Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача: [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом скасування запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свій позов позивач мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2009 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради Публічне Акціонерне Товариство верхнього трикотажу «Вікторія» є власником нерухомого майна у вигляді будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] Зазначений об'єкт нерухомого майна 16 лютого 2011 року зареєстрований в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації на праві власності під порядковим номером 14593880. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. 29 березня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Макеєвою Н.В. на ім'я [PERSON], що проживала за адресою [ADDRESS], видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно в нежитловому приміщенні, розташованого по [ADDRESS]. Зазначене майно складається з приміщень першого поверху будівлі літ. (М-Н) загальною площею 347,15 кв.м, які складаються з приміщень: 1-1 площею 18,6 кв.м, 1-2 18,0 кв.м, 1-3 площею 22,5 кв,м, ? частини приміщення 2-1 площею 11,3 кв.м - 5,65 кв.м, приміщення 2-2 площею 2,9 кв.м, ? частини приміщення 2-3 площею 1,7 кв.м, частина приміщення 2-3 площею 10,3 кв.м, приміщення 2-4 - 2-14 будівлі (літ. М-Н), які належали до цього Відкритому акціонерному товариству «Чернівецька фабрика верхнього трикотажу «Вікторія». Зазначене нерухоме майно придбано [PERSON] на прилюдних торгах по реалізації нерухомого майна, що належить ВАТ « Вікторія», які були проведені Чернівецькою філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 16.03.2012 року та оформлено протоколом № 18/005/12/А-2. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09 січня 2014 року визнано недійсними прилюдні торги по реалізації майна, що належить ВАТ «Вікторія», які були проведені Чернівецькою філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 16.03.2012 року та оформлено протоколом №18/005/12/А-2. Також цим судовим рішенням визнано недійсним акт про реалізацію нерухомого майна, затвердженого начальником Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 16.03.2012 року, та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER], видане гр. [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Н.В. Макеєвою. Згідно довідки Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації від 16.10.2015 року № 1381 нежитлові приміщення першого поверху будівлі М-Н, які розташовані на [ADDRESS] складаються з приміщення 1-1 площею 18,60 кв.м; приміщення 1-2 площею 18,00 кв.м; приміщення 1-3 площею 22,50 кв.м; ? приміщення 2-1 площею 11,30 кв.м; приміщення 2-2 площею 2,90 кв.м; ? приміщення 2-3 площею 10,30 кв.м; приміщення 2-4 - 2-14, загальною площею 347,15 кв.м, та складають 12/100 частини нежитлових приміщень. Відповідач [PERSON] звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в склад якого були включені і нежитлові приміщення першого поверху будівлі М-Н, розташовані в будівлі по [ADDRESS], зазначені в свідоцтві про придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER] на ім'я [PERSON], завідомо знаючи про те, що свідоцтво про право власності на зазначені вище нежитлові приміщення, видане на ім'я [PERSON] є недійсними. [PERSON] звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом про поділ майна подружжя, в склад якого були включені і спірні приміщення, зазначені в свідоцтві на придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER], видане на ім'я [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року затверджена мирова угода, укладена сторонами: позивачем [PERSON] та [PERSON], за якою виділено та визнано за нею право власності на квартиру [ADDRESS]; [PERSON] виділено та визнано за ним право власності на 12/100 частки приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS], яке складається з приміщень площею 347,15 кв.м, а саме: 1-1 площею 18,6 кв.м; 1-2 площею 18,0 кв.м; 1-03 площею 22,5кв.м; ? приміщення 2-1 площею 11,3 кв.м; приміщення 2-2 площею 2,9 кв.м; ? частина приміщення 2-3 площею 10,3 кв.м; приміщення 2-4 будівлі М-Н вартістю 269 048.00грн. 17 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Товарницькою A.A. на підставі ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області про затвердження мирової угоди у справі №715/1873/15-ц зареєстровано право власності на 12/100 часток у спільній частковій власності за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер [NUMBER], виданий 11.08.2009 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області. Номер запису про право власності: 12131403. Зазначені обставини підтверджуються Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2017 року. На час укладення мирової угоди в Глибоцькому районному суді Чернівецької області щодо поділу спільного майна подружжя відповідачу [PERSON] було достовірно відомо про те, що свідоцтво на придбання спірного нерухоме майна у вигляді приміщень в будівлі, яка розташована по [ADDRESS], визнано судом недійсним і приватним нотаріусом Чернівецького міського територіального округу Макеєвою Н.В. скасовано, а тому на даний час зазначене нерухоме майно перебуває у його власності без законних на це підстав. Просить ухвалити рішення, яким скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2015 року під номером 12131403 про реєстрацію права приватної власності на 12/100 часток у спільній частковій власності за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер [NUMBER],виданий 11.08.2009 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області, проведеного державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Товарницькою A.A. на підставі ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області про затвердження мирової угоди у справі №715/1873/15-ц. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ Чернівецька фабрика верхнього трикотажу «Вікторія» судові витрати, які скидаються із судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру в розмірі 1600 грн. та за заяву про забезпечення позову в розмірі 800 грн.. Представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити, дану заяву мотивують тим, що ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року скасовано ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2016 року і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без розгляду. Таким чином, на даний час укладена між [PERSON] та [PERSON] мирова угода щодо розподілу майна подружжя, відповідно до якої [PERSON] набув право власності на майно, з приводу якого існує спір в Шевченківському районному суді м. Чернівці, не має юридичної сили. Відповідач в судове засідання не з'являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причини своєї неявки суду не повідомлено, з заявами про розгляд справи за його відсутності не звертався, заперечення чи письмові пояснення на позов суду не представляв. Третя особа на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'являлась, про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про день час та місце розгляду справи. