Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. При цьому позивач вказує на те, що його мати [PERSON] 27.08.2004 року склала заповіт, яким заповідала йому квартиру [ADDRESS]. [INFO] його мати [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру. Позивач вказує на те, що у П»ятнадцятій київській державній нотаріальній конторі йому повідомили, що в разі, якщо він на момент смерті проживав з матір»ю, то заяву про прийняття спадщини він може подати у будь-який час. Оскільки смерть матері була для нього потрясінням, він не одразу почав оформляти документи на спадкову квартиру. 23.09.2016 року він звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але державний нотаріус Демчик В.В. постановою № 3758/02-31/І від 23.09.2016 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті матері [PERSON], оскільки він пропустив встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини та зазначила, що йому необхідно звертатись до суду. Як зазначає позивач, він був єдиним сином [PERSON] Вона мала захворювання серця, у неї мали місце серцеві напади. В зв»язку з цим з початку 2015 року він став проживати разом з матір»ю, купував їй необхідні ліки, продукти, сплачував комунальні послуги за спірну квартиру, надавав необхідну допомогу. Також, саме він займався похованням матері. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що він є таким, що прийняв спадщину, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: встановити факт його проживання разом з матір'ю [PERSON] в період з січня 2015 року по день її смерті [INFO]; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення в повному обсязі. Представник відповідача - Київської міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду письмові заперечення по справі, в яких просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім»єю. Проти вимог про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування заперечує, вказуючи на те, що відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Також, у даних запереченнях представник відповідача просить розглянути справу у відсутність представника Київської міської ради (а.с.30-31). Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м.Києві, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи обставини справи та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.50). 27.08.2004 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] позивачу [PERSON] (а.с.53, 55). [INFO] [PERSON] померла (а.с.43). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 23.09.2016 року позивач звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 1365/2016 (а.с.41-60). Відповідно до постанови державного нотаріуса П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 23.09.2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру після смерті його матері в зв»язку з пропуском строку шестимісячного строку на звернення з такою заявою (а.с.62). Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що з початку 2015 року він проживав разом з матір»ю по час її смерті, а тому є таким, що прийняв спадщину. Суд вважає дані доводи позивача обґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з січня 2015 року по день її смерті [INFO] (а.с.9, 13, 14, 15), в зв»язку з чим дані вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, то суд вважає можливим задовольнити дану вимогу, оскільки, відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадкове майно і воно належить йому з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved