Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, вказавши, що з 05 червня 2012 року [PERSON] працював у Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» заступником директора, а в подальшому у зв'язку із зміною структури філії - першим заступником директора з технічних питань, а згодом і першим заступником. У 2013 році підприємство в цілому із всіма своїми обласними філіями проходило планову перевірку органами Державної фінансової інспекції України. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності УДППЗ «Укрпошта» та його структурних підрозділів за період з 01.04.2012 по 31.08.2013 ріку. Відповідно до Акту, в порушення п. 1.3 Норм витрат палива, п.4 Додатку 2 до Наказу від 25.06.2012 № 431 «Про затвердження змін до Норм витрат палива і мастильних матеріалів для автомобілів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43», працівниками дирекції не застосовувався зменшуючий коефіцієнт 0,9, внаслідок чого за період з 02.07.2012 (дата набрання чинності Наказу від 25.06.2012 №431) по 31.08.2013р., зайво списано пального у кількості 8061,36 л., чим завдано підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 70,42 тис. гривень. Винною особою у нанесенні державному підприємству збитку серед інших, визначених Актом ревізії, є і відповідач - [PERSON]. Вина [PERSON] підтверджується : довідкою перевірки Державної фінансової інспекції встановлено, що впродовж ревізуємого періоду, відповідно до подорожніх листів автомобілів, перелік яких наведено у розрахунках, при виконанні робот за межами населених пунктів (перевезення пошти з м. Мелітополь, Бердянськ, Токмак та ін.), здійснювалось списання пального без застосування зменшуючих коефіцієнтів встановлених п.4 Додатку 2 до Наказу від 25.06.2012 №431, зокрема не застосовувався зменшуючий коефіцієнт. 0,9 який повинен застосовуватись для інших автомобілів (окрім легкових) або застосовувались коефіцієнти, які не передбачені зазначеним наказом. За період з 02.07.2012 (дата набрання чинності Наказу від 25.06.2012 №431) по 31.08.2013 зайво списано пального у кількості 8061,36 л., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) ЗД УДППЗ «Укрпошта» на загальну суму 70417,77 грн. (в т.ч. вартість пального 58681,47 грн., сума недозволеної частки ПДВ - 8159,73 грн., податковий кредит з ПДВ - З 576,56 грн.), в т.ч. за період з 02.07.2012 по 31.12.2012 - 31000,87 грн. (в т.ч. вартість пального 25834,05 грн., сума недозволеної частки ПДВ - 3 454,01 грн., податковий кредит з ПДВ - 1 712,8 грн.), за період з 01.01.2013 по 31.08.2013 -39416,90 грн. (в т.ч. вартість пального 32847,42 грн., сума недозволеної частки ПДВ - 4 705,72 грн., податковий кредит з ПДВ - 1 863,76 грн.). Відповідальними особами за вказане порушення є начальник Цеху перевезення пошти (далі - ЦПП) [PERSON], який відповідно до п.п.3.2 Наказу від 25.06.2012 №431 мав забезпечити контроль за застосуванням норм витрат палива при списанні ПММ з урахуванням коригуючи коефіцієнтів передбачених додатком 2 до Наказу від 25.06.2012 №431, ст.диспетчер ЦПП [PERSON] та диспетчер ЦПП [PERSON], які відповідно до п.п.3.1 Наказу від 25.06.2012 №431 та посадових інструкції є відповідальними за списання пального відповідно до норм встановлених Наказом від 25.06.2012 №431, голова комісії по зняттю залишків пального в баках автомобілів -начальник відділу транспортної логістики [PERSON], який відповідно до наказу ЗД «Укрпошта» від 31.05.2012 №369 з урахуванням змін внесених наказом від 01.07.2013 №403 та п.п.2.3 та п.4 Наказу від 25.06.2012 №431 мав здійснювати контроль за дотриманням норм списання пального та перший заступник директора ЗД «Укрпошта» [PERSON], на якого відповідно до п.5 Наказу від 25.06.2012 №431 покладено контроль за його виконанням. По-друге, посадові обов'язки заступників директора всіх обласних філій Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» визначаються регламентами роботи філій, що затверджуються наказами. По Запорізькій дирекції прийнято наказ №164 від 19.03.2013 року «Про регламент роботи апарату управління Запорізької дирекції» (надалі-Регламент). Так як відповідно до діючого трудового законодавства України всі працівники, незалежно від їх керівного статусу та посади, повинні чітко і неухильно виконувати накази адміністрації то затвердження наказом ще й окремої посадової інструкції, що дублює з регламенту посадові обов'язки робітника є недоцільним. Зі своїми посадовими обов'язками відповідно до Регламенту відповідач ознайомлений під особистий розпис. Регламентом передбачено, що відповідач, як перший заступник персонально несе відповідальність за координацію і контроль роботи всіх підпорядкованих відділів та структурних підрозділів за напрямком своєї роботи. Відповідачу серед інших відділів безпосередньо підпорядковується й відділ транспортної логістики дирекції, який складає ліміти та перевіряє витрати паливно-мастильних матеріалів філії. Персональний контроль за роботою цього відділу наказом покладено на відповідача. Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зокрема сказано, що розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної приписками і іншими викривленнями даних про виконання робіт, судам належить мати на увазі, що до матеріальної відповідальності за таку шкоду мають притягатись як працівники, що вчинили ці дії, так і службові особи, через винне невжиття якими заходів до їх запобігання вони вчинені. До прямої дійсної шкоди, заподіяної зазначеними вище діями, можуть бути віднесені: суми незаконно нарахованої заробітної плати і премій, зайві виплати у вигляді штрафу, накладеного відповідними органами, вартість пального і мастил, сировини, напівфабрикатів і інших матеріальних цінностей, безпідставно списаних у зв'язку з викривленням даних про обсяг робіт. Виходячи з вимог статей 130, 132 КЗПП України де за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку позивач пропонував відповідачу добровільно, відшкодувати завдану підприємству шкоду, однак добровільно відшкодувати завдану підприємству шкоду відповідач відмовився. На теперішній час відповідач не є працівником підприємства тому розрахунок середньомісячного заробітку було зроблено за місяці, що передували його звільненню. Розмір середньомісячного заробітку відповідача на момент звільнення складав 7863,13 грн. Позивач просить стягнути вказану суму з [PERSON] на користь Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечує, звернувся із зустрічною позовною заявою про визнання наказу недійсним та скасуванні його частково, оскільки в оскаржуваному наказі не зазначено у чому саме полягає порушення його трудових обов'язків, які призвели до виникнення матеріальних збитків, причинного зв'язку між порушенням та шкодою та, оскільки стосується декількох осіб, не містить визначення ступеня вини кожного окремого працівника. Наказ обмежується лише посиланням на Акт перевірки Державної фінансової інспекції як на підставу притягнення до матеріальної відповідальності. Стаття 130 КЗпП України прямо вказує на обов'язок роботодавця встановити факт вини працівника як головної умови притягнення до матеріальної відповідальності. Крім того, з наказом №127 від 21.02.14 його ніхто не знайомив, наказ було видано вже після його звільнення, на день видання даного наказу такого працівника, який би обіймав посаду першого заступника директора [PERSON] на підприємстві не було. Наказ було видано з порушенням строку. Просить визнати наказ №127 від 21.02.2014 частково незаконним, скасувати частково п. 1 наказу №127 від 21.02.2014, а саме: в частині притягнення до матеріальної відповідальності першого заступника директора - [PERSON] Представник позивача проти зустрічного позову заперечує, вказавши, що Держфінінспекція України має право застосовувати заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає стягнення, санкції до осіб, винних у порушенні законодавства. Відповідно до Положення «Про державну фінансову інспекцію України» держфінінспекція має повноваження щодо встановлення винних осіб і тому проведення додаткової дублюючої службової перевірки з боку адміністрації підприємства законодавством не вимагається. Оскільки відповідач [PERSON] не працював на підприємстві на момент підписання акту перевірки ДФІ №05-21/336 від 13.12.2013 року адміністрація підприємства прийняла рішення про стягнення збитку з [PERSON] у судовому порядку. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.15 ЦПК суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. В судовому засіданні встановлено, що з 05 червня 2012 року [PERSON] працював у Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» заступником директора, а в подальшому у зв'язку із зміною структури філії - першим заступником директора з технічних питань, а згодом і першим заступником. На а.с. 5 міститься наказ про прийняття на роботу. У 2013 році підприємство в цілому із всіма своїми обласними філіями проходило планову перевірку органами Державної фінансової інспекції України. Актом ревізії фінансово-господарської діяльності УДППЗ «Укрпошта» та його структурних підрозділів за період з 01.04.2012 по 31.08.2013 ріку. Відповідно до Акту, в порушення п. 1.3 Норм витрат палива, п.4 Додатку 2 до Наказу від 25.06.2012 № 431 «Про затвердження змін до Норм витрат палива і мастильних матеріалів для автомобілів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43», працівниками дирекції не застосовувався зменшуючий коефіцієнт 0,9, внаслідок чого за період з 02.07.2012 (дата набрання чинності Наказу від 25.06.2012 №431) по 31.08.2013р., зайво списано пального у кількості 8061,36 л., чим завдано підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 70,42 тис. гривень. (Довідка ревізії від 27.11.2013 року - а.с.6-49,10-13). Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно зі статтею 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, проводиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Таке розпорядження має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. Довідка про результати ревізії ДФІ України у Запорізькій області була складена 27.11.2013 року. До довідки додані пояснення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно до закону розпорядження про відшкодування шкоди має бути зроблено не пізніше 2 тижнів - тобто до 11.12.2013 року. [PERSON] працював УДППЗ «Укрпошта» до 25.12.2013 року. 25.12.2013 року був звільнений за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Наказ № 127 про притягнення до матеріальної відповідальності [PERSON] був виданий тільки 21.02.2014 року (а.с.61), але із копії, наданої до суду, неможливо встановити коли особи, притягнуті до матеріальної відповідальності були ознайомлені з ним. Відповідач [PERSON] взагалі не був з ним ознайомлений, а лист з вимогою відшкодувати шкоду у розмірі 7863,13 коп., шляхом перерахування цієї суми на рахунок в Ощадбанку направлений йому тільки 03.04.2014 року (а.с.64). Оскільки наказ №127 від 21.02.2014 року був виданий з порушенням законодавства , підстав для стягнення шкоди з [PERSON] немає. Зустрічний позов [PERSON] про визнання наказу недійсним та скасування його частково також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. На а.с. 65 міститься поштове повідомлення, де зазначено, що 08.04.2014 року [PERSON] отримав лист за підписом директора УДППЗ «Укрпошта» з вимогою відшкодувати шкоду у розмірі 7863,13 коп. До суду він звернувся 17.07.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed