overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26.03.2012 року, згідно якого він купив, а відповідач продав гараж і земельну ділянку розміром 0,0035 га. (цільове використання - гаражне будівництво) за адресою: [ADDRESS]. В своєму позові позивач посилається на ті обставини, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, що є порушенням його прав. Позивач до суду не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява, з якої вбачається, що він позов визнає, та просить розглядати справи без його участі. Враховуючи неявку сторін в судове засідання, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та перевіривши письмові пояснення сторін, дійшов до наступного: 26.03.2012 року [PERSON], який є позивачем по справі, з однієї сторони та [PERSON], який є відповідачем по справі, з іншої сторони, уклали договір купівлі-продажу. Згідно умов цього договору, відповідач передає а позивач приймає гараж і земельну ділянку розміром 0,0035 га (цільове використання - гаражне будівництво) за адресою: [ADDRESS]. Після підписання цього договору позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 10000 грн., а відповідач передав позивачу ключі від гаражу та всі правовстановлюючі документи та технічну документацію на гараж та земельну ділянку. Договір був підписаний обома сторонами. Гараж належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області 31.03.2003 року на підставі рішення цього виконкому від 27.03.2007 року, та зареєстрований в КП «Первомайське БТІ» 31.03.2003 року у книзі № 2 за реєстровим номером 210. Земельна ділянка належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту серії ХР №091804, видного 03.03.2004 року Первомайською міською радою Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за №194. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або частково виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Повне виконання вищезазначеного договору підтверджується письмовими заявами, з яких вбачається що відповідач отримав від відповідача ключі та всі правовстановлюючі документи на гараж та землю, а відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 10 000 грн. Виходячи з вищенаведеного, позов обґрунтований, вмотивований, та такий, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір дарування квартири, укладений між ним та відповідачем 23.11.2004 року, недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до 2004 року. Після розірвання шлюбу придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Через короткий час він з відповідачкою спробували відновити стосунки та 23.11.2004 року позивач подарував відповідачці спірну квартиру. Позивач у цей час перебував у вкрай важкому психологічному стані у зв'язку із хворобою матері, вважає, що відповідачка скористалася цими обставинами на свою користь. Просить визнати договір дарування квартири від 23.11.2004 року, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кулєшовою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 12-5165 недійсним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в ньому та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що договір дарування був посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кулєшовою Ю.В., яка встановила особу сторін та їх дієздатність, при цьому нотаріусом були додержані загальні вимоги, які є необхідні для чинності правочину. Крім того, мати позивача у 2004 році почувала себе цілком здоровою, на момент дарування квартири позивач працював в СБУ та проходив медичний огляд, тому твердження про те, що він перебував у вкрай важкому психологічному стані є безпідставними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 23.11.2004 р. позивач уклав з відповідачем договір дарування квартири, за яким позивач подарував, а відповідач прийняв в дар квартиру [ADDRESS] Договір був посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кулєшовою Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 12-5165 (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, сторони досягли згоди з умовами договору, а позивач погодивсь з цим, підписавши його, при цьому мав вільне волевиявлення. Згідно ст. ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таких підстав судом не встановлено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач жодним чином не довів, що на час дарування квартири перебував у вкрай важкому психологічному стані через хворобу своєї матері, тому вимоги позивача свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлового будиноку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина, що складалась крім іншого з вищезазначеної частини житлового будинку. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку, у зв'язку з відсутністю реєстрації майна в Комунальному підприємстві «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації». Хоч за життя батько і не встиг у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на частину будинку, однак вона належала йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько позивача /а.с. 12, 14 /, після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], який, згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 1991 року, належав померлому [PERSON] /а.с.13/. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будиноку [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю витягу про реєстрацію права власності (а.с. 9). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до довідки виданої КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.10). Як встановлено із матеріалів справи, за життя батько позивача не встиг зареєструвати право власності на частину житлового будинку, однак вона йому належала на підставі договору купівлі-продаж. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ? (одну другу) частину житлового будиноку [ADDRESS] з усіма господарськими спорудами, що залишилися після смерті його батька [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно «Будинок тваринників», загальною площею 447,6 кв.м., розташований по [ADDRESS], оскільки він цим приміщенням відкрито, добросовісно і безперервно користується з 2001 року. