Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374363000 від 22.07.2008 року, згідно умов якого отримав кредит (грошові кошти) в сумі 34000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів у розмірі 15,00% річних, понад встановлений договором термін - 30,00% річних з терміном повернення не пізніше 22.07.2015 року. В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором та невиконанням простроченої заборгованості АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11374363000 від 22.07.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 9098,90 дол. США, що існувала станом на 08.12.2014 року, та за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року еквівалентно 140251,60 грн., та пені у розмірі 7793,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7637,99 дол. США, що за курсом НБУ становить 117743,43 грн., заборгованість за відсотками - 1460,10 дол. США, що за курсом НБУ становить 22508,17 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 6098,22 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 1694,78 грн. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2015 року задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] вище зазначені суми. 08.07.2015 року на виконання рішення суду до банку від [PERSON] надійшли кошти у загальному розмірі 149525 грн. 06 коп. Сума коштів 148044 грн. 06 коп. була конвертована у 6961,60 дол. США за курсом 21,255897 грн. за 1 дол. США та погашено заборгованість: за процентами у розмірі 1460,10 дол. США, за кредитом у розмірі 5501,50 дол. США. Також були погашені понесені банком судові витрати у розмірі 1480,46 грн. Виконавче провадження закрито в зв'язку з повним погашенням заборгованості. Однак позивач вважає, що станом на 03.04.2017 року залишаються не виконаними зобов'язання відповідача по сплаті кредиту у розмірі 2136 дол. США, процентів за строк з 31.12.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі 2347,63 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 04.04.2016 року по 03.04.2017 року у розмірі 18493,42 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року в розмірі 16493,52 грн. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити 3% річних від простроченої суми, що складає 1228,97 грн., а також судові витрати у розмірі 1600 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнали, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В раніше поданому відзиві відповідач зазначив, що він виконав рішення суду в повному обсязі, він сплатив всю суму заборгованості за кредитним договором в національній валюті - гривні. В гривнях сума повністю відповідала розміру заборгованості. Він не згоден з тим, що банком пред'явлена вимога про стягнення додаткових коштів, тому що рішення суду не було оскаржене, змінено чи скасовано. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 22 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11374363000, згідно умов якого останній отримав кредит (грошові кошти) в сумі 34000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів у розмірі 15,00% річних, понад встановлений договором термін - 30,00% річних з терміном повернення не пізніше 22.07.2015 року. У відповідності до зазначеного вище Кредитного договору погашення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки в касу Кредитодавця суми кредиту та нарахованих процентів, однак Позичальником даний пункт договору не виконувався. Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER], виданого 28.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 12, відповідач [PERSON] змінив своє ім'я «[PERSON]» на ім'я «[PERSON]». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач по справі свої зобов'язання в установлені терміни не виконував, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 08 грудня 2014 року існувала заборгованість за договором № 11374363000 від 22.07.2008 року у розмірі 9098,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2014 року еквівалентно 140251,60 грн., та пені у розмірі 7793,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7637,99 дол. США, що за курсом НБУ становила 117743,43 грн., заборгованість за відсотками - 1460,10 дол. США, що за курсом НБУ становила 22508,17 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 6098,22 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 1694,78 грн. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2015 року позовні вимоги позивача задоволені та з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 148044,60 грн. Рішення набрало законної сили 26.03.2015 року. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на свій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З моменту ухвалення вищевказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов'язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину, площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження». На підставі рішення суду від 12.03.2015 року було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 47732043 та ВП № 47741436 від 08.06.2015 року. Згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 01.07.2015 року виконавчі провадження закриті в зв'язку з повним погашенням заборгованості боржниками, а саме: 30.06.2015 року двома квитанціями сплачені солідарна сума заборгованості за кредитом в розмірі 148044,60 грн. та судовий збір. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» Національний бане встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов'язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.11.2017 року у справі №6-1063цс17. Тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що після виконання рішення суду залишаються не виконаними зобов'язання по сплаті 2136,49 доларів США та нарахованих на цю суму процентів та пені. Грошові кошти в сумі 148044,60 грн., які надійшли 08.07.2015 року на виконання рішення суду від [PERSON] (загальна сума 149525,06 грн.), були конвертовані у 6961.60 доларів США за курсом 21.265897 грн. за 1 долар США, тобто станом на 08.07.2015 року. Тому, 2136.49 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача як не виконані зобов'язання по кредиту, є різницею між сумою 9098.09 доларів США, яка повинна бути стягнута за рішення суду, та сумою 6961.60 доларів США, в які була конвертована банком сума 148044.60 грн. Різниця утворилась в зв'язку зі зміною курсів валют. Тобто можливо зробити висновок про те, що виконавче провадження за рішенням суду виконано не в повному обсязі, що є підставою для його відновлення. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті кредиту у розмірі 2136.49 доларів США, процентів за строк з 31.12.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі 2347.63 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року у розмірі 18493,42 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 03.04.2016 року по 03.04.2017 року у розмірі 16289,52 грн., задоволенню не підлягають. Що стосується стягнення 3% річних від суми 148044 грн. 60 коп., стягнутих за рішенням суду, то суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Враховуючи, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.03.2015 року задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9098,09 доларів США, тому погашення суми, що підлягала стягненню за судовим рішенням, обчислювалася в іноземній валюті, в зв'язку з чим національна валюта була конвертована в долари США на день здійснення платежу, тому у суду відсутні підстави для задоволення даної вимоги. З огляду на вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed