Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору позики від 27.12.20069р. № 393, вказавши, що між Дочірнім підприємством «Запорізький річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі начальника Зіскуна І.В., що діяв на підставі Статуту та працівником [PERSON], відповідачем по справі, укладено договір позики від 27.12.2006р. № 393. Предметом цільової позики придбання житла. Відповідно до п.1.1 цього договору позивач надає безвідсоткову позику у розмірі 200 000,00 грн. строком на 15 років. Згідно з п.3.1 погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячного утримання із заробітної плати суми 1111,12 грн., починаючи з місяця наступного за місяцем підписання договору. Позивач виконав свої зобов'язання по договору щодо видачі позики в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується платіжною відомістю № 148/XII від 27.12.2007р. та видатковим касовим ордером від 27.12.2007р. № 1725. Відповідач [PERSON] неналежно виконував умови договору, станом на 19.03.2014 року у відповідача є заборгованість в сумі 130753,76 грн. Крім того, наказом начальника ДП «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» від 06.08.2009р. № ВК-152 [PERSON], який займав посаду заступника начальника ДП «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» звільнено за ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу 130 753,76 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1307,54 грн. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, у зв'язку з частковим погашенням відповідачем позики, просить суд стягнути заборгованість станом на 18.06.2014р. в сумі 125 709,32 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1307,54 грн. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вказавши, що він був звільнений з підприємства Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» в особі Філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» не за власним бажанням , а за ст..40п.1 КЗпП України .Поки він працював на підприємстві він сплачував щомісячно позику, після звільнення в серпні 2009 року він продовжував сплачувати позику, але в теперішній час він не має роботи, тому утворилася заборгованість. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності - строк позовної давності починається з- моменту його звільнення - 6.08.2009 року і сплинув через 3 роки-тобто 6.08.2011 року. Позивач звернувся до суду тільки 16.04.2014 року. Вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У судовому засіданні встановлено, що між Дочірнім підприємством «Запорізький річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі начальника Зіскуна І.В., що діяв на підставі Статуту та працівником [PERSON], відповідачем по справі, укладено договір позики від 27.12.2006р. № 393 .Відповідно до п.1.1 цього договору ДП «Запорізький річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» надав [PERSON] безвідсоткову позику у розмірі 200 000,00 грн. строком на 15 років для придбання житла. Даний договір міститься в матеріалах справи на аркуші 5, 6. Станом на 18.06.2014р. у відповідача [PERSON] існує заборгованість за позикою в сумі 125 709,32 грн. Позивачем надано розрахунок по договору станом на 20.01.2015 року (а.с.79-82) з якого вбачається, що позика сплачена за 2011рік; 2012рік- за січень-лютий, квітень-грудень, заборгованість за березень 2012 року -1111,23грн. , за 2013р-сплачувалася щомісячно вся сума, заборгованості немає. За 2014 рік оплати не проводилися. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна давність на час пред'явлення вимог не спливла, оскільки переривалася вчиненням відповідачем дій з виконання обов'язку за договором, а тому боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання відповідно до умов договору. Передача боржником щомісячних платежів є належним виконанням договору, і ці дії переривають перебіг позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Доводи відповідача про те, що позивач має право стягнути з нього заборгованість за 2014 рік, а не вимагати повернення всієї суми неспроможні, оскільки п.3.2 Договору передбачає можливість стягнення решти позики.

Outcome: partial