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і доведеним та підлягає задоволенню. Судом встановлено , що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2009 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради Публічне Акціонерне Товариство верхнього трикотажу «Вікторія» є власником нерухомого майна у вигляді будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] Зазначений об'єкт нерухомого майна 16 лютого 2011 року зареєстрований в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації на праві власності під порядковим номером 14593880. 29 березня 2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Макеєвою Н.В. на ім'я [PERSON], що проживала за адресою [ADDRESS], видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно в нежитловому приміщенні, розташованого по [ADDRESS]. Зазначене майно складається з приміщень першого поверху будівлі літ. (М-Н) загальною площею 347,15 кв.м, які складаються з приміщень: 1-1 площею 18,6 кв.м, 1-2 18,0 кв.м, 1-3 площею 22,5 кв,м, ? частини приміщення 2-1 площею 11,3 кв.м - 5,65 кв.м, приміщення 2-2 площею 2,9 кв.м, ? частини приміщення 2-3 площею 1,7 кв.м, частина приміщення 2-3 площею 10,3 кв.м, приміщення 2-4 - 2-14 будівлі (літ. М-Н), які належали до цього Відкритому акціонерному товариству «Чернівецька фабрика верхнього трикотажу «Вікторія». Зазначене нерухоме майно придбано [PERSON] на прилюдних торгах по реалізації нерухомого майна, що належить ВАТ « Вікторія»,які були проведені Чернівецькою філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 16.03.2012 року та оформлено протоколом № 18/005/12/А-2. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09 січня 2014 року визнано недійсними прилюдні торги по реалізації майна, що належить ВАТ «Вікторія», які були проведені Чернівецькою філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 16.03.2012 року та оформлено протоколом №18/005/12/А-2. Також цим судовим рішенням визнано недійсним акт про реалізацію нерухомого майна, затвердженого начальником Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 16.03.2012 року, та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER], видане гр. [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Н.В. Макеєвою. Відповідач [PERSON] звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в склад якого були включені і нежитлові приміщення першого поверху будівлі М-Н, розташовані в будівлі по [ADDRESS], зазначені в свідоцтві про придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Господарський суд Чернівецької області рішенням від 09 січня 2014 року визнав недійсним, [PERSON] звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом про поділ майна подружжя, в склад якого були включені і спірні приміщення, зазначені в свідоцтві на придбання майна з прилюдних торгів № [NUMBER], видане на ім'я [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В.. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2015 року затверджена мирова угода, укладена сторонами: позивачем [PERSON] та [PERSON], за якою виділено та визнано за нею право власності на квартиру [ADDRESS]; [PERSON] виділено та визнано за ним право власності на 12/100 частки приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS], яке складається з приміщень площею 347,15 кв.м, а саме: 1-1 площею 18,6 кв.м; 1-2 площею 18,0 кв.м; 1-03 площею 22,5кв.м; ? приміщення 2-1 площею 11,3 кв.м; приміщення 2-2 площею 2,9 кв.м; ? частина приміщення 2-3 площею 10,3 кв.м; приміщення 2-4 будівлі М-Н вартістю 269 048.00грн. 17 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції Товарницькою A.A. на підставі ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області про затвердження мирової угоди у справі №715/1873/15-ц зареєстровано право власності на 12/100 часток у спільній частковій власності за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], паспорт громадянина України, серія та номер [NUMBER], виданий 11.08.2009 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області. Номер запису про право власності: 12131403. Зазначені обставини підтверджуються Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2017 року. На час укладення мирової угоди в Глибоцькому районному суді Чернівецької області щодо поділу спільного майна подружжя відповідачу [PERSON] було достовірно відомо про те, що свідоцтво на придбання спірного нерухоме майна у вигляді приміщень в будівлі, яка розташована по [ADDRESS], визнано судом недійсним і приватним нотаріусом Чернівецького міського територіального округу Макеєвою Н.В. скасовано, а тому на даний час зазначене нерухоме майно перебуває у його власності без законних на це підстав. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 21 постанови пленуму № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», роз'яснює, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. В пункті 22 зазначеної постанови йдеться про те, що у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації, а саме так обґрунтовано підставу позову, пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначено, що у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 26 вказаної постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 3 ЦК України встановлює загальні засади цивільного законодавства , а саме : неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом ; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом ; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Стаття 13 ЦК України передбачає, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція ; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом.. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими за ст.58, 59 ЦПК України. Відповідно до норм ст.61 ЦПК України : «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.» Судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року скасовано ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 жовтня 2016 року і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 червня 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без розгляду. Таким чином, на даний час укладена між [PERSON] та [PERSON] мирова угода щодо розподілу майна подружжя, відповідно до якої [PERSON] набув право власності на майно, з приводу якого існує спір в Шевченківському районному суді м. Чернівці, не має юридичної сили, а тому з огляду на вищевикладене, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved