Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) був підписаний кредитний договір № 064-2008-187 (далі- основне зобов`язання/кредитний договір), згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 63 350 доларів США з відсотковою ставкою 12,45% річних і підвищеною відсотковою ставкою 37,35% річних строком до 01.02.2038 року. Для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору відповідач уклав з позивачем договір поруки № 064-2008-187-Р від 07.02.2008 року, в якому визначені умови основного зобов`язання. Вважає, що дана порука щодо забезпечення виконання основного зобов`язання була припинена, оскільки 01.09.2008 року відповідач здійснив однобічне підвищення процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів з 12.45% річних до 13,05% річних, тим самим збільшивши обсяг відповідальності за основним зобов`язанням як боржника, так і поручителя. Додаткових угод щодо такого збільшення укладено не було. Боржник на таке підвищення погодилась та здійснювала погашення заборгованості з урахуванням нового розміру відсоткової ставки, в свою чергу поручителя про збільшення відсоткової ставки ані Банк, ані [PERSON] не повідомили. 01.05.2009 року між [PERSON] та Банком укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до п. 1.1.1. якого був встановлений розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів на рівні 40,35% річних. Зазначає, що про дану додаткову угоду поручителя повідомлено не було. З позову, поданого відповідачем до позивача та третьої особи про стягнення заборгованості, позивач дізнався, що підставою стягнення з [PERSON] суми заборгованості є договір поруки б/н від 15.12.2015 року, який був укладений під час оформлення [PERSON] реструктуризації основного зобов`язання, в якому сторони обумовили умови сплати кредиту, отриманого 07.02.2008 року. Згідно даного договору відповідач уклав новий договір поруки б/н від 15.12.2015 року, відповідно до п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання третьою особою кредитного договору № 063-2008-187 від 07.02.2008 року. Пунктом 1.2 договору поруки повторені умови основного зобов`язання: кредитний договір № 064-2008-187-Р від 07.02.2008 року, сума зобов`язання 65 350 доларів США із строком погашення до 01.02.2038 року, а п. 1.2.2. встановлені нові процентні ставки. Вважає, що оскільки 15.12.2015 року та після цієї дати третя особа не отримувала нового кредиту, укладений з позивачем договір поруки б/н від 15.12.2015 року за своїм змістом є лише додатковою угодою до основного зобов`язання, а окремим бути не може. Враховуючи викладене, просить визнати поруку позивача, що виникла на підставі договору поруки № 063-2008-187-Р від 07.02.2008 року, договору поруки б/н від 15.12.2015 року щодо виконання [PERSON] зобов`язання, визначеного кредитним договором № 063-2008-187 від 07.02.2008 року припиненою. 22.09.2017 року на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. 03.02.2020 року представником відповідача подані письмові пояснення по справі, в яких проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки 01.05.2009 року, 15.05.2009 року, 13.06.2014 року, 08.12.2014 року та 15.12.2015 року між банком та [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме за користування коштами, тобто окремо регулювався обсяг відповідальності за зобов`язанням і підтверджувалась його дійсність. 15.12.2015 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки б/н, згідно умов якого сторони підтвердили існування основного зобов`язання та підтвердили його дійсність та відсутність будь-яких претензій, як щодо економіко-правового змісту договору, так і щодо поруки в цілому. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти обставин, викладених в позовній заяві заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності третьої особи. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне. 07.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) був підписаний кредитний договір № 064-2008-187 (далі- основне зобов`язання/кредитний договір), згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 63 350 доларів США з відсотковою ставкою 12,45% річних і підвищеною відсотковою ставкою 37,35% річних строком до 01.02.2038 року. Для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору відповідач уклав з позивачем договір поруки № 064-2008-187-Р від 07.02.2008 року, в якому визначені умови основного зобов`язання. 01.05.2009 року, 15.05.2009 року, 13.06.2014 року, 08.12.2014 року та 15.12.2015 року між банком та [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом, а саме за користування коштами, тобто окремо регулювався обсяг відповідальності за зобов`язанням і підтверджувалась його дійсність. 15.05.2009 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору поруки № 064-2008-187-Р від 07.02.2008, яким внесено зміни до попередньо укладеного договору поруки. 13.06.2014, 08.12.2014 між позивачем та відповідачем укладено договори поруки б\\н, в яких узгоджено питання щодо зміни обсягу зобов`язань поручителя у зв`язку зі змінами в основному зобов`язанні. Позивач суду зазначив, що ці договори ним не підписувались. Обсяг його зобов`язань за ними збільшився, що є підставою для припинення поруки. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.02.2020 року у справі за клопотанням позивача призначено судову почеркознавчу експертизу для встановлення автентичності його підпису у заявах від 13.06.2014 року, 08.12.2014 року та договорах поруки від 13.06.2014 року та 08.12.2014 року. Експертиза проведена не була у зв`язку з несплатою позивачем її вартості. Отже, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено тієї обставини, що ці договори є неукладеними. 15.12.2015 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поруки б/н, згідно умов якого сторони підтвердили існування основного зобов`язання та підтвердили його дійсність та відсутність будь-яких претензій, як щодо економіко-правового змісту договору, так і щодо поруки в цілому. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Така редакція ч.1 ст.559 ЦК України діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04.11.2018. Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, він застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання поруки припиненою 15.05.2017, тобто до внесення змін до ч.1 ст.559 ЦК України. Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи час звернення позивача з даним позовом до суду, суд вважає правильним з урахуванням положень щодо дії цивільного законодавства у часі, застосовувати положення ст.559 ЦК України, що існувала в редакції, що діяла до 04.11.2018. Отже, до цього моменту положеннями ч.1 ст.559 ЦК України було врегульовано те, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Доказів того, що договори поруки від 13.06.2014, 08.12.2014 між позивачем та відповідачем не укладались матеріали справи не містять. Правомірність правочину презюмується. Обов`язок по спростуванню цієї презумпції покладається на особу, що оспорює його дійсність (чинність). Ця презумпція позивачем не спростована. Крім зазначеного вище, позивач посилається на те, що порука припинена у зв`язку зі збільшенням 01.09.2008 відповідачем розміру відсоткової ставки в односторонньому порядку. При цьому надає виписку по банківському рахунку, що надавалась відповідачем до позову про стягнення заборгованості, згідно якої 01.09.2008 в рахунок погашення нарахованих відсотків визначено суму 679,13 доларів США. При цьому, графіку платежів до кредитного договору №064-2008-187 від 07.02.2008, з якого було б можливо встановити розмір платежу в вересні 2008 року та перевірити наявність чи відсутність змін до цього графіку, позивачем суду не надано, клопотань про його витребування перед судом не заявлено. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених у справі вимог.

Outcome: dismissed