Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.03.2019 року розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2018 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання спільної доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що на теперішній час не має змоги сплачувати аліменти у встановленому розмірі, оскільки в нього змінились сімейний стан та матеріальне становище. Так, 15.06.2019року він уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] в них народився син. Родина перебуває на повному його утриманні. Крім того, 21.07.2020 року його було звільнено з роботи. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом № 766/13593/18, виданого 21.09.2018 р. Херсонським міським судом Херсонської області, із 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісячно до повноліття дитини, з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін . Відповідно до ч. 5 ст.279ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом № 766/13593/18, виданого 21.09.2018 р. Херсонським міським судом Херсонської області, із 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 24.05.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.03.2019 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом виданим 21.09.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 17.07.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. 15.06.2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.06.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 519 від 15.06.2019 року. Крім того, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23.04.2020 року Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 247 від 23.04.2020 року. Суд ставиться критично до твердження [PERSON] щодо його не працевлаштування, оскільки жодним належним та допустимим доказом вказана обставина не підтверджена. Так, суд, не приймає до уваги відомості про роботу, надані позивачем, оскільки вони не містять даних, які б ідентифікували власника вказаної трудової книжки, та наявність/відсутність інших записів про працевлаштування. З наданої позивачем довідки з Пенсійного фонду України вбачається лише, що позивачем не було сплачено внески до ПФУ з серпня 2020 року. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181\~СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу має дитину та його дружина вагітна другою дитиною, які перебувають на його утриманні. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до судового наказу виданого Херсонським міським судом Херсонської області 21.09.2018 року у справі № 766/13593/18 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину та дружину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з\~\~ [PERSON] доньки [PERSON] , та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). На підставі викладеного, ст. ст.181, 192 СК України,

Outcome: dismissed