Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування, пояснюючи, що [INFO] помер її син, [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , що належала йому на підставі договору купівлі- продажу від 05.10.2010 року та автомобіля Ford Fiesta державний реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску, що належав йому на підставі рішення суду від 18.12.2013 року. Через відсутність правовстановлюючих документів на майно позивач не має можливості оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та автомобіль Ford Fiesta державний реєстраційний номер [NUMBER] 2006 року випуску, що належали померлому [INFO] [PERSON] Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з таких підстав. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 05.10.2010 року [ADDRESS] , її власником є [PERSON] , що підтверджується копією договору від 05.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Право власності зареєстровано Волноваським БТІ 12.10.2010 року. ( а.с.11-12, 13,14) Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля Ford Fiesta 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.18) [PERSON] помер [INFO] , що випливає зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.12.2018 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. ( а.с.21) Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області випливає, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.20) Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті при житті спадкодавця та які народилися після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками померлого [PERSON] , тому є спадкоємцями першої черги. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не має можливості здійснити своє спадкове право та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідач не заперечує проти позовних вимог, інших спадкоємців, які бажали б прийняти спадщину та права яких могли бути порушені, судом не встановлено, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.328, 1218,1261 ЦК України,

Outcome: approved