Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу в сумі 3623,22 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 30 вересня 2013 року в м. Дніпропетровську по вул.Набережна-Заводська сталася дорожньо - транспортна пригода за участю наступних транспортних засобів: «Mitsubishi», номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача та «ВMW Х5», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вину відповідача у скоєному ДТП було встановлено постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення №204/7337/13-п. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1301371 у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». 30 жовтня 2013 року доПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся власник пошкодженого автомобіля [PERSON] із заявою про страхове відшкодування у звязку з чим останньому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3623,22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1165 від 03 березня 2014 року. Відповідач, всупереч вимогам пп.33.1.4 п.33.1 ст.33, ст.38, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив письмово ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про настання ДТП у встановлений законом строк, а саме не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП. 01 листопада 2013 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надіслав відповідачу лист, в якому просив надати пояснення про причини неповідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у строки передбачені законом та надати документальне підтвердження поважності пропуску строку з не надіслання заяви про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Дана заява була подана відповідачем лише 25 листопада 2013 року, тобто більше, ніж через місяць після настання ДТП. Доказів на підтвердження поважності причин пропущення встановленого законодавством строку повідомлення про ДТП надано не було. 05 жовтня 2016 року до ТОВ «Маркс.Капітал»\~перейшло право вимоги\~до відповідача відповідно\~до укладеного договору про надання фінансових послуг факторингу №01/05.10.16. 17 листопада 2016 року на адресу відповідача позивачем було повторно направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак у звязку із закінченням встановленого строку зберігання остання була повернута. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 30 вересня 2013 року о 08 год. 30 хв, водій [PERSON], рухаючись по вул. Набережна-Заводська у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем Мітсубісі, державний номер [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію руху внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль БМВ Х5, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок наїзду автомобіль продовжив некерований рух та скоїв наїзд на автомобіль БМВ Х5, що стояв попереду, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілям спричинені механічні ушкодження, завдана матеріальна шкода. Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., що підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року, яка набрала чинності 29 жовтня 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Транспортний засіб «Mitsubishi», номерний знак [NUMBER], належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС 333415, а транспортний засіб «ВMW Х5», номерний знак [NUMBER], - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 109531. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом №АЕ/1301371 в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» строком дії з 28 вересня 2013 року по 27 вересня 2014 року. Згідно пп. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 35.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 21 жовтня 2013 року до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надійшла заява-повідомлення про настання страхового випадку потерпілого [PERSON], а 30 жовтня 2013 року заява на виплату страхового відшкодування. 01 листопада 2013 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надіслав відповідачу лист за вих.№7346, в якому просив надати пояснення про причини неповідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у строки передбачені законом та надати документальне підтвердження поважності пропуску строку встановленого законом. 25 листопада 2013 року до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надійшла без дати заява відповідача про настання страхового випадку, яка зареєстрована за вх.№6363. 22 січня 2014 року ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» був складений звіт №2809/1961 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу «ВMW Х5», номерний знак [NUMBER], відповідно до якого до сплати підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 3623,22 грн. Відповідно до копії акту №12800 за страховим випадком згідно з Полісом №АЕ/1301371 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 вересня 2013 року, затвердженого 19 лютого 2014 року генеральним директором АТ «Українська охоронно-страхова компанія», встановлено, що [PERSON] до сплати підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 3623,22 грн. 03 березня 2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» перерахував потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 3623,22 грн., що підтверджується копією платіжного дорученням № 1165 від 03 березня 2014 року. 05 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» та Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» уклали договір про надання фінансових послуг факторингу №01/05.10.16, відповідно до якого право вимоги в порядку регресу до відповідача перейшло до ТОВ «Маркс.Капітал». 17 листопада 2016 року позивачем на адресу відповідача було спрямовано претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України у розмірі 3623,22 грн., оскільки останній всупереч вимогам ст.38, пп.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» не повідомив АТ «Українська охоронно-страхова компанія» про настання ДТП у встановлений законом строк. Згідно з п. п. 38.1.1, п. 38.1 ст. 38\~\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час ДТП, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема згідно з п. «ґ», якщо він не повідомив страховика у строки\~і\~за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Вирішуючи справу, суд враховує, що факт\~не повідомлення страховика про настання ДТП не є підставою для задоволення позовних вимог. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою ні для відмови від страхового відшкодування, ні для регресу, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обовязок виплатити страхове відшкодування. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А отже захисту підлягає лише порушене право. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-284цс15 від 16 вересня 2015 року, обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Таким чином, позивачем не доведено, що не повідомлення відповідачем про ДТП, у встановлені законом строки, призвело до необґрунтованих виплат. З матеріалів справи вбачається, що\~страховик був повідомлений про ДТП, оскільки повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди, отримано ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 21 жовтня 2013 року. Згідно довідки ДАІ, виданої [PERSON], встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль БМВ Х5, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження заднього бамперу. Також, 27 листопада 2013 року ФОП «Івасенко Петро Петрович» на заяву від АТ «Українська охоронно-страхова компанія» було складено звіт №23/10 з оцінки транспортного засобу потерпілого [PERSON]; ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» 22 січня 2014 року було складено звіт №2809/1961 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля БМВ Х5, державний номер [NUMBER], потерпілого [PERSON]; складені акти огляду колісного транспортного засобу від 30 жовтня 2013 року. Судом встановлено, що факт настання страхового випадку з вини відповідача позивачем не оспорюється; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» факт настання страхового випадку визнав, що підтверджується висновком комісії, викладеного в акті №12800 за страховим випадком згідно з Полісом №АЕ/1301371 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 вересня 2013 року, та добровільною виплатою страхового відшкодування. На підставі викладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позову та не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постанові № 6-284цс15 від 16 вересня 2015 року.\~\~ Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed