Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення розміру частки в праві спільної сумісної власності посилаючись на те, що він, відповідач [PERSON] та треті особи по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками 60/100 частини будинковолодіння з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Дане нерухоме майно складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 53,6кв.м., в тому числі, дві житлові кімнати площею 31,0 кв.м, житлового будинку літ. Б, загальною площею 27,0 кв.м., в тому числі, одна житлова кімната площею 18,1кв.м., сараїв літ В, Г, Д, Е, вбиральня літ. Ж, криниця літ. К, огорожа № 1,2. На даний час, всі вони постійно проживають та зареєстровані в цьому будинковолодінні. Відповідач [PERSON] є боржником перед ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в зв`язку з чим постановою держаного виконавця Шевченківського ВДВС м. Чернівці від 03.12.2015року був накладений арешт на житловий будинок. Таким чином, у нього, як співвласника даного нерухомого майна відсутня можливість розпорядитися своєю часткою власності. На даний час, в установленому законом порядку, він має можливість розрахуватися за борг відповідача з послідуючим відчуженням його частки на його користь, але необхідно визначити розмір його частки в спільній сумісній власності. А тому просив визначити, визначити за відповідачем право спільної часткової власності на 6/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] та залишити 54/100 частки в спільній сумісній власності у позивача та третіх осіб на стороні позивача, припинивши право спільної сумісної власністі на будинковолодіння між відповідачем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 липня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Треті особи на стороні позивача в судове засідання не з`явились. Представник третьої особи на стороні відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з відповідачем [PERSON] є власниками 60/100 частини будинковолодіння з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208073077 від 04.05.2020року(а.с.4-5). Всі вони постійно проживають та зареєстровані в цьому будинковолодінні, що підтверджується довідкою КЖРЕП-5 м.Чернівці № 295 від 27.01.2020року (а.с.6). Відповідач [PERSON] є боржником перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в зв`язку з чим постановою держаного виконавця Шевченківського ВДВС м. Чернівці від 03.12.2015 року накладений арешт на спірний житловий будинок, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 208065145 від 04.05.2020року(а.с. 7-9). У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно із частиною 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них є спільною сумісною масністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість\~ кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги [PERSON] про визначення частки [PERSON] в спільній сумісній власності є обґрунтовані і позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved