Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,. У позові вказував, що [INFO] помер його дід, [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 3,25 умовних кадастрових га, що перебуває у колективній власності КСП «Володарське», що належало спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] від 10.10.1996 року. [INFO] померла його баба, [PERSON] , якій на підставі сертифікату на право на земельну частку( пай) серії [NUMBER] від 10.10.1996 року належало право на земельну ділянку площею 3,25 умовних кадастрових га, що перебуває у колективній власності КСП «Володарське», яка увійшла до складу спадкового майна. Його батько, [PERSON] , фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ( баби позивача), проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину не отримав та помер [INFO] . На момент смерті батько проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , по [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після смерті батька та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Під час звернення до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, що залишилася після смерті діда та баби, він дізнався про відсутність підтвердження наявності родинного зв`язку між ним та спадкодавцями, оскільки його прізвище записане як-то - [PERSON] , а прізвища діда та баби - [PERSON] та про відсутність документів, що підтверджують право спадкодавців на спадкове майно. Оскільки позасудовим порядком він не має можливості підтвердити факт родинних відносин та здійснити свої спадкові права, просив встановити в судовому порядку факт родинних відносин між його померлим батьком, [PERSON] та померлими [PERSON] та [PERSON] , як сина та батьків, встановити факт спільного проживання його батька, [PERSON] , з [PERSON] , що померла [INFO] , на день її смерті та визнати за ним право на земельні ділянки, яке належало [PERSON] та [PERSON] на підставі сертифікатів на право на земельні ділянки. У судове засідання позивач не з`явився, у позові вказав про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання направив заяву про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі ст.206 ЦПК України, яка визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно паспорту позивача серії [NUMBER] , виданого 13.02.2001 року Волноваським РВ УМВСУ в Донецькій області, його прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження - [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) Батьком « [PERSON] , [INFO] » записано « [PERSON] », що випливає зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видного 27.02.1975 року Красновським сільЗагс Волноваського району Донецької області та оформленого російською мовою (а.с.5). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за № 00019844404 від 28.03.2018 року про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133,135 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 10.10.1996 року Волноваською районною адміністрацією члену колективного сільськогосподарського підприємства, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Володарське», розміром 3,25 умовних кадастрових га. ( а.с.7) На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого 10.10.1996 року Волноваською районною адміністрацією члену колективного сільськогосподарського підприємства, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Володарське», розміром 3,25 умовних кадастрових га. ( а.с.8) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.11.2002 року виконкомом Малоянісольської сільської ради Володарського району Донецької області (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку, що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну ділянку. Частиною 4 заключних та перехідних положень чинного ЦК України визначено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли бо продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно рекомендацій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі-ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом в редакції від 01.01.2004 року. Статтею 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття. Положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. При цьому, зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.10.2007 року виконкомом Малоянісольської сільської ради Володарського району Донецької області (а.с.10). Відповідно довідки № 695 від 05.10.2018 року, виданої Малоянісольською сільською радою Володарського району Донецької області, на час смерті [PERSON] з нею проживав без реєстрації її син, [PERSON] ( а.с.11). З вказаного випливає, що померлий [PERSON] доводився сином померлим [PERSON] та [PERSON] та на час смерті матері ( [PERSON] ) проживав разом з нею за однією адресою без реєстрації, тобто, фактично прийняв спадщину. Відповідно, позивач є онуком померлих [PERSON] та [PERSON] . Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що випливає зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.12.2013 року виконкомом Малоянісольської сільської ради Володарського району Донецької області. (а.с.12) Позивач прийняв спадщину після його смерті та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали спадкодавцеві на праві власності на підставі державних Актів на право власності на земельні ділянки. Враховуючи, що померлий [PERSON] , прийнявши фактично спадщину після