Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особа, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 05.07.2016 було жорстоко вбито йог дружину [PERSON] . 28.03.2015 його дружина позичила грошові кошти в розмірі 200 доларів США під 10% річних своїй колишній колезі та подрузі [PERSON] 28.08.2015 його дружина додатково позичила [PERSON] 800 доларів США, 200 доларів США, 800 Доларів США під 10 % річних, та 35 000 грн. під 21 % річних. Грошові кошти [PERSON] зобов`язувалась повернути без відсотків до 15.08.2016. після повернення вказаної суми відсотки повинні бути зупинені до 31.12.2016, відсотки по вказаних коштах [PERSON] повинна була повернути до 31.12.2016. Дану розписку [PERSON] написала напередодні вбивства його дружини, тобто 04.07.2016. Розрахунок процентів за користування коштами в сумі 1800 доларів США, при курсі 27,15 грн. за 1 долар США (офіційний курс долара США), станом на 15.02.2019 становить 48 887 грн. 93 коп. За період з 04.07.2016 по 15.02.2019 загальна сума відсотків за користування грошовими коштами складає 12 811,39 грн. За період з 04.07.2016 по 15.02.2019 загальна сума відсотків за користування грошовими коштами у гривнях складає 1926,11 грн. Всього сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 04.07.2016 по 15.02.2019 складає 14 737,50 грн. Відповідно до розрахунку загальна сума боргу з урахування інфляції становить 24 687,94 грн. Відповідно до розрахунку загальна сума 3 відсотків річних за договором складає 6 594, 93 грн. Отже відповідач зобов`язаний повернути суму боргу в розмірі 129 908,30 грн., з яких: 83 887,93 грн. - основний борг, 14 737,50 грн. - відсотки від суми позики, 24 687,94 грн. - інфляційне навантаження на суму боргу, 6 594, 93 - 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 77 000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в сумі 77 000 грн. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що між сторонами був укладений договір позики, відповідач отримав від позивача грошові кошти, однак умови договору позики не виконав, в обумовлений договором строк грошові кошти не повернув, тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 28.03.2015 [PERSON] позичила грошові кошти в розмірі 200 доларів США під 10% річних [PERSON] 28.08.2015 додатково позичила [PERSON] 800 доларів США, 200 доларів США, 800 Доларів США під 10 % річних, та 35 000 грн. під 21 % річних. Грошові кошти [PERSON] зобов`язувалась повернути без відсотків до 15.08.2016. після повернення вказаної суми відсотки повинні бути зупинені до 31.12.2016, відсотки по вказаних коштах [PERSON] повинна була повернути до 31.12.2016, що підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою 04.07.2016 (а.с. 33). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 35). Позивач [PERSON] є чоловіком покійної [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с. 34). По закінченню строку відповідач суми позики не повернула та ухиляється від повернення позики й до цього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав. Отже, відповідач повинна була до 31.12.2016 включно повернути їй борг за договором позики, однак цього не зробила. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що: 1. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 2. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити на її користь проценти від суми позики в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України за кожний день користування позикою. Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню підлягає заборгованість в розмірі 77 000 грн.. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved