Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати виконавчий напис №1598, виданий 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів заборгованості на загальну суму 15462,93 грн таким, що не підлягає виконанню, а також покласти на відповідача судові витрати у виді судового збору за подання позову у розмірі 908 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. було видано виконавчий напис №1598 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів. Зазначений виконавчий напис було направлено на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О., який 9 лютого 2021 року відкрив виконавче провадження №64423157, про що була винесена відповідна постанова. Позивач копію постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував і з даного часу не знав про відкриття виконавчого провадження. В рамках виконавчого провадження №64423157 приватним виконавцем відповідно до постанови від 12 лютого 2021 року було звернено стягнення на заробітну плату позивача. Позивач дізнався про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса 15 березня 2021 року після отримання сканкопії оскаржуваного напису від приватного виконавця. На теперішній час виконавче провадження №64423157 відкрито, проводиться стягнення із заробітної плати позивача. Відповідно до змісту оскаржуваного напису нотаріуса зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2009 року по 15 квітня 2020 року, при цьому засвідчена стягувачем (відповідачем по справі) виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. Виконавчий напис в даному випадку викладений повністю на спеціальному нотаріальному бланку, окремо від Договору №490135372 від 24 лютого 2009 року, на який у оскаржуваному виконавчому написі міститься посилання, однак сам договір відсутній. Також відсутній договір факторингу від 30 вересня 2009 року, договір факторингу №2012-2-1 від 18 грудня 2012 року та договір факторингу №0104/2020 від 1 квітня 2020 року, на які міститься посилання у оскаржуваному виконавчому написі, як на підставу правонаступництва відповідача. Виконавчий напис вчинений поза межами строків позовної давності за період з 26 березня 2009 року по 15 квітня 2020 року без обгрунтування та будь-яких законних підстав для такого продовження строку. У виконавчому написі відсутній будь-який розрахунок суми заборгованості та будь-яке обгрунтування належними документами законності нарахованої суми боргу. Вказує, що нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч вимогам ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пп.3.2. та 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Внаслідок протиправних дій відповідача та приватного нотаріуса було відкрито виконавче провадження №64423157 і зараз вживаються заходи примусового виконання. Такі протиправні дії виявились можливими внаслідок порушення приватним нотаріусом вимог чинного законодавства. Вважає, що його права, свободи та законні інтереси порушено, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталія Олексійовича копію належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження ВП №64423157 та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни належним чином завірену копію нотаріальної справи із вчинення 18 червня 2020 року за реєстровими № 1598 виконавчого напису стосовно [PERSON] . Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2021 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Редька С.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олексійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. З метою забезпечення позовних вимог [PERSON] постановлено зупинити стягнення у виконавчому провадженні №64423157 з примусового виконання виконавчого напису №1598, вчиненого 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» суми заборгованості у розмірі 15462,93 грн до набрання законної сили судовим рішенням. 29 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що понесення позивачем витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач та представник позивача, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. До початку судового засідання представник позивача Редько С.М. надав суду письмову заяву про слухання справи у відсутності позивача та його представника. Представник відповідача, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, до початку судового засідання надали заяви, у яких просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 24 лютого 2009 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та позивачем укладено кредитний договір №490135372, відповідно до п. 1.1. якого банк надає позичальнику кредит у сумі 12800,83 грн на цілі, визначені у п.1.3 Договору, а позичальник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісію за дії банку, що вчинюються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за цим Договором у розмірі 2,00% від суми кредиту за кожний місяць користування кредитом, виконати інші умови договору та повертати кредит банку в сумах та в строки, визначені графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх, який є додатком №1 до цього договору, але в будь-якому випадку не пізніше 24 лютого 2015 року (а.с.34-37, 88-89). 30 вересня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» та Публічним акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» за плату, а Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору (а.с.126-129). 18 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КУПЕР ПРАЙС» укладено Договір факторингу №2012-2-1/1, згідно умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» передав (відступив) Товариству з обмеженою відповідальністю «КУПЕР ПРАЙС» права вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1, що додається до даного Договору (а.с.90-100). Згідно Витягу з Додатку 1-2 до Договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, боржником за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року зазначено [PERSON] , загальна сума боргу - 15462,93 грн (а.с.131). За Договором факторингу №0104/2020 від 1 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» зобов`язується передати (сплатити) Товариству з обмеженою відповідальністю «КУПЕР ПРАЙС» суму фінансування, а Товариство з обмеженою відповідальністю «КУПЕР ПРАЙС» зобов`язується відступити відповідачу права вимоги за укладеним кредитним договором в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Зокрема, відступлено право вимоги до позивача за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року, сума боргу станом на 01 квітня 2020 року становить 15462,93 грн (а.с.104-112) 5 червня 2020 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» Доннік Р.О. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. із заявою від 15 квітня 2020 року, у якій просив вчинити виконавчі написи на договорах позики згідно додатку №1 (а.с.83-84). Згідно додатку №1 до заяви від 15 квітня 2020 року, боржником за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року зазначено [PERSON] , сума заборгованості складає 15462,93 грн (а.