Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи тим, що 27 квітня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 895/06-034-181. З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов'язання 27.04.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки №»895/06-034-181, яким віддано банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з проведенням переговорного процесу між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] щодо добровільного вирішення питання закриття простроченого кредиту, встановлено наявність арештів на вищевказаному іпотечному майні, накладені Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.07.2013 року ВП №38930040, якою накладено арешт на все нерухоме майно. Наявність арештів на предмет іпотеки заважає ПАТ «УКРСОЦБАНК», як пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє визначене право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, в зв'язку з чим звернулись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд зняти арешти з предмета іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS], накладені постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 29.07.2013 ВП №38930040 (номер запису про обтяження 8667323 та 1953193); заборонити Центральному ВДВС Черкаського міського управління юстиції накладати арешт на іпотечну квартиру [ADDRESS] без згоди іпотеко держателя. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 895/06-034-181. З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов'язання 27.04.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 895/06-034-181, яким віддано банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вказаного іпотечного договору Іпотекодавець гарантує, що на Предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» «при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна». Проте, у зв'язку з проведенням переговорного процесу між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] щодо добровільного вирішення питання закриття простроченого кредиту, встановлено наявність арештів на вищевказаному іпотечному майні, накладені Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.07.2013 ВП №38930040, якою накладено арешт на все нерухоме майно (номер запис) про обтяження 8667323 та 1953193). Згідно п.1 ст.60 Закон України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки, тобто з 27.04.2005 року. Оскільки вищевказаний договір іпотеки укладений та зареєстрований в Державному реєстрі значно раніше винесених відповідачем постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. ПАТ «УКРСОЦБАНК» є пріоритетним обтяжувачем. Таким чином, наявність арештів на предмет іпотеки заважає ПАТ «УКРСОЦБАНК», як пріоритетному обтяжувачу, реалізувати своє визначене ст. 36 Закону України «Про іпотеку» право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, суд вважає, що захист прав ПАТ «УКРСОЦБАНК» необхідно здійснити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити заставне майно з-під арешту. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» суд не вправі зобов'язувати зазначення осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або посадовою особою ДВС, а тому вимога про зобов'язання Центрального відділу ДВС вчинити конкретні дії, про які вказує позивач, є необґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial