Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 69835.50 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він 07 жовтня 2019 року через банківський термінал самообслуговування ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що розташований в місті Чернігові, здійснив помилкові перекази коштів на банківську картку [NUMBER] , випущену ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , а саме: -в сумі 15074,38 грн. 07.10.2019 о 17:50:09, код квитанції 1740-6421-1627-0204 , призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15070,00 грн. 07.10.2019 о 17:57:37, код квитанції 1740-6465-4902-0912, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; - в сумі 1506,54 грн. 07.10.2019 о 18:00:30, код квитанції 1740-6483-6259-0459, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15074,38 грн. 07.10.2019 о 18:04:58, код квитанції 1740-6510-5057-0671, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15070,00 грн. 07.10.2019 о 18:13:45, код квитанції 1740-6562-2360-0617, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 8040,20 грн. 07.10.2019 о 18:16:43, код квитанції 1740-6580-1699-0430, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку. Його метою було поповнення карткового рахунку його дружини [PERSON] , який відкритий нею в Приватбанку, однак внаслідок помилки він поповнив рахунок [PERSON] . Загалом 07.10.2019 року ним було переказано на картковий рахунок відповідача 69835,50 грн. Він не має з відповідачем будь-яких договорів на спірну суму переказу, в т.ч. укладених шляхом обміну листами або документами, не підписував жодних накладних про прийняття товарів, та не отримував від відповідача жодних товарно-матеріальних цінностей за цей переказ. В зв`язку з чим [PERSON] є неналежним отримувачем вказаних вище коштів в сумі 69835,50 грн. З метою повернення помилково сплачених коштів позивач Укрпоштою направив відповідачу лист-вимогу від 19 листопада 2019 р., за послугою «Укрпошта експрес» з оголошеною цінністю та з описом вкладення, лист №1400506046272, в якому просив відповідача повернути помилково сплачені кошти протягом семи днів з дати отримання даного листа за реквізитами вказаними у листі-вимозі та додав дублікати квитанцій, за якими кошти були помилково перераховані відповідачу. 05 грудня 2019 р. відповідачем було отримано лист №1400506046272, що підтверджується за відстеженням номера листа на сайті Укрпошти Оскільки відповідач його вимоги не виконав та не повернув безпідставно набуті кошти, просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 69835,50грн., як безпідставно отримані. Позивач у судове засідання не з`явився, згідно заяви позов підтримує, просить справу розглядати без його участі. Згідно ч.1 ст.130 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач 07 жовтня 2019 року через банківський термінал самообслуговування ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», що розташований в місті Чернігові, здійснив помилкові перекази коштів на банківську картку [NUMBER] , випущену ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , а саме: -в сумі 15074,38 грн. 07.10.2019 о 17:50:09, код квитанції 1740-6421-1627-0204 , призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15070,00 грн. 07.10.2019 о 17:57:37, код квитанції 1740-6465-4902-0912, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; - в сумі 1506,54 грн. 07.10.2019 о 18:00:30, код квитанції 1740-6483-6259-0459, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15074,38 грн. 07.10.2019 о 18:04:58, код квитанції 1740-6510-5057-0671, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 15070,00 грн. 07.10.2019 о 18:13:45, код квитанції 1740-6562-2360-0617, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку; -в сумі 8040,20 грн. 07.10.2019 о 18:16:43, код квитанції 1740-6580-1699-0430, призначення платежу - ТСО, поповнення карти/рахунку. Метою позивача було поповнення карткового рахунку його дружини [PERSON] , відкритий нею в Приватбанку, однак внаслідок помилки він поповнив рахунок [PERSON] . Загалом 07.10.2019 року позивачем було переказано на картковий рахунок відповідача 69835,50 грн. З метою повернення помилково сплачених коштів, позивач Укрпоштою направив відповідачу лист-вимогу від 19 листопада 2019 р., за послугою «Укрпошта експрес» з оголошеною цінністю та з описом вкладення, лист №1400506046272, в якому просив відповідача повернути помилково сплачені кошти протягом семи днів з дати отримання даного листа за реквізитами вказаними у листі-вимозі та додав дублікати квитанцій, за якими кошти були помилково перераховані відповідачу. 05 грудня 2019 р. відповідачем було отримано лист №1400506046272, що підтверджується за відстеженням номера листа на сайті Укрпошти До теперішнього часу відповідач не повернув безпідставно набуті кошти. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного Кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. В той же час відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного Кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Аналогічно Верховний Суд в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц сформував правову позицію, відповідно до якої статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так чином, з урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню Згідно ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved