Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26 травня 1991 року виконкомом Війтовецької сілької ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 02. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що він зловживає алкогольними напоями, постійно вчиняв сварки в сім'ї. Крім того, їхні шлюбні відносини не склались із-за різних характерів, в зв'язку з чим їхнє спільне проживання стало неможливим, що призвело до нестерпності подальшого сумісного проживання, сім'я фактично розпалась. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя позитивних результатів не дали, а тому подальше збереження сім'ї є недоцільним. Просить суд шлюб припинити шляхом його розірвання, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а також залишити їй для подальшого іменування прізвище відповідача набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладенні у позові, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 травня 1991 року виконкомом Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис № 02 та видано свідоцтво про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.4), після реєстрації якого позивачка змінила своє прізвище з Чепелюк на [PERSON]. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 216 липня 1991 року (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони жодних заходів щодо примирення та збереження сім'ї не вжили, а відтак наміру зберегти сім'ю не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved