Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] Позивач вказав, що окрім нього, у зазначеному будинку зареєстрована її донька, відповідач по справі - [PERSON] Позивач зазначив, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2016 року, особисті речі та будь- яке майно відповідача в будинку відсутні. Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує її право власності. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та надав судові пояснення, аналогічні, викладеним в ній. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що також підтверджується реєстраційним посвідченням від 20.11.1989 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно акту про закінчення будування та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 21.02.1986 року та технічного паспорту на житловий будинок житлового фонду від 21.07.1999 р., [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] Відповідно до довідки, виданої вуличним комітетом №11м. Бердянська за адресою: [ADDRESS], відповідач, хоча і зареєстрований у вказаному житловому будинку, але не проживає у ньому. Судом встановлено, що з 2016 року відповідач не проживає у вказаному будинку, особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даній квартирі відсутні. Цей факт також підтверджений показаннями свідків, які були опитані судом в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2016 року, тобто більше року в квартирі без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved