Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 18.10.2010 року виконкомом Успенської селищної ради Лутугинського району Луганської області, актовий запис № 77. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з січня 2012 року спільно з відповідачем не проживають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинились, надання строку на примирення він не потребує. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, просила залишити прізвище після розірвання шлюбу «Носко». Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Успенською селищною радою Лутугинського району Луганської області серії І-ЕД № 118550 від 18.10.2010р., сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2010 року виконкомом Успенської селищної ради Лутугинського району Луганської області, актовий запис № 77 (а.с. 6). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] (до шлюбу Толстікова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «Носко».

Outcome: approved