Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа відділ державної реєстрації виконавчого комітету Дубівської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право на житло. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що стверджується технічним паспортом, виготовлений станом на 11.03.2016 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було видане після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . В майбутньому він має намір відчужити вказаний будинок, однак перепоною є те, що в даному будинку зареєстрований його племінник [PERSON] , що перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідач жодного у вказаному будинку не проживав, а насправді проживає разом з своєю сім`єю в Мукачівському районі, Закарпатської області, що підтверджується довідкою № 3653 від 8.07.2018 р. виданою Дубівською селищною радою. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком, що розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник третьої особи відділу державної реєстрації виконавчого комітету Дубівської селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просять суд справу розглянути у їх відсутності, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, що заяву слід задовольнити з слідкуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), що стверджується технічним паспортом , виготовлений станом на 11.03.2016 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом, після смерті дружини [PERSON] . Жінка позивача [PERSON] померла [INFO] [PERSON] є племінник померлої жінки позивача. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 5 від 01.10.2019 року стверджується, що [PERSON] ніколи не проживав і не проживає та не користується вказаним житловим будинком, а зареєструвався в нього без згоди власника будинку. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , відповідач немає жодних правових підстав на проживання у будинку і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved