Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області, Реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовує наступним. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадщина відкрилась на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Заповіт спадкодавець не складала. Належне спадкодавцеві майно успадкувала відповідач [PERSON] та оформила свідоцтва про право на спадщину за законом. Брат позивача [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь відповідача. Рішенням Токмацького районного суду від 10.10.2014 року позивачу був наданий додатковий строк для прийняття спадщини, в межах якого він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що свідчить про те, що він прийняв спадщину за законом. Оскільки на день прийняття ним спадщини на спадкове майно, спадщину прийняла відповідач, яка отримала свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому на підставі ст. 1280 ЦК України спадщина підлягає перерозподілу шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року на спадкове майно - земельну ділянку, розміром ? від 5,6500 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, та визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку, залишивши у власності відповідача інше спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти задоволення позову. Треті особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшло наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер якої 2325282800:11:003:0028, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, за межами населеного пункту, розміром ? від 5,6500 га, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №252671 від 25.06.2012 року право на земельну частку (пай), що знаходиться на території КСП «Дружба» Новомиколаївської сільської ради, розміром ? від 0,7605 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0219930 від 22.09.2000 року земельна ділянка, кадастровий номер якої 2325282800:11:002:0013, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, розміром 5,5098 га, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №015788 від 27.05.2002 року На час її смерті спадкоємцями першої черги являлись її діти: позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який на підставі заяви від 05.03.2013 року відмовився від прийняття своєї частки в спадщині на користь відповідача, та відповідач [PERSON], яка 01.07.2013 року звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З копії спадкової справи № 136/2013, наданої Токмацькою районною державною нотаріальною конторою та зокрема свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року та 16.12.2013 року вбачається, що спадкоємцем майна померлої [PERSON], а саме земельних ділянок та земельного паю, стала її донька, відповідач по справі, [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач та відповідач є дітьми спадкодавця, а відтак в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом. За загальним положенням про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 10.10.2014 року позивачу визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], - терміном в чотири місяці, починаючи з моменту вступу в законну силу рішення суду у даній справі. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 21.10.2014 року (справа № 2/328/783/14). За наявності такого рішення позивач в межах визначеного йому судом додаткового строку подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, а відтак вчинив передбачені законом дії, які свідчать про прийняття ним спадщини. Проте, державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтва про право на спадщину вже видані іншому спадкоємцю. Інші діти спадкодавця за прийняттям спадщини не звертались. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі за наступних підстав. За загальним правилом спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її у визначений законом шести місячний строк з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини - це односторонній правочин, який може бути вчинений двома способами: вчинення юридичної дії - подання заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини; вчинення дії, яка свідчить про фактичне прийняття спадщини - це постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за умови, що протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, спадкоємець не заявив про відмову від неї. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. За змістом ст.1301 ЦК України в судовому порядку вирішується питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позивач та відповідач вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті своєї матері, а тому мали право на спадкування після її смерті спадкового майна в наступних частках: позивач 1/3 частку, а відповідач 2/3 частки (з урахуванням частки [PERSON]). За таких обставин суд дійшов висновку про те, що оформлення відповідачем всього спадково майна після смерті матері порушує право позивача на отримання спадщини. Отже враховуючи, що всі умови перерозподілу спадкового майна між сторонами виконано, відповідач погоджується на перерозподіл спадщини в порядку встановленому позивачем, суд вважає за доцільне визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області 17.12.2013 року на земельну ділянку, розміром ? від 5,6500 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, за межами населеного пункту, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, розміром ? від 5,6500 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, за межами населеного пункту, що складає його частку в загальній масі спадкового майна. Інше спадкове майно залишити у власності відповідача. Запис до державного реєстру прав власності може бути скасований на підставі рішення суду (ст.26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного,

Outcome: approved