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», не забезпечив явку свого представника в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес» належить на праві власності нерухоме майно «Будинок тваринників», загальною площею 447,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.3, 38-39/. З представлено довідки з ТОВ «Прогрес» від 20.09.2010 року, слідує, що [PERSON] з січня 2001 року користується нежилим приміщенням «Будинок тваринників», загальною площею 447,6 кв.м., розташованим по [ADDRESS]. [PERSON] добросовісно та постійно ним користується, утримує його в належному стані, здійснював в ньому ремонт, сплачує послуги за електроенергію за свій власний рахунок /а.с.29/. Згідно договору та акту від 09.07.2010 року /а.с.26,27/, слідує, що [PERSON] за власний рахунок здійснив установку 3-х дверей та 20-ти вікон у зазначеному нежилому приміщенні. Також він здійснив в ньому переобладнання електросистеми, що вбачається з договору від 20.04.2015 року /а.с.30/. Відповідно до висновку про вартість майна /а.с.4./, ринкова вартість зазначеного нерухомого майна складає 123670,00 грн. Відповідно до ч.1, 4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Зважаючи на те, що позивач фактично заволодів спірним нерухомим майном, добросовісно володів ним відкрито та безперервно з січня 2001 року, тобто протягом більш ніж десяти років, тому набув право власності на це майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] Як підставу своїх вимог зазначив, що в період шлюбу з [PERSON] вони придбали за спільні кошти житловий будинок за вищевказаною адресою. Покупцем цього будинку виступила відповідач [PERSON], тому і право власності було зареєстровано за нею. 19.01.2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано, проте в добровільному порядку переоформити право власності на спірний житловий будинок [PERSON] відмовляється. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнала. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом праваспільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. З рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19.01.2015 року вбачається, що 22.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) було укладено шлюб, а 19.01.2015 його було розірвано (а.с.8). В період шлюбу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області, було придбано житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 17.04.2013 року було зареєстроване право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями за [PERSON] - відповідачем у справі (а.с.10). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] набутий [PERSON] в період шлюбу, а тому є майном, що належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Як підставу своїх вимог зазначив, що в період шлюбу з [PERSON], вони придбали будинок, розташований в [ADDRESS]. Покупцем цього будинку виступив відповідач [PERSON], тому і право власності було зареєстровано за відповідачем. 19.02.2013 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано, проте в добровільному порядку оформити право власності на нього [PERSON] відмовляється. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через ЗМІ, позивач просив про розгляд справи за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. З рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2013 року вбачається, що 18.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) було укладено шлюб, а 19.02.2013 його було розірвано (а.с.5). В період шлюбу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області, було придбано житловий будинок [ADDRESS] (а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 12.12.2005 року Балаклійським БТІ було зареєстроване право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями (а.с.8). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] набутий [PERSON] в період шлюбу, а тому є майном, що належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Як підставу своїх вимог зазначив, що 01.07.2006 між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу вони придбали квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідач стала стверджувати, що вона є власником цієї квартири, а він не має на квартиру жодних прав. У зв'язку з вищенаведеним він звернувся із вказаною позовною заявою до суду. Позивач, його представник та відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд про розгляд справи за її відсутності, відповідач позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, також просила розглянути справу за її відсутності. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 01.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 93 (а.с. 7). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.05.2016 шлюб між ними було розірвано (а.с. 8). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 13, 14). В період шлюбу сторонами була придбана квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.12.2015, посвідченим нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М., зареєстрованим у реєстрі за № 2-2539. Покупцем вказаної квартири виступила відповідач [PERSON] (а.с. 36-37). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст.68 СК України). Таким чином, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], набута [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу, а тому є майном, що належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири з відповідною частиною господарських будівель. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну 1/5 частину квартири за адресою, [ADDRESS] . Позивач має право на спадкування майна батька за законом та прийняв спадщину. Оскільки право власності на вище вказане майно не зареєстровано за життя за спадкодавцем у відповідних органах приватним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно. У судове засідання сторони не з`явились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримав повністю. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частину квартири з відповідною частиною господарських будівель за адресою, [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 грудня 1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності гр. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 164/2018 спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є син [PERSON] , який прийняв спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved