Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31501 грн. 74 коп. Вказав, що 24 квітня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором без номеру від 17 травня 2013 року та кредитним договором без номеру від 18 травня 2013 року, укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 14263 грн. 54 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2017 року. Договір складається з підписаної сторонами Генеральної угоди, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» що підтверджується підписом відповідача у заяві. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місцяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, останній сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах і правилах за кожен день прострочки. Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день за зобов'язанням, строк яких не настав, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 567 грн. 07 коп. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останньої виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом 12582,00 грн.; заборгованості за відсотками 5770,68 грн.; пені та комісії 12582,00 грн.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 567,06 грн. Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 24.04.2015 року, загальний розмір якої становить 31501,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та відзив не подала. Згідно з ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року, розгляд справи проводиться заочно. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. Як наслідок відповідачем підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 14263 грн. 54 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2017 року. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останньої виникла заборгованість, яка станом на 14.01.2018 року складається з: заборгованості за кредитом 12582,00 грн.; заборгованості за відсотками 5770,68 грн.; пені та комісії 12582,00 грн.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 567,06 грн. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, дане зобовязання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязання. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує внаслідок чого станом на 14.01.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 31501 грн. 74 коп.,\~яка складається із заборгованості за тілом кредиту\~12582,00 грн.; заборгованості за відсотками 5770,68 грн.; пені та комісії 12582,00 грн., а також штрафу відповідно до до п.2.2 Генеральної угоди, яка підлягає стягненню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved