Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON]\~сільської ради\~Михайлівського району\~Запорізької області про визнання права\~власності на\~спадкове нерухоме\~майно в\~порядку спадкування\~за законом,\~ обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 24 квітня 2006 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 5,84 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю 11-ЗП № 042004, виданим 30 жовтня 2002 року на підставі розпорядження Михайлівської райдержадміністрації від 13 вересня 2002 року №299, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 734. З метою реалізації спадкових прав він звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 146 за 2018 рік. Крім нього інших осіб, які б мали право на вищевказану земельну ділянку, ані за законом, ані за заповітом, немає. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, він встановив відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Проте у видачі Свідоцтва про право власності в порядку спадкування на обєкт нерухомості, що входить до складу спадщини, а саме: земельну ділянку, нотаріусом йому було відмовлено Постановою від 26 вересня 2018 року № 610/02-31 у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Таким чином відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно (земельну ділянку) та неможливість його відновлення через непередбаченість законодавством, унеможливлюють реалізацію його права власності на спадкове майно шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, в звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно: земельну ділянку площею 5,84 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю 11-ЗП № 042004 виданим 30 жовтня 2002 року на підставі розпорядження Михайлівської райдержадміністрації від 13 вересня 2002 року №299, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 734, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24 квітня 2006 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть №053751 від 04 травня 2006 року, виданого Нижнє Висоцькою сільською радою Турківського району Львівської області, [PERSON] помер 24 квітня 2006 року (а.с.6). [PERSON] копії свідоцтва про народження серії 111-ЖС № 456677 від 08.09.1989 року, виданого [PERSON] РАЦС Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] народився 05.08.1989 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 042404, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Михайлівської райдержадміністрації від 13 вересня 2002 року набув право власності на земельну ділянку площею 5,84 га, в межах згідно з планом розташованої на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). [PERSON] повідомлення відділу Держгеокадастру у Михайлівському районі Запорізької області, [PERSON] мав право приватної власності на земельну ділянку площею 5,84 га ріллі (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий відсутній, на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Це право підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку 11-ЗП №042404 який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 30 жовтня 2002 року за №734. Інша інформація у відділі про дану земельну ділянку відсутня. З січня 2013 року державні кадастрові реєстратори відділів Держземагентства під час проведення реєстрації земельної ділянки керуються Законом України «Про державний земельний кадастр» та постановою КМУ від 17.10.2012 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», згідно якого реєстрація і видача державних актів, дублікатів на них не здійснюється. (а.с. 11). [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрації внесено спадкову справу №146/2018 року після померлого 24.04.2006 року [PERSON], яка зберігається в Михайлівській державній нотаріальній конторі Запорізької області. З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців немає. Постановою державного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 26.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24.04.2006 року (а.с. 9, 12). Відповідно до\~ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON], який помер 24.04.2006 року, а саме земельної ділянки площею 5,84 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю 11-ЗП № 042004 виданим 30 жовтня 2002 року на підставі розпорядження Михайлівської райдержадміністрації від 13 вересня 2002 року №299, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 734. Позивач прийняв спадщину, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте,\~постановоюдержавного нотаріуса Третьої запорізької державної нотаріальної контори від 26.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24.04.2006 року у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 5,84 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. [PERSON] ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved