Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 20.09.2012 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 43. Від шлюбу дітей та спільних інтересів не мають, як подружжя разом не проживають з жовтня 2019 року, відповідачка не бажає вподальшому продовжувати сімейні відносини, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом публікації оголошення на веб-сайті «Судова влада» 22.01.2020 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20.09.2012 року року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області між [PERSON] та [PERSON] 20.09.2012 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 43, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с. 9).\~ Шлюб укладено сторонами вперше. Від шлюбу сторони по справі дітей не мають. Подружнє життя у сторін по справі не склалося. Сторонни разом не проживають та не підтримують шлюбно-сімейні відносини з жовтня 2019 року, в зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Примирення між сторонами неможливе. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими, з жовтня 2019 року по теперішній час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені.\~\~\~\~\~\~\~ Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач не повідомила суд чи бажає змінити прізвище на дошлюбне, тому суд вважає за необхідно залишити відповідачу шлюбне прізвище. Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved