Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання неправомірними дій [PERSON] та зміну місця проживання дитини, в якому зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, шлюб розірвано за рішенням Ленінського районного суду м.Миколаїв. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.06.2009 р. його позов було задоволено та усунено перешкоди у спілкуванні з дитиною. З 13.04.2010 р. [PERSON] зареєструвалась та проживає у Селидовому у приміщенні її співмешканця [PERSON] Він неодноразово намагався домовитись з відповідачкою про його участь у вихованні дитини, але вона ігнорує права дитини, залишивши за ним обов»язок сплачувати щомісячні аліменти. На даний час у Донецькій області складаються несприятливі обставини, за яких з»являється загроза життю та здоров»ю його малолітньої дитини. Просить суд, визнати дії громадянки [PERSON] неправомірними та ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідачку передати йому на проживання за його адресою у [ADDRESS] спільну доньку - [PERSON], [INFO] на строк не менш ніж три роки за місцем його проживання в місті Миколаєві або до повного завершення військових дій АТО та настання миру у Донецькій області. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала. Третя особа - представник Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Справа надійшла до суду13.08.2014 р. Позивач викликається у судове засідання шляхом направлення судових повісток на адресу проживання, та СМС повідомлень на номер мобільного телефону, зазначеного у позовній заяві, що підтверджується: витягом з реєстру на відправку простої кореспонденції (а.с.8, 55,60); повісткою про виклик до суду (а.с.58). Ухвалою Селидівського міського суду від 16.10.2014 р. зазначена позовна заява була залишена без розгляду у зв'язку з неявкою належно повідомленого про час та місце розгляду справи позивача у судове засідання. Про те, що позивач повідомлений належним чином свідчать його заяви та клопотання, у яких він не ставить питання про розгляд справи в його відсутність (а.с.10-13, 56, 68). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04.03.2015 р. було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON], оскільки суд вважає, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 16.10.2014 р. про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, справа направлена для продовження розгляду (а.с.142-146). Після цього позивач неодноразово викликався у судові засідання шляхом направлення рекомендованим листом повісток від 31.03.2015 р., 17.04.2015 р., які не були отримані позивачем та повернуті до суду після спливу строку зберігання. Шляхом направлення судових повісток у вигляді СМС повідомлень, що підтверджується довідками від 31.03.2015 р. (було доставлено 31.03.2015 р.) та від 17.04.2015 р.,(було доставлено 17.04.2015 р.). Суд звертає увагу, що адреса та засоби зв'язку зазначені саме позивачем та він знав про час розгляду справи кожного судового засідання, оскільки перед кожним судовим засіданням направляв заяви про відвід судді, які були отримані судом 09.04.2015 р. та 28.04.2015 р. На теперішній час у судові засідання позивач не з'являється, хоча про день слухання повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява позивача від 12.11.2014 р. про продовження розгляду справи у його відсутності (а.с.71). Суд вважає, що оголошення ще однієї перерви по справі призвело б до порушення розумного строку розгляду справи, передбаченого ст.157 ЦПК України. Позивач та відповідачка є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Згідно довідки № 139/101-05-168 від 05.08.2014 р. [PERSON] працює в ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» машиністом котлів теплоелектроцентраль. Заробітна плата за шість місяців складає 21305,63 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 705 від 05.08.2014 р. За місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується виробничою характеристикою. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на перебуває, що підтверджується довідками. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.06.2009 р. визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON],[INFO], з наданням йому можливості бачитися з донькою не менше трьох разів на тиждень з ночівлею за попередньою домовленістю стосовно часу та дня. Згідно повідомлення Служби у справах дітей адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради за результатами перевірки умов проживання, виховання та утримання, які створені [PERSON] для його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], встановлено, що батько за місцем проживання характеризується позитивно; має власну квартиру з усіма зручностями, яка обладнана усім необхідним для нормальної життєдіяльності та розвитку дитини; має постійну роботу, самостійний стабільний дохід. Вважають за можливе проживання дитини з батьком [PERSON] Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.06.2014 р. вважається за доцільне визначити порядок участі [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO], надавши йому можливість спілкування з донькою та її оздоровлення в оздоровчих закладах України та за її межами: влітку з 01 червня до 15 серпня протягом осінніх, зимових та весняних шкільних канікул. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 СК України закріплені обов»язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров»я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обо»,язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно ст. 161 СК України при вирішенні спору щодо проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. У разі, якщо мати та батько дитини мешкають окремо, не дійшли згоди з ким буде мешкати малолітня дитина, суд приймає до уваги відносини батьків до виконання ними своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стать дитини, стан її здоров'я. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаїва від 04.06.2009 р. було визначено участь [PERSON] у вихованні малолітньої дитини. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що відповідачка не має власних джерел доходу на утримання доньки, посилання на те, що він сплачує аліменти на утримання доньки не є підставою того, що позивачка не спроможна утримувати дитину, оскільки сплата аліментів на утримання дитини є обов'язком батьків щодо утримання дитини. Також, не надано доказів щодо неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків, її неправомірної поведінки, аморального образу життя. Також, не надано доказів на підтвердження факту того, що існує загроза для життя дитини. Проведення у регіоні антитерористично операції не свідчить про те, існує загроза для життя дитини.

Outcome: dismissed