Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим номером 59244 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 21170,15 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що у лютому 2021 року він отримав поштою від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.02.2021 (виконавче провадження №64401376) на підставі виконавчого напису № 59244 виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Аланд» заборгованості в\~розмірі 21170,15\~грн.\~ за кредитним договором № R53100239894В від 19.04.2002, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», права вимоги за яким на підставі договору відступлення є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», правонаступником якого, на підставі договору відступлення є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». У виконавчому написі зазначено: строк платежу за кредитним договором № R53100239894В від 19.04.2012 настав. Боржником (тобто ним) допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 20670,15 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 14795,14 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5875,01 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 гривень; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 гривень; Строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 гривень; Строкова заборгованість за штрафами і пенею становить 0,00 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача в розмірі 500,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 21170,15 гривень. З квітня 2013 року (остання сплата за кредитом) він не має ніяких відносин з Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк». З квітня 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» письмових вимог, повідомлень за кредитним договором йому не направляв. Він не отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» письмових вимог, повідомлень за кредитним договором. Він не отримав від нотаріуса повідомлення про вимоги ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором. Важає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Горай Олег Станіславович не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] , а також суми простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом зазначені у виконавчому написі є безспірними. З виконавчого напису не вбачається, на підставі якого розрахунку був вчинений напис. Крім того, як було вже зазначено, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та згідно з пунктом 3.1 Глави 1-6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Кінцевий термін повернення кредиту згідно п. 3.2. кредитного договору № К53100239894В 19.04.2015. Виконавчий напис вчинено 05.10.2020, тобто більше ніж через п`ять років після настання строку виконання зобов`язання, який наступив 19.04.2015, що свідчить про порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону України «Про І нотаріат». На підставі викладеного вважає, що виконавчий напис нотаріуса можливо визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження по справі та витребувано у\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (м. Київ, вулиця Саксаганського, 14, офіс №301)\~належним чином завірені копії документів,\~на підставі яких було вчинено виконавчий напис №59244 від 05.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 21170,15 грн. Ухвалою суду від 30.03.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису №59244 від 05.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 21170,15 грн. і знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни (ВП №64401376),\~до заміни його іншим видом заходу забезпечення позову або до його скасування у встановленому законом порядку. На виконання вимог ухвали суду від 30.03.2021 в частині витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» надійшов лист, в якому зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» надало приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю Олегу Станіславовичу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Враховуючи вказане у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» відсутні документи та/або їх копії, які витребовуються судом. Ухвалою суду\~від 27.04.2021 витребувано\~з Житомирського обласного державного нотаріального архіву (10014, Житомирська область, м. Житомир, Майдан Соборний, буд.1)\~належним чином завірені копії документів,\~на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №59244 від 05.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 21170,15 грн. На виконання вимог ухвали суду від 27.04.2021 в частині витребування доказів від Житомирського обласного\~державного нотаріального\~архіву надійшов лист в якому зазначено, що станом на 02.06.2021 документи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., за 2020 рік до нотаріального архіву на зберігання не передавалися. Ухвала суду може бути виконана лише після надходження документів приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. до архіву. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримали в повному обсязі, просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову не надав.\~Суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень не надали. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.04.2012 між [PERSON] та ПАТ «ВБТ Банк» укладено кредитний договір № R53100239894В на суму 20000 гривень на строк до 19.04.2015. Тобто строк вимоги за даним договором настав 19.04.2015 /а.с.12-13/. 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №59244 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № R53100239894В від 19.04.2012, укладеного між позивачем та АТ «ВТБ Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 150814вб від 15.08.2014 є ТОВ «ФК «Кредит -Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «Аланд» /а.с.20/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. від 12.02.2021 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] /а.с.14/. Аналізуючи доводи позивача, суд доходить наступного. Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~\~№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. У даній справі позивач заперечує щодо безспірності боргу, будь-яких документів від відповідача не отримував. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.\~Витребувані за\~ухвалами суду\~копії документів,\~які стали\~підставою для\~вчинення виконавчого\~напису,\~не були\~надані. Будь-яких документів, розрахунків заборгованості, виписок з рахунку позичальника, з яких можливо було би дійти висновку про наявність заборгованості та її безспірність, суду надано не було. Крім того, у виконавчому написі міститься посилання на Договори відступлення прав вимоги від 15.08.2014, 11.08.2020, але копії таких договорів суду надано не було, внаслідок чого взагалі неможливо дійти висновку про набуття права вимоги у відповідача за даним кредитним договором. Таким чином, дослідивши зібрані докази і оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса, судом встановлено, що вимоги до його оформлення, передбачені чинним законодавством України, приватним нотаріусом не виконані, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Судом враховується те, що кредит позивачу був наданий 19.04.2012, та мав бути повернутий до 19.04.2015, тоді як період нарахування боргу з відсотками з 11.08.2020 по 17.08.2020, що суперечить нормам Цивільного кодексу України. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі\~\~№ 14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Крім того, відповідачем не було надано доказів про повідомлення боржника про зміну кредитора та направлення йому вимоги про погашення боргу. Викладене свідчить про те, що суму боргу, яка вказана у виконавчому написі не можна вважати безспірною. Крім того, зі змісту виконавчого напису вбачається, що останній був вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, якою було внесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема й щодо доповнення Переліку документів новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином,\~зазначене судове\~рішення набрало\~законної сили\~та є\~обов`язковим\~до виконання\~на всій\~території України. На сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, незважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 05.10.2020 року, тобто після набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 законної сили, а отже на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та не чинним. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому стягнення не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. У даному випадку укладений кредитний договір також не було посвідчено нотаріально, що унеможливлює стягнення у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. На підставі викладеного, враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 05.10.2020 визначена товариством заборгованість не є безспірною, не надано вимоги про погашення боргу, відсутнє підтвердження про вручення повідомлення з вимогою боржнику, не надано документів щодо передачі права вимоги до боржника, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн., що складається із судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу\~статті 137 ЦПК України\~вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. На підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача ТОВ «ФК «Аланд» у зв`язку із\~\~задоволенням позовних вимог. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до ордеру на надання правничої допомоги, представником позивача є адвокат Сєров М.І. (а.с.61). Відповідно до квитанції від 12.03.2021 адвокат Сєров М.І. отримав від [PERSON] суму гонорару у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат зазначено про орієнтовну кількість судових засідань за кожне засідання 2500, 00 грн., а планується 3 засідання - 7500,00 грн., однак оскільки судовий розгляд відбувся за відсутністю сторін на підставі заяви, адвокат Сєров М.І. при судовому розгляді не приймав участі, то у задоволенні витрат на правову допомогу в сумі 7500,00 гривень, слід відмовити. Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 гривні 00 копійок (складання позовної заяви) - що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення позову в повному обсязі. Стосовно заходів забезпечення позову, застосованих у цій справі, суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial