overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №39 в будинку №142 по вул. Гранітній в м. Маріуполі, в якому зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування № 4083 від 31.10.2013 року. В квартир і зареєстровані він з двома дітьми та його брат, відповідач у справі, [PERSON] який з 01.10.2014 у квартирі не мешкає, його місцезнаходження невідоме. Його особистих речей в помешканні немає, витрат на утримання житла відповідач не несе. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права власника даного житлового приміщення, він позбавлений права розпоряджатися своїм майном, змушений сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі з урахуванням реєстрації відповідача у квартирі. Позивач у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору дарування № 4083 від 31.10.2013 року належить позивачу [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12031946 від 31.10.2003 року. Відповідно до особового рахунку № 4069, довідок ТОВ «Житло-22» від 01.08.2016 року та від 31.08.2016 року, акту ТОВ «Житло-22» від 01.08.2016 року [PERSON], [INFO], з 12.07.2006 року зареєстрований у [INFO], проте за зазначеною адресою не проживає з жовтня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №39 в будинку №142 по вул. Гранітній в м. Маріуполі, оскільки понад один рік він не проживає за зазначеною адресою без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратили право користування жилим приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є племінником позивача - сином її брата. Батьки відповідача померли. Позивач є власником квартири [ADDRESS] у м. Києві. Відповідач у вказаній квартирі проживав три місяці до моменту реєстрації, після чого переїхав проживати в інше місце. З 08.12.14 відповідач житлом не користується та в квартирі не проживає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надала, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.02.96 та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.05 квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до довідки КП «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м. Києва №20339 від 04.06.14 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що протягом тривалого часу відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові вказує, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] та колишня невістка [PERSON], відповідач по справі. Фактично відповідач у вказаній квартирі не проживає більше року, де саме вона проживає йому невідомо тому звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, з підстав викладених в ньому. Третя особа [PERSON] також не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] власником є [PERSON] . ( а.с. 8-9) Згідно довідки ООО «Броусс-ЖЭК» в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - невістка. [PERSON] яка є третьою особою на стороні позивача пояснила суду, що її колишня невістка [PERSON] разом з ними не проживає у вище вказаній квартирі понад 1 рік. Спроб вселитися до неї не робила ніхто не перешкоджав проживанню або вселенню її до спірної квартири. Дане підтрверджується Актом обстеження квартири [ADDRESS] згідно якого речей відповідача в квартирі не має, факт проживання [PERSON] не встановлено(а.с11). Дану обставину також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] які кожен окремо суду пояснили, що вони проживають в одному будинку з позивачем і їм відомо, що відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживала і не проживає. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] яка належить позивачу, не проживає понад один рік. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надала суду ніяких доказів з приводу збереження за нею права користування квартирою, а також про те, що вона була відсутня з поважних причин понад один рік в зазначеній квартирі. Тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №10 в будинку №97 по пр. Металургів в м. Маріуполі, в якому зазначив, що він є власником ? частки вищезазначеної квартири, 1/2 частка вищевказаної квартири також належить його неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування № 785 від 10.04.2003 року. Відповідач є його колишньою дружиною та у 2003 році була зареєстрована у належній йому квартирі, проте в 2006 році зібрала свої речі та виїхала з квартири, а в травні 2011 року вони розірвали шлюб. З того часу в квартирі не мешкає, її особистих речей в помешканні немає, витрат на утримання житла не несе. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права власника даного житлового приміщення, він позбавлений права розпоряджатися своїм майном, змушений сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі з урахуванням реєстрації відповідача у квартирі. Позивач у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право приватної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування № 785 від 10.04.2003 року належить позивачу [PERSON] та його неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], кожному по ? частці, що підтверджується Витягом Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 873259 від 27.06.2003 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 206519 від 06.05.2011 року шлюб між сторонами розірвано 06 травня 2011 року. Відповідно до особового рахунку № 310 та акту ТОВ «Житло-Плюс» від 06.08.2016 року [PERSON] з 29.08.2003 року зареєстрована у [INFO], проте за зазначеною адресою не проживає з 2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №10 в будинку №97 по пр. Металургів в м. Маріуполі, оскільки понад один рік вона не проживає за зазначеною адресою без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], шлюбні відносини з якою він припинив 15.12.2014. Позивачу невідомо за якою адресою проживає відповідач. Відповідач у спірній квартирі не проживає більше 6 місяців, не оплачує за житлово-комунальні послуги. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про що матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надала, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.11.1997 квартира [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 8). За вищевказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 15.12.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7) Відповідно до акту ЖЕКу №505 від 12.12.2014 у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не було (а.с. 6). У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] останній рік не проживає в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, а тому позовні вимоги про його виселення не підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права особистої приватної власності на майно. Позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на: квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер майна 30605210, номер запису 540 в книзі: д.279-20, що належить [PERSON]; квартиру [ADDRESS] реєстраційний номер майна 31074758, номер запису 4594 в книзі: д.477-176, що належить [PERSON]; квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер 34321520, номер запису 45496 в книзі 562-104, що належить [PERSON]; автомобіль «Сітроен», 2012 року випуску, д.н. [NUMBER], що належить [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явились. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належать на праві власності: квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]. Згідно листа Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 06.03.2017 за [PERSON] зареєстровано автомобіль «Сітроен», 2012 року випуску, об'єм двигуна - 998 см.куб. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. А саме, суд вважає за необхідне накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Приблизно рік до смерті батько заявив, що він склав заповіт на ім'я брата [PERSON]. На початку травня 2016 року він дізнався, що батькового заповіту не існує і його брат не прийняв спадщину. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька йому було відмовлено, оскільки він пропустив шестимісячний строк подання заяви для прийняття спадщини. У зв'язку з такими обставинами він звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з повідомлення Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 24.05.2016 року № 1614/01-16, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] у зв'язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.7). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважною, а тому суд вважає необхідним визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного та ст.ст. 1268 - 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, д/н [NUMBER]. У зв'язку з цим позивач, разом з відповідачем по справі звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але їм було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що позивач перебував на заробітках за межами території України, у шистемісячний строк він не встиг оформити спадщину нотаріально. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких підстав суд вважає, що [PERSON] з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини і тому вважає за можливе визначити йому додатковий строк тривалістю 2 місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили, що буде достатнім для подання ним заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] .Після його смерті відкрилась спадщина на належне їй майно,зокрема на земельну ділянку та інше майно.Стороно є спадкоємцями за заповітом. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущений у зв`язку з хворобою та лікуванням в останній місяць строку. Вважає, що пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. В судове засідання відповідач не з`явився, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] .Після його смерті відкрилась спадщина на належне їй майно,зокрема на земельну ділянку та інше майно.Стороно є спадкоємцями за заповітом. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущений у зв`язку з хворобою та лікуванням в останній місяць строку. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з такими обставинами суд встановлює позивачу додатковий строк для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи клопотання позивача судові витрати на його користь суд з відповідача не стягує.

Outcome: approved