Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу , в якому зазначив, що 26.08.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, за актовим записом № 674. Під час подружнього життя у позивача та відповідача народився син [PERSON] [INFO]. З моменту реєстрації шлюбу між Позивачем та Відповідачем, час від часу, виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім'ю, розуміння прав та обов'язків чоловіка та дружини, непорозуміння на побутовому рівні. З 2013 року фактичні подружні стосунки та спільне проживання Позивача та Відповідача припинені. У зв'язку із тим, що вже тривалий час позивач та відповідач спільно не проживають, як подружжя, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, просить розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, в телефоному режимі повідомила, що просить справу слухати за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить залишити прізвище [PERSON]. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 26 серпня 2001 року сторони уклали шлюб який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, за актовим записом № 674.( а.с. 8). Під час подружнього життя у сторін народився син [PERSON] [INFO]. ( а.с.9). З моменту реєстрації шлюбу між сторонами час від часу, виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім'ю, розуміння прав та обов'язків чоловіка та дружини, непорозуміння на побутовому рівні. З 2013 року фактичні подружні стосунки та спільне проживання у сторін припинені. У зв'язку із тим, що вже тривалий час позивач та відповідач спільно не проживають, як подружжя, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Підстав для збереження шлюбу сторони не мають. Примирення між ними щодо збереження шлюбу, не можливе. Суд приходить до висновку про те, що сім'ю [PERSON] зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, оскільки сторони на примирення не погоджуються, разом як подружжя не проживають, подальше їх спільне життя є неможливим, тому шлюб слід розірвати . На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved