Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 23 березня 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №322363-IS, згідно якого позивач надав йому у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового користування грошові кошти у розмірі 30000 гривень шляхом перерахування на платіжну карту з кінцевим терміном користування до 23.03.2015 року. Погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця, протягом строку дії кредитного ліміту. Клієнт зобов'язаний повернути 5% процентів від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушує свої договірні зобов'язання. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 16.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 40011 грн. 25 коп., в тому числі: 17995 грн. 22 коп. - строкова заборгованість; 10557 грн. 33 коп. - прострочена заборгованість; 5388 грн. 09 коп. - прострочені проценти; 2441 грн. 21 коп. - штрафні проценти; 959 грн. 40 коп. - строкові проценти; 2670 грн. 00 коп. - комісія. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 23.03.2013 року у розмірі 40011 грн. 25 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23 березня 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №322363-IS, згідно якого позивач надав йому у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового користування грошові кошти у розмірі 30000 гривень шляхом перерахування на платіжну карту з кінцевим терміном користування до 23.03.2015 року (а.с.5-8). Погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється позичальником не пізніше ніж через 15 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця, протягом строку дії кредитного ліміту. Клієнт зобов'язаний повернути 5% процентів від заборгованості за основним боргом на кінець розрахункового періоду та сплатити всі нараховані за розрахунковий період проценти за користування кредитними коштами. Кредитні кошти, [PERSON] отримав, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви на отримання кредитної картки (а.с.4). Таким чином, ПАТ «БМ банк» свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 30000 гривень. Відповідно до п.3.4 Договору, банк має право звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості клієнта у випадку порушення клієнтом строків погашення заборгованості. 04.08.2014 року банком було надіслано на адресу [PERSON] письмову вимогу щодо строкового повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом, на яку останній не відреагував (а.с.11). При цьому, згідно ст.212, ст.611, ст.651 Цивільного кодексу України, по зобов'язаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили, згідно вказаної в повідомленні дати. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконав прийняті на себе зобов'язання по договору кредиту, у зв'язку з чим, станом на 16.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 40011 грн. 25 коп., в тому числі: 17995 грн. 22 коп. - строкова заборгованість; 10557 грн. 33 коп. - прострочена заборгованість; 5388 грн. 09 коп. - прострочені проценти; 2441 грн. 21 коп. - штрафні проценти; 959 грн. 40 коп. - строкові проценти; 2670 грн. 00 коп. - комісія. Зазначені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг по договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному об'ємі. Крім того, суд вважає, що відповідача на користь позивача, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved