Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року по 07.11.2016 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області був розірваний. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . В 2015 році відповідач залишила сім`ю та переїхала до Польщі, де влаштувалась на роботу, створила іншу сім`ю та постійно проживає. Відповідач працює в ТОВ «INGRAM MICRO CFS Fulfillment» на посаді працівника складу та її середня заробітна плата становить 2045,42 злотих. Син залишився жити з позивачем, повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2017 року визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком. Враховуючи вказане вище [PERSON] звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому\~засіданні позивач\~позовні вимоги\~підтримав частково,\~а саме\~просив стягнути\~аліменти з дня подачі позовної заяви, а саме з 30.05.2019 року по 28.12.2019 року включно, оскільки потім дитина почала проживати з відповідачем за кордоном. Крім того зазначив, що погоджується на стягнення аліментів за вказаний вище період у меншій частці від доходу відповідача, а саме у розмірі 1/8 частки від її доходу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та додатково пояснила, що у відповідача є ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу, тому стягнення аліментів, за вказаний вище період, у розмірі 1/8 частки доходів відповідача буде законним та справедливим. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 3). З матеріалів справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2017 року у справі № 127/23669/16-ц, яке набрало законної сили, первісний позов [PERSON] задоволено та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Також було задоволено зустрічний позов [PERSON] та визнано за [PERSON] право на безперешкодне спілкування із сином [PERSON] , [INFO] , за допомогою будь-яких засобів зв`язку (інтернет, телефон, пошта), а також на безперешкодне побачення з ним в період перебування [PERSON] на території України, забирати дитину до себе додому з обов`язковим попереднім погодженням з батьком на визначений період та час з врахуванням інтересів дитини її стану здоров`я та без відриву її від навчального процесу, спортивних секцій чи інших заходів виховного характеру. Визнано за [PERSON] право проводити час із сином [PERSON] , [INFO] , один тиждень під час зимових канікул за попередньою домовленістю з батьком дитини [PERSON] . Визнано за [PERSON] право проводити час із сином [PERSON] , [INFO] , в період літніх канікул один місяць (липень/серпень) за попереднім погодженням з батьком дитини [PERSON] . Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницького області від 07.11.2016 року, яке набрало законної сили 18.11.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з довідки ТОВ «INGRAM MICRO CFS Fulfillment» від 10.01.2019 року, [PERSON] працює на посаді працівника складу на підставі трудового договору, укладеного на період з 02.07.2016 року по 30.06.2021 року та її середня чиста заробітна плата за останні 6 місяців становить 2273,53 злотих (а.с. 7). В судовому засіданні сторони визнали ту обставину, що у відповідача є ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу. Дана обставина не підлягає доказування згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина у вказаний період проживала разом з позивачем, перебуває на його повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, визнанням їх відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved