Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.09.2013 року [PERSON], яка є членом кредитної спілки, отримала кредит в сумі 3000,00 грн. за кредитним договором №155 і зобовязалась повернути вказану суму, а також проценти за користування кредитом, згідно графіку розрахунків. 16.05.2014 року позивач звернувся до суду з заявою про примусове стягнення заборгованості. Примусове стягнення боргу проводилося з 10.10.2014 року по 16.11.2015 року. Пунктом 3.2 договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 3.3 договору встановлено, що прострочення сплат не зупиняє нарахування процентів. Згідно п. 6.4 договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Пунктом 2.1.1 (4) договору встановлено, що кредитодавець має право вимагати повернення суми кредиту та процентів в повному обсязі. Станом на 25.11.2015 року заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом [PERSON] перед кредитною спілкою становить 5347,62 грн., в тому числі: 1088,31 грн., - нараховані проценти за користування кредитом; 639, 52 грн., - пеня; 3619,79 грн., - інфляційні втрати. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідача перед кредитною спілкою не погашається, остання змушена була звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10.09.2013 року [PERSON], яка є членом кредитної спілки, отримала кредит в сумі 3000,00 грн. за кредитним договором №155 і зобовязалась повернути вказану суму, а також проценти за користування кредитом, згідно графіку розрахунків (а.с. 4-6). 16.05.2014 року позивач звернувся до суду з заявою про примусове стягнення заборгованості (а.с. 10-12). Примусове стягнення боргу проводилося з 10.10.2014 року по 16.11.2015 року. Пунктом 3.2 договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 3.3 договору встановлено, що прострочення сплат не зупиняє нарахування процентів. Згідно п. 6.4 договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення. Пунктом 2.1.1 (4) договору встановлено, що кредитодавець має право вимагати повернення суми кредиту та процентів в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1218,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved