Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа : [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, вказуючи про те, що 25.05.2014 р. о 10 год. 50 хв. На 619 км. а/д Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участі позивача і водія [PERSON] та [PERSON] Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.05.2014 р. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем не вибрав безпечної швидкості руху, інтервалу, дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який від удару по інерції здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який зупинився на знак «Стоп». Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України. Після ДТП позивач звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхової компанії» з заявою про настання страхового випадку та страхове відшкодування, але 26.06.2014 р. отримав відмову оскільки відповідно до [PERSON] та заяви [PERSON] поліс №АС/7280812 від 24.05.2015 р. просить вважати недійсними та відповідно до бази даних даний поліс значиться як зіпсований. 06.10.2014 р. позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування, але 07.10.2014 року отримав відповідь про те, що договір страхування цивільно-правової відповідальності посвідчений полісом АС/7280812 є чинним до того часу поки його не визнано судом недійсним. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2014 р. було визнано недійсним договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7280812. В зв»язку з цим 11.02.2015 р. Департаментом врегулювання Моторного (транспортного) страхового бюро України було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. 11.05.2015 року Моторно-страхове бюро України прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 50\~000 гривень. Відповідно до висновку щодо розміру матеріальних збитків від 04.06.2014 року завдана шкода становить 116102,78 грн. Таким чином відповідач повинен сплатити 66102,78 грн. матеріальної шкоди. Також інфляційні збитки в період з 25.05.2014 р. по 26.02.2015 р. становить 10938,01 грн. та 3% річних за цей період 1510,40 грн. Внаслідок скоєного ДТП позивачу була завдана моральна шкода, оскільки він був вимушений їздити на автомобілі нижчого класу, а їздити на власному пошкодженому авто йому було принизливо. Своїми діями відповідач завдав позивачу значної моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 78551,19 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. відшкодування витрат на проведення оцінки розміру матеріальних збитків, 10000 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач не з»явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши відповідача, експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, 25.05.2014 р. о 10 год. 50 хв. На 619 км. а/д Київ-Чоп сталась дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та [PERSON] який керував автомобілем [NUMBER]. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.05.2014 року, . відповідач [PERSON] керуючи автомобілем не вибрав безпечної швидкості руху, інтервалу, дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який від удару по інерції здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який зупинився на знак «Стоп». Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2014 року судом було встановлено, що згідно судової авто технічної експертизи вбачається, що водій Volkswagen Bestel д.н. [NUMBER] [PERSON] не виконав вимоги п. 13.1 ПДР України. Також висновком експерта було встановлено, що в діях інших водіїв також вбачається невідповідність вимогам ПДР України, які знаходяться у причинному зв»язку з виникненням ДТП, а саме : в діях [PERSON] не виконання вимог п. 13.1 ПДР України, водія [PERSON] не виконання вимог п.12.9(г) ПДР України. Таким чином в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України, але провадження по справі закрито в зв»язку з пропуском 3-х місячного терміну накладення стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 06.10.2014 р. позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування, але 07.10.2014 року отримав відповідь що договір страхування цивільно-правової відповідальності посвідчений полісом АС/7280812 є чинним до того часу поки його не визнано судом недійсним. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2014 р. було визнано недійсним договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7280812. В зв»язку з цим 11.02.2015 р. Департаментом врегулювання Моторного (транспортного) страхового бюро України було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6\~„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди\~питання про відповідальність за шкоду, заподіяну (внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами\~ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого\~відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців\~розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди\~жоден з них не має права на відшкодування. Відповідно до ст.. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно якого страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 9 ч.15 Закону України визначено, страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст.20 даного Закону, страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2014 р. було визнано недійсним договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7280812. В зв»язку з цим 11.02.2015 р. Департаментом врегулювання Моторного (транспортного) страхового бюро України було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 50000 грн. Згідно звіту щодо розміру матеріальних збитків SL№23037 від 04.06.2014 року, складений ПП «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» завдана шкода становить 116102,78 грн. Відповідач з даним висновком не погодився та заявив в судовому засіданні клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи, оплату якої було покладено на позивача [PERSON] Відповідно до листа СПД [PERSON] від 16.09.2015 р,. в зв»язку з несплатою позивачем рахунку за проведення експертизи справу було повернуто, а ухвалу залишено без виконання. 26.10.2015 року справу було направлено експерту [PERSON] для виконання ухвали від 11.06.2015 року, оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] У разі не надання автомобіля для дослідження, суд зобов»язав проводити експертизу по наявним матеріалам. 17.11.2015 р. експертом було надано повідомлення про неможливість надання висновку експерта, оскільки 14.09.2015 р. експертом було отримано повідомлення від позивача про те, що Infiniti FX30 д.н. [NUMBER] відновлений після ДТП 25.05.2014 року. Після дослідження матеріалів справи експертом встановлено, що в протоколі огляду автомобіля справи №712/2274/15-ц відсутня описова інформація про характер, розташування та розмір отриманих при ДТП пошкодженнях. Дана інформація також відсутня і в описовій частині звіту. Наявні в звіті чорно-білі фотознімки пошкоджених деталей по своїй якості, кількості та ракурсу не дають можливості експерту об»єктивно визначити характер та розмір наявних при ДТП пошкоджень. Статтею 57 ЦПУ України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд вважає неналежним доказом звіт наданий позивачем по справі щодо розміру матеріальних збитків SL№23037 від 04.06.2014 року, складений ПП «Експертною компанією «Укравтоекспертиза». Як встановлено в судовому засіданні даний звіт проводився без повідомлення відповідача [PERSON] Вжиті судом заходи щодо проведення експертизи позитивного результату не надали. Відповідачем оспорюється даний звіт. Таким чином, суд не може прийняти даний звіт як доказ вартості нанесення збитків позивачу. Крім того, як встановлено в судовому засіданні позивач отримав відшкодування збитків в сумі 50000 гривень від Моторно-страхового бюро України. В судовому засіданні був допитаний експерт [PERSON], який зазначив, що сума відшкодування зазначена у висновку завищена. Також він повідомив, що при скоєнні ДТП є вина всіх трьох водіїв, що також підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2014 р. Дана постанова набула чинності. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином. суд вважає, що позовні вимоги позивача в даному випадку не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Враховуючи те, що позивач [PERSON] при подачі до суду позовної заяви не сплачував судовий збір, оскільки відповідно до Посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії А№110971 с категорії 1 він звільнений від сплати судового збору (п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»), то суд вважає віднести судовий збір за рахунок держави.

Outcome: dismissed