Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 квітня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №01. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між ними не склалися, спочатку їх шлюбні відносини були нормальними, потім їхні погляди на життя стали різними, вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з 2013 року, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу за таких обставин є неможливим і таким, що суперечить їх інтересам, сімя їхня розпалася і зберегти її не можливо. Відповідачка на його пропозицію розірвати шлюб в органах РАЦС не реагує, всіляко ухиляється, у звязку з чим він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання 21 лютого 2017 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.20). Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання с.Березнуватівка вул.Пролетарська,19 Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.27), звідки повістка про виклик до суду повернулася з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомила, в судове засідання 21 лютого 2017 року не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 квітня 2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №01 (а.с.7). Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя та подружні обовязки. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2013 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2013 року та до цього часу не поновили їх. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved