 ЦІ< України. У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість у сумі 11 816,36 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву, в якій просить позов задовольнити при заочному розгляді справи та розглянути справу без його участі. Відповідач повторно без поважної причини не зявилася, хоча була повідомлена судом у встановленому законом порядку, своїх причин неявки та заперечень суду не надала. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із договору про споживчий кредит №1559-0265 встановлено, що 5 квітня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідачу було видано кредит в сумі 11\~000,00 грн. на споживчі , зі сплатою 56% річних, строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 квітня 2023 року. Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що у звязку з порушення умов договору у відповідача утворилась заборгованість у сумі 11816,36 грн., в тому числі: сума простроченого основного боргу - 10\~254,46 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами - 1\~462,56 грн.; сума пені по простроченому основному боргу 21,05 грн.; сума пені по простроченим відсоткам 57,98 грн.: сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 2,91 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 8,52 грн.; розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -6,55 грн.; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 2,33 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій с кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзацом 1 ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора обов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові часлідки. встановлені договором або законом. У відповідності до ст. ст. 549-551 ЦК України передбачена відповідальність боржника перед кредитором у вигляді неустойки, розмір якої встановлюється договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved