Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання поруки та договору поруки припиненими. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-1600, за умовами якого надано позичальнику кредит у розмірі 91000 швейцарських франків, з кінцевим терміном повернення 10.05.2028 року з відсотковою ставкою 11,45% річних за користування кредитом. У забезпечення виконання вказаних кредитних договорів 21.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №068-2008-1600-Р. Позивач вважає, що його порука за вказаними договорами припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки останній платіж був внесений позичальником 12.01.2018, а кредитним договором було передбачено, що дата погашення щомісячних платежів є останнім робочим днем, що передує 10 числу кожного місяця, тому банк дізнався про заборгованість позичальника 11.02.2018 і відповідно від цієї дати повинен обраховуватися шестимісячний строк для пред`явлення банком вимог до позивача. Враховуючи викладене, позивач вважає поруку припиненою з 11.08.2018 та просить суд визнати поруку та договір поруки №068-2008-1600-Р від 21.05.2008, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та позивачем, такими, що припинені. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що останній платіж був сплачений боржником не 12.01.2018, а 09.02.2018, наступний термін платежу за договором був визначений до 10.03.2018 включно, який боржник не здійснив, тому з 11.04.2018 несплачена заборгованість вважається простроченою. Крім того, 12.07.2018 банком була направлена вимога до позивача про погашення наявної заборгованості, отже банк змінив строк виконання основного зобов`язання та повинен був пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи з 13.07.2018. Як повідомив представник відповідача, банк 31.10.2018 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до боржника та солідарних поручителів, наразі провадження в справі відкрито, справа перебуває на розгляді у суді. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №068-2008-1600, за умовами якого надано позичальнику кредит у розмірі 91000 швейцарських франків, з кінцевим терміном повернення 10.05.2028 з відсотковою ставкою 11,45% річних за користування кредитом (а.с.10-12). У забезпечення виконання вказаних кредитних договорів 21.05.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №068-2008-1600-Р (а.с.8-9). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів. За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. З аналізу вказаних норм вбачається, що порука є строковим зобов`язанням, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зі змісту договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем 21.05.2008, убачається, що він не містить строку, після якого порука припиняється. З розрахунку заборгованості, наданого банком, убачається, що позичальник здійснив останній платіж за кредитним договором 09.02.2018 (а.с.67-70). Наступний платіж повинен був бути здійснений 10.03.2018, чого зроблено не було. Як убачається з матеріалів справи (а.с.114-119), 19.07.2018 позивач отримав вимогу банку від 10.07.2018 (тобто в межах шестимісячного строку встановленого законодавством) щодо негайної сплати простроченої заборгованості позичальника, а у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту її отримання. Тобто, днем настання строку виконання основного зобов`язання є 20.09.2018, оскільки банком в односторонньому порядку змінено цей строк у відповідності з умовами кредитних договорів та вимог ч.2 ст.1050 ЦК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2018 відкрито провадження в справі за позовом банку до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості. З адресного листа №92425900 про направлення банком позовної заяви до суду (а.с.43) убачається, що позовну заяву було направлено до суду 31.10.2018. Таким чином, судом встановлено, що з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , банк звернувся до закінчення шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з викладеного, суд не знаходить підстав для визнання поруки [PERSON] та укладеного між нею та банком договору поруки такими, що припинені.

Outcome: dismissed