Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 серпня 2006 року він уклав шлюб з відповідачем, про що Новопокровською селищною радою Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений актовий запис №4. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружні стосунки між ним та відповідачкою не склалися, вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припиненні з квітня 2015 року, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім`я з відповідачкою розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дітей - відсутній. Діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач [PERSON] у судове засідання12 серпня 2021року не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності. Позов підтримав, просив розірвати шлюб (а.с.25). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 12 серпня 2021 року не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала не заперечувала проти розірвання шлюбу. Зазначила, що вже створила нову сім`ю, народила дитину, а тому просила шлюб розірвати (а.с. 56-57). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2006 року, який зареєстрований Новопокровською селищною радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №4 (а.с.11). В період шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12,13,14,15). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені, проживають окремо. Спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини в квітні 2015 року та до цього часу не поновили їх, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.25,56-57). Згідно листа Піщанської сільської ради Служби у справах дітей Новомосковського району Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року № 87, [PERSON] проживає зі співмешканцем та п`ятою дитиною - [PERSON] , [INFO] в с. Орлівщина, Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.50). Суд вважає, що вказані обставини підтверджують факт того, що сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, а народження відповідачкою дитини від іншого чоловіка свідчить про небажання зберегти сім`ю з позивачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідачки, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved