Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що з 25.07.2005 року по 16.07.2014 року працював на підприємстві відповідача. Після звільнення відповідач розрахунок з ним не провів, на час звернення до суду не виплатив 14797,68 грн. розрахункових коштів. Просить стягнути на його користь 14797,68 грн. розрахункових коштів, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5508,36 грн.. Позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу просив розглядати в його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Його представник в судове засідання не з'явився, по причини повторної неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, заперечень щодо позовних вимог не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши в судовому засіданні письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин з приводу невиплати розрахункових коштів при звільненні працівника, який регулюється нормами трудового законодавства. Позивач з 25.07.2005 року по 16.07.2014 року працював на підприємстві відповідача. Ці обставини підтверджені такими доказами, як копія трудової книжки з внесеними до неї записами про наказ №285-п від 25.07.2005 року та наказ №355-п від 16.07.2014 року. Згідно наданої відповідчем довідки №01301300592 від 27.08.2014 року станом на 27.08.2014 року відповідач заборгував позивачеві 14797,68 грн. розрахункових коштів. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (пропущення строку позовної давності тощо), та докази на їх підтвердження відсутні. З установлених обставин випливає, що відповідачем при звільненні позивача були порушенні положення ст.116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). Таким чином, встановлено, що при звільненні позивача мала місце невиплата йому розрахункових коштів при відсутності спору про їх розмір. На день постановлення рішення дані про виплату позивачеві розрахункових коштів відсутні. Проведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідачем не оспорений, проведений відповідно до середньоденного заробітку та кількості робочих днів за час затримки розрахунку. Доказів відсутності вини в непроведенні вчасного розрахунку з позивачем відповідачем не подано. Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved