Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат в порядку регресу та просив стягнути з [PERSON] 2964,96 грн. страхового відшкодування, 1000грн. витрат на правову допомогу та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 606,76 грн. Посилався на те, що з вини відповідача 16.10.2012р. сталася ДТП, у якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль марки «Субару» д.н.з. [NUMBER]. Вказував, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, а тому позивач сплатив потерпілому страхове відшкодування та отримав право регресу до [PERSON] Стверджував, що відповідач фактично відмовився добровільно відшкодовувати позивачу понесені збитки, чим порушив права позивача. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги і просив справу розглянути в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не представив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з постанови (а.с.6-7), 16.10.2012р. з вини [PERSON], який керував автомобілем «Деу» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Субару» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Як вбачається зі звіту (а.с.13-19), матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Субару» д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження, складає 3557,95 грн. Згідно наказу та платіжного доручення (а.с.8,9), позивач 18.12.2012р. виплатив потерпілому страхове відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «Субару» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 2964,96 грн. Згідно поліса (а.с.5) та письмових пояснень позивача, цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Субару» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», а цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахованою не була. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. 38.2.1 ст. 38.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав право регресу до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 2964,96грн. З метою визначення вартості матеріального збитку завданого [PERSON] у зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля, позивачем було залучено аварійного комісара для проведення відповідного дослідження та сплачено за його послуги 606,76 грн. (а.с.10), які суд також вважає необхідним стягнути з відповідача. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки позивачем не надано розрахунок про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат, то суд вважає вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1218 грн. понесених останнім судових витрат (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: partial