Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем був укладений договір № 20130517144210 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 34 000, 00 грн. строком до 01 квітня 2015 року зі сплатою 32, 0 % річних за користування коштами. Однак, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 07 жовтня 2014 року складається з заборгованості за основною сумою кредиту за період з 10 червня 2013 року по 07 жовтня 2014 року в розмірі 9 810, 55 грн., та прострочених процентів за кредитом за період з 03 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2014 року у розмірі 3 567, 15 грн. Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про можливість винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений договір № 20130517144210 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 34 000, 00 грн. строком до 01 квітня 2015 року зі сплатою 32, 0 % річних за користування коштами. Договір регулює взаємовідносини між власником рахунку та Банком при виконанні власником рахунку платіжної картки та використанням розрахунків по рахунку. 10 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. Згідно п. 6, 7, 8 додаткової угоди проценти за користування кредитною лінією нараховуються Банком починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку користування кредитом, що визначений п. 2 цієї додаткової угоди, на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 07 жовтня 2014 року складається з заборгованості за основною сумою кредиту за період з 10 червня 2013 року по 07 жовтня 2014 року в розмірі 9 810, 55 грн., та прострочених процентів за кредитом за період з 03 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2014 року у розмірі 3 567, 15 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з [PERSON] підлягає до стягнення в дохід держави сума судового збору у розмірі 243, 60 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved