Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 2013 року він перебував у фактично шлюбних відносинах з відповідачкою. Від яких сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося, а тому з травня 2015 року сторони припинили спільне проживання. Син [PERSON], [INFO] через тяжку хворобу отриману внаслідок пологів з ускладненням потребує постійного догляду та лікування. Відповідачка лікуванням та вихованням дитини не займається, оскільки працює повний робочий день. Після припинення шлюбних відносин відповідачка проживає разом з дитиною у гуртожитку, у кімнаті разом з ними проживає пять осіб, у тому числі неповнолітні. Дитина не має необхідних умов для проживання та розвитку, не отримує лікування. Позивач, як батько дитини має можливість забезпечити сину необхідні умови проживання та лікування. Він має постійну роботу, проживає разом з батьками у двокімнатній квартирі та має все необхідне для розвитку та виховання сина. Отже, як вбачається з вищезазначеного між позивачем та відповідачем виник спір стосовно місця проживання дитини, а тому позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON]. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність на задоволенні позову наполягала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради свого представника для участі в розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність та винести рішення згідно вимог чинного законодавства та в інтересах дитини. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу України. Конституцією України, Конвенцією ООН «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», а також Сімейним кодексом України закріплюються права малолітніх дітей і неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання. Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах з 2013 року. Також судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження наявну в матеріалах справи. Після припинення шлюбних відносин, дитина мешкає з матірю [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Березинська, буд. 38 кімната 612, мати займається вихованням, розвитком та оздоровленням дитини. За вказаною адресою: м. Дніпропетровськ, вулиця Березинська, буд. 38 кімната 612, відповідачкою створені усі необхідні умови для розвитку та виховання дитини, що підтверджується актом про обстеження умов проживання складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради.\~\~Під час відвідування вказаними посадовими особами оселі відповідачки та дитини було встановлено, що умови проживання у квартирі добрі, для дитини облаштовані меблі, у наявності, дитина забезпечена усіма необхідними речами на її вік. Стосунки між сином та матір'ю добрі, [PERSON], дуже любить свою маму.\~\~ Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.\~ Згідно ч. 3 ст. 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонічного розвитку своєї особистості потребує любов та розуміння. Малолітня дитина не повинна, за виключенням особливих умов, бути розлученою зі своєю матір'ю. Малолітні діти потребують за все жіночого догляду (регулярне та своєчасне харчування, дотримання правил гігієни, постійний нагляд). Суд, при вирішенні питання визначення місця проживання дитини, повинен визначати такі умови для її життя, щоб вони не могли негативно вплинути на її психічний стан, та стан здоров'я. Необхідно визначити особисті якості батьків як вихователів, пояснення (показання) свідків або осіб, які є наближеними до родини (в тому числі і медичних працівників), та, звичайно, дуже важливим є з'ясування поведінки батьків та ставлення до дітей до виникнення спору. Суд повинен враховувати умови виховання дітей (житлові, матеріальне забезпечення, харчування, навчання). Суттєвим фактором при вирішенні таких спорів є прив'язаність дітей до одного з батьків. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільним встановлення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. Оцінюючи дослідженні судом у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed