Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №1601/117/71-327 від 14.11.2007 року ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», надав відповідачу кредит у сумі 80\~000 дол. США. У забезпечення виконання зобовязань сторони уклали іпотечний договір від 14.11.2007 року, за умовами якого відповідач передала в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянку. [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним дговором, внаслідок чого станом на 09.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 4\~346\~872,78 грн. Просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1601/117/71-327 від 14.11.2007 року, яка складає 4\~346\~872,78 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,09 га, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Щербані, вул.Південна, буд. 11; визнати за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку; припинити право власності [PERSON] на вказане майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснивши, що наявність значної заборгованості за кредитним договором, який тривалий час відповідачем не виконується, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки; визнання права власності за позивачем на це майно передбачено законом. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що на підставі заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15.10.2012 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №1601/117/71-327 від 14.11.2007 року, відповідно звернення стягнення на предмет іпотеки є таким, що порушує права позивача та призведе до подвійного стягнення: суми кредиту та предмету іпотеки. Окрім того, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань є позасудовим способом врегулювання такого питання, що випливає як з вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку», так й іпотечного договору, укладеного між сторонами, та не може бути реалізоване у судовому порядку. Також просив застосувати строки позовної давності та відмовити в позові. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що 14.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1601/1107/71-327. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 80\~000 доларів США на строк з 14.11.2007 року по 14.11.2037 року, а позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у терміни, передбачені договором (а.с. 10-12). Банк зобовязання за кредитним договором виконав. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором №1601/1107/71-327 від 14.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір. Згідно з п.2 іпотечного договору в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що складається з житлового будинку літ. А-2» загальною пл.. 162,0 кв.м., житлова пл. 67,7 кв.м., сарай літ. «Б», гараж літ. «Б1», сарай літ. «Б2», погріб літ. «б», ворота, хвіртка, огорожа №1-4 та знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Щербані, вул.Південна, буд. 11; земельну ділянку загальною площею 0,09 га, кадастровий номер 5324087701:01:001:0010, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Щербані, вул.Південна, буд. 11. (а.с.13-15). Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15.10.2012 року по справі №1622/2599/12 стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно стягнуто на користь АТ «Свердбанк» (публічне) заборгованість по кредитному договору №1601107/71-327 від 14.11.2007 року станом на 22.11.2011 року у сумі 109\~495,30 доларів США та пеню у сумі 131\~500,86 доларів США, а також понесені судові витрати по справі в рівних частках з кожного у загальній сумі 3\~219 гривень (а.с.134-136). Рішення суду перебуває на виконанні, 05.07.2016 року відкрито виконавче провадження. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Свердбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Свердбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Фактор) укладений договір факторингу №15. Відповідно з п.п.2.1 п. 2 договору факторингу, Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Згідно з п.п.1.1 п.1 договору про відступлення прав за іпотечними договорами, укладеного 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Свердбанк», яке виступає правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Свердбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28.11.20112 року №15, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами (а.с.25-26). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.09.2017 року позивачем нарахована заборгованість у розмірі 168\~976,58 доларів США. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, від 27.04.2017 року у справі №6-679цс17. Пункт 12.3 іпотечного договору від 14.11.2017 року передбачає, що згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору. Згідно з п.п.12.3.1 п.12.3 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3 Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура субєкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки (а.с. 13-15). Судом встановлено, що іпотечний договір від 14.11.2007 року містить відповідні застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, які надають позивачу право в позасудовому порядку захистити свої права, в тому числі шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Однак позивач, за наявності відповідного застереження у договорі, не реалізував позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки. У матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивача до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно на підставі п.п.12.3.1 іпотечного договору. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який просить застосувати позивач, не може бути застосований судом, оскільки цей спосіб захисту порушеного права є позасудовим способом врегулювання спору, що випливає з аналізу змісту ст.37 Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору від 14.11.2007 року. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed