Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про зобов'язання не чинити перешкод у вільному спілкуванні з дитиною, визначення участі батька у спілкуванні з дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2009 року по листопад 2012 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка до березня 2014 року проживала разом з позивачем. У березні 2014 року відповідач обманним шляхом фактично викрала дитину і вивезла її у невідомому напрямку. Після звернення до правоохоронних органів позивач дізнався, що дитина перебуває у м. Житомирі у родичів відповідача, де навідував її один раз на місяць. Проте, з березня 2015 року позивач втратив зв'язок зі своєю дочкою. Відповідач постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина та намагається через своїх представників у судовому порядку отримати право на виїзд дитини за кордон. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу між ним та відповідачем склалися неприязні стосунки, які викликані недовірою один до нього, у зв'язку з чим у нього є побоювання щодо можливості в подальшому бачитися з дочкою. Посилаючись на наведені обставини, з урахуванням заяви від 25.09.2015, просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною [PERSON], встановити позивачу наступний графік побачень з дитиною: кожна перша субота поточного місяця з 09:00 год. до наступного дня в неділю 21:00 год.; один раз на календарний рік в період літніх канікул, встановивши позивачу та його дочці проведення спільного відпочинку в липні місяці на тридцять календарних днів; один раз на календарний рік в період зимових канікул, встановивши позивачу та його дочці проведення спільного відпочинку строком на дві неділі з 09:00 год. 28 грудня поточного року до 21:00 год. 10 січня наступного року; один раз на календарний рік в пасхальні свята з 09:00 год. суботи до 21:00 год. понеділка; один раз на два роки в день народження дочки 13 листопада; та визначити адресу, за якою позивач забиратиме свою дочку для проведення спільного відпочинку та дозвілля: [ADDRESS]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.04.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016, позов задоволено частково, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вільному спілкуванні з дочкою [PERSON], у задоволенні вимог щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини, зокрема періодичності побачень, можливості спільного відпочинку, місця та часу їхнього спілкування, відмовлено у зв'язку із відсутністю відомостей про стан здоров'я дитини та місце її проживання. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.04.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала суду обґрунтована тим, що вирішуючи спір суди обмежились посиланням на відсутність дитини на території України, у повній мірі доводи позивача належним чином не перевірили, у достатньому обсязі не визначилися з наявністю або відсутністю обставин, на які він посилається, не дали оцінки обставинам справи у їх сукупності, всупереч ст. 159 СК України, не встановили і не зазначили у рішенні способи участі батька у вихованні дитини, що не може сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тобто фактично ухилилися від вирішення спору по суті, порушене право позивача залишилося не захищеним. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань до суду не подала. Від представника третьої особи надійшла зава про розгляд справи без участі представника, в якій вони просять прийняти законне рішення в інтересах дитини. Крім того повідомляють, що надати висновок не мають можливості, оскільки дитина більше трьох років не проживає на території Оболонського району м. Києва. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.08.2013. (а.с. 5) Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2012 розірвано шлюб, укладений між сторонами. (а.с. 7) У зв'язку з укладення шлюбу у лютому 2014 року [PERSON] змінено прізвище на Вальтер. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.04.2015 [PERSON] надано дозвіл на виїзд за кордон до Федеративної Республіки Німеччина [PERSON], 2009 року народження, в період з 01.05.2015 по 31.10.2015 у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] Відповідно до інформації, яка міститься в базі даних щодо відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, неповнолітня [PERSON], 2009 року народження, 16.03.2015 перетнула державний кордон України (а.с. 21). Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Таким чином, законодавством України закріплено право [PERSON], як батька неповнолітньої [PERSON], на спілкування зі своєю дочкою та право брати участь у її вихованні. Законодавством також встановлено обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкоди у здійсненні того з батьків, хто проживає окремо, своїх прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення в судовому порядку. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач має бажання брати активну участь у вихованні дочки, спілкуватися, допомагати матеріально. У матеріалах справи відсутні докази негативного впливу поведінки позивача чи його способу життя на неповнолітню дочку [PERSON] Самостійно сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька у вихованні дочки. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою судом враховується, що позивач має рівні з відповідачем права на участь у вихованні та спілкування з дитиною, тому обов'язок відповідача полягає у сприянні спілкуванню батька з дочкою, приймаючи до уваги вік останньої. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне визначити наступні способи участі батька у вихованні дитини та надати позивачу можливість спілкування з дочкою наступним чином: четверта субота кожного місяця з 09:00 год. до 21:00 год. неділі; один раз на календарний рік в період літніх канікул, встановивши позивачу та його дочці проведення спільного відпочинку в липні місяці на п'ятнадцять календарних днів; один раз на календарний рік в період зимових канікул, встановивши позивачу та його дочці проведення спільного відпочинку в січні місяці на сім календарних днів, один раз в два роки в день народження [PERSON] - 13 листопада; а також усунути позивачу перешкоди у спілкуванні з дочкою, які чиняться йому з боку відповідача. Такі способи участі батька у вихованні дитини суд вважає достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача, а тому у задоволенні решти вимог вирішує відмовити. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про визначення квартири [ADDRESS] адресою, за якою позивач забиратиме свою дочку, оскільки матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня [PERSON] за вказаною адресою не проживає. З викладеного,

Outcome: partial