с.85-87). 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, яким пропонує стягнути заборгованість з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», яке є стягувачем. Строк, за який проводиться стягнення: 26 березня 2009 року по 15 квітня 2020 року. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника, складає 15462,93 грн (а.с.14, 38, 82). У наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. копіях виконавчого напису та документів, на підставі яких було видано виконавчий напис, міститься розрахунок заборгованості станом на 1 квітня 2020 року по боржнику [PERSON] за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року, із змінами і доповненнями, та укладеними додатковими угодами до нього, відповідно до якого заборгованість по кредиту, з урахуванням платежів, на 1 квітня 2020 року складає 15462,93 грн (а.с.132). Також відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15 квітня 2020 року по боржнику [PERSON] за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року, із змінами і доповненнями, та укладеними додатковими угодами до нього, заборгованість згідно договору відступлення права вимоги №0104/2020 від 1 квітня 2020 року складає 15462,93 грн (а.с.133). 8 лютого 2021 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. надійшла заява відповідача від 22 січня 2021 року про примусове виконання рішення, відповідно до якої він просив прийняти до примусового виконання виконавчий напис від 18 червня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №1598, про стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с.13, 33). 9 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64423157 з виконання виконавчого напису №1598, виданого 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. (а.с.11-12, 40-41). 12 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. в рамках виконавчого провадження №64423157 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОСТАНДАРТ» (а.с.53-54). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. про зупинення вчинення виконавчих дій від 5 квітня 2021 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №1598, виданого 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до розгляду даної справи по суті (а.с.72-73). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Судом враховується, що відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак відповідачем на виконання пп. б) п.2 зазначеної постанови приватному нотаріусу були надані лише розрахунки заборгованості станом на 1 квітня 2020 року та на 15 квітня 2020 року по боржнику [PERSON] за кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року, із змінами і доповненнями, та укладеними додатковими угодами до нього, а засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості надана не була, що призвело до порушення порядку вчинення виконавчого напису та перешкодило приватному нотаріусу пересвідчитися в безспірності заборгованості та іншої відповідальності боржника перед стягувачем (а.с.81-133). Кредитним договором №490135372 від 24 лютого 2009 року визначено, що позивач повинен повертати кредит банку в сумах та в строки, визначені графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх, який є додатком №1 до цього договору, але в будь-якому випадку не пізніше 24 лютого 2015 року. Таким чином, кредитор повинен звернутися до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису протягом трьох років з 24 лютого 2015 року. Однак, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги - 15 квітня 2020 року. Копії матеріалів нотаріальної справи із вчинення спірного виконавчого напису не містять відомостей щодо правомірності звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги (а.с.81-133). Крім того, з копій матеріалів нотаріальної справи із вчинення спірного виконавчого напису вбачається, що відповідачем не спрямовувалася позивачу вимога про усунення порушень за кредитним договором, що свідчить про порушення вимоги підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також звертаючись до нотаріуса за вчиненням спірного виконавчого напису відповідач вказав, що подає копію Договору про відступлення права вимоги боргу від 27 вересня 2007 року та витяги з Реєстру боржників до нього, копію Договору факторингу фінансування клієнта №29122008 від 29 грудня 2008 року та витяги з Реєстру боржників до нього, копію Договору факторингу від 30 вересня 2009 року та витяги Реєстру боржників до нього, копію Договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року та витяги з Реєстру боржників до нього. Однак, з копій матеріалів нотаріальної справи із вчинення спірного виконавчого напису встановлено, що Реєстри боржників до вказаних договорів надані не були; до копії Договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року додано лише додаток №1-2, додатку №1-1, про який йде мова у Договорі факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2012 року, не додано (а.с.81-133). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Решті доводів позивача стосовно протиправності спірного виконавчого напису суд не надає оцінки виходячи з наявних підстав для прийняття судового рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно частин 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1362 грн (908+454) (а.с.1а, 173). На підтвердження витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн позивачем надано копію ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та Договору на надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) №7-21 (а.с.16-18). В пункті 4.1 даного договору сторони домовилися, що послуги адвоката надаються клієнту з розрахунку 6000 грн, які підлягають оплаті клієнтом у строк 60 календарних днів з часу набрання законної сили відповідним рішенням суду по справі про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №1598 від 18.06.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., на підставі якого було відкрито виконавче провадження №64423157 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. Таким чином, між позивачем та адвокатом встановлено фіксований розмір витрат на професійну правничу допомогу та він не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не надано суду доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) та акт виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача (позовної заяви, заяви про забезпечення позову, заяв про підтримання позовних вимог), дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт судом в даному випадку враховуються висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 з приводу того, якщо розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, визначення розміру витрат не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу судом не встановлено. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 7362 грн (6000+1362).

Outcome: approved