Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 16 березня 2011 року [PERSON] взяла у позивача, [PERSON], в борг грошові кошти в розмірі 60 000 (Шістдесят тисяч) доларів США. Вказана обставина підтверджується розпискою від 16.03.2011 року. Грошові кошти відповідач зобов'язалась спочатку повернути позивачу в строк до 16 жовтня 2011 року. В зв'язку з тим, що відповідач не змогла повернути кошти у вказаний строк та попросила про відстрочку, тому строк повернення боргу визначили 10 лютого 2012 року, що вбачається із складеної розписки. Крім того, 29 серпня 2012 року відповідач взяла у позивача ще в борг грошові кошти в розмірі 126100 (Сто двадцять шість тисяч сто) доларів США. Вказана обставина підтверджується розпискою від 29.08.2012 року. Грошові кошти відповідач зобов'язалась повернути позивачу в строк до 01 січня 2013 року, що вбачається із складеної розписки. В зазначений термін виконання своїх грошових зобов'язань [PERSON] свій борг позивачу не повернула. Станом на 22.06.2015 року сума боргу становить згідно розписки від 16.03.2011 року у розмірі 1 296 000 гривень, 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 130 594 грн. та борг згідно розписки від 29.08.2012 року у розмірі 2 723 760 грн., 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 201 483, 60 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просить стягнути із відповідача суму боргу та судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів про поважність причин неявки до суду не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку ст. 74 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду, позивач проти цього не заперечував. Судом встановлено, що, 16 березня 2011 року [PERSON] взяла у позивача, [PERSON], в борг грошові кошти в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) у.е. терміном до 16.10.2011р. та 10.02.2012. Вказана обставина підтверджується розпискою від 16.03.2011 року. (а.с. 5). Крім того, 29 серпня 2012 року відповідач взяла у позивача ще в борг грошові кошти в розмірі 126 100 (сто двадцять шість тисяч сто) доларів США терміном до 01.01.2013 року. Вказана обставина підтверджується розпискою від 29.08.2012 року. (а.с. 6). Згідно розрахунку наданого представником позивача, сума боргу [PERSON] станом на 22.06.2015 року за офіційним курсом НБУ становить: згідно розписки від 16.03.2011 року у розмірі 1 296 000 грн. 3 % річних від простроченої суми 130 594 грн. Згідно розписки від 29.08.2012 року у розмірі 2 723 760 грн. 3 % річних від простроченої суми 201 483, 60 грн. (а.с 226-227). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім вимоги про повернення суми основного боргу, має право вимоги 3% річних за весь час прострочення. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначено в письмових запереченнях [PERSON], вона дійсно брала в борг кошти у [PERSON] проте ці кошти були у російських рублях, а не в доларах США про що надала йому розписку від 16.03.2011 року (а.с. 210-213). Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як встановлено судом, надані позивачем матеріали не містять належних доказів в обґрунтування позовних вимог щодо надання коштів [PERSON] в розмірі 60 000 саме доларів США. Позивач належним чином не довів своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги, в частині стягнення грошових коштів, згідно розписки від 16.03.2011 року у розмірі 1 296 000 грн. 3 % річних від простроченої суми 130 594 грн. необхідно відмовити. Також, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн. Враховуючи вищевикладене, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial