Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 100800,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму боргу, що складає 456092,31 грн. та 4660,93 грн. судового збору. Кошти були повернуті відповідачем 25.02.2021 року після того, як приватним виконавцем було оголошено в розшук автомобіль боржника. Відповідно до п. 4 договори позиви від 09.06.2017 року позичальник зобов`язаний був сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі 3% за кожен місяць прострочення. При розгляді справи в Голосіївському районному суді питання сто воно стягнення пені не вирішувалось, у зв`язку з чим позивач вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 24.02.2020 року по 24.02.2021 року. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.06.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] позику в сумі 10000 доларів США на 3 місяці з розрахунком 3% щомісячно. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.10.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу, що складає 456092,31 грн. та 4660,93 грн. судового збору. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. від 25.02.2021 року повернено виконавчий документ стягувачу та фактично позивачу сплачені кошти 25.02.2021 року. Позивач зазначав, що він має право на отримання від відповідача 3% пені за кожен місяць прострочення виконання зобов`язання в сумі 100800,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виникнення у боржника обов`язку сплатити кредитору певну суму, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 4 договору позики від 09.06.2017 року у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю окрім основної суми боргу ще й пеню у розмірі 3% за кожен місяць прострочення, яка нараховується до повного повернення основного боргу. Встановлено, що сума позики повернута позивачу 25.02.2021 року. Згідно розрахунку наданого позивачем пеня у розмірі 3% за період з 24.02.2020 року по 24.02.2021 року становить 100800,00 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався та проведений позивачем з урахуванням вимог ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із зазначеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 100800,00 грн. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору 1008,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved