Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON], таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона та третя особа є власниками по ? даної квартири на підставі рішення суду. У спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який на підставі рішення суду втратив право власності на дану квартиру. Позивач від свого імені та як представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій просила задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як установлено у судовому засіданні, власником ? квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18.11.2013 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 20.03.2017 року, що підтверджується копією даного рішення та витягом (а.с.4-29, 41). Власником іншої ? частини квартири [ADDRESS] є третя особа [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав та договору про відступне, серія та номер:309, виданий 21.03.2017 року, видавник: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (а.с. 42). Частиною 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1, ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не є співвласником або власником спірної квартири і його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], задовольнивши вказаний позов.

Outcome: approved