Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 13 лютого 2016 року, близько 16:00 годин, відповідач, керуючи технічно - справним автомобілем [NUMBER], не маючи чинного договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, виїжджаючи з прилеглої території «Центрального автовокзалу», що по вулиці Київській, 8, м. Вінниці, на проїзну частину вказаної вулиці, з подальшим виконанням маневру повороту ліворуч, в напрямку площі «Героїв Чорнобиля» (колишня «площа Жовтнева»), в районі вказаного виїзду, не переконався в безпечності маневру, не дав дорогу технічно-справному автомобілю [NUMBER], яким керував [PERSON], який рухався по проїзній частині вулиці Київської, в напрямку вулиці Стеценка, внаслідок чого з необережності допустив зіткнення з останнім. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року Вінницької області відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача було пошкоджено транспортний засіб позивача та завдано шкоду в розмірі 54'145 гривень 60 копійок що підтверджено Висновком судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №55 від 17 березня 2016 року. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані позивачу збитки, тому позивач вимушений був звернутись до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів та просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 54145,60 грн., та моральну шкоду 12000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився та подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди просить злишити без розгляду, проте позовні вимоги в частині відшкодування матеріального збитку підтримує в повному обсязі, просив уточнені позовні вимоги задовольнити та справу розглянути без його участі. У разі неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, та подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просив справу розглянути без його участі. Тому, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та обов'язки сторін. Суд дослідив докази наявні в матеріалах справи: -Копія вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2016 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області (на а.с. 6-13), відповідно до яких визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі; -Копія висновку судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №55 від 17 березня 2016 року (на а.с 14-18), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових становить 54'145 гривень 60 копійок; -Копія технічного паспорту на автомобіль [NUMBER] (на а.с.19). Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів судом встановлено наступні факти та належні їм правовідносини: 13 лютого 2016 року, близько 16:00 годин, відповідач, керуючи технічно - справним автомобілем [NUMBER], не маючи чинного договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, виїжджаючи з прилеглої території «Центрального автовокзалу», що по вулиці Київській, 8, м. Вінниці, на проїзну частину вказаної вулиці, з подальшим виконанням маневру повороту ліворуч, в напрямку площі «Героїв Чорнобиля» (колишня «площа Жовтнева»), в районі вказаного виїзду, не переконався в безпечності маневру, не дав дорогу технічно-справному автомобілю [NUMBER], яким керував [PERSON], який рухався по проїзній частині вулиці Київської, в напрямку вулиці Стеценка, внаслідок чого з необережності допустив зіткнення з останнім, що встановлено вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2016 року (на а.с. 6-8). Також, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року Вінницької області, [PERSON] винним визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача було пошкоджено транспортний засіб позивача та завдано шкоду в розмірі 54'145 гривень 60 копійок що підтверджено Висновком судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №55 від 17 березня 2016 року (на а.с 14-18). Відповідно до п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1, 3 ч.1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 22 ЦК України, визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, ЦК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved