Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. [INFO] року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Дана квартира належала йому та його бабусі на праві спільної сумісної власності. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009289862, його мати - [PERSON] 05 березня 1978 року зареєструвала шлюб з його батьком [PERSON], після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. Даний шлюб був розірваний 26 травня 1993 року. Під час шлюбу у його матері та [PERSON] [INFO] року народився син - [PERSON]. Правовстановлюючі документи на спадкову квартиру за адресою: [ADDRESS] на протязі років були втрачені, зберігся лише дублікат свідоцтва про право власності на житло від 16 січня 1995 року. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, він позбавлений можливості провести реєстрацію нерухомого майна. На підставі цього звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Треті особи в судове засідання не з'явилися, скерували до суду заяву в якій просили справу розглядати в їх відсутність та проти задоволення позову не заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, [INFO] року у віці 52 років померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 11 березня 2009 року. [INFO] року у віці 88 років померла бабуся позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від [INFO] року Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 1266 ЦК України встановлено, що якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою [ADDRESS] Дана квартира належала позивачу та його бабусі [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1995 року та довідкою комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 01.12.2012 року, де зазначено, що будинок (будинковолодіння), який розміщений у [ADDRESS], зареєстрований на праві приватної власності за: [PERSON] 1922 р.н. (частка не визначена) на підставі: дублікат свідоцтва про право власності на житло виданого Соснівським райвиконком 16.01.1995 року № б/н; [PERSON] 1978 р.н. (частка не визначена) на підставі: дублікат свідоцтва про право власності виданого Соснівським райвиконком 16.01.1995 року № б/н і записано у реєстрову книгу під реєстр. № 9д-153-41. З пояснень представників позивача вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009289862, мати позивача - [PERSON] 05 березня 1978 року зареєструвала шлюб з його батьком [PERSON], після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. Даний шлюб був розірваний 26 травня 1993 року. Під час шлюбу у його матері та [PERSON] [INFO] року народився син - [PERSON]. На протязі останніх 5 років позивач постійно проживав разом з бабусею, від спадщини не відмовлявся, отже вважається, що спадщину він прийняв. Його брат - [PERSON] мав право на частку спадкового майна їх бабусі, але протягом строку встановленого для прийняття спадщини з відповідною заявою до нотаріуса не звертався, також за життя бабусі з нею не піклувався, не відвідував й не надавав допомоги, якої вона потребувала за станом здоров'я та через неналежне матеріальне забезпечення, отже вважається що спадщина прийнята ним не була. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1, ч. З ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає отриманню свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру та проведенню реєстрації нерухомого майна. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину, судовому розгляду не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2011 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа на майно померлої [INFO] року [PERSON] Із заявою про відкриття спадщини звернувся [PERSON] Позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, але за згодою [PERSON] (заява від 29.08.2011р.) прийняв спадщину після спливу шестимісячного строку (заява від 29.08.2011 р.) та був включений до кола спадкоємців. В подальшому позивач був позбавлений можливості оформити свої спадкові права, так як свідоцтво про право власності на житло, а саме [ADDRESS] було втрачено, а оформити спадщину на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло нотаріус відмовив. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1244 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження даної вимоги, а тому остання до задоволення не підлягає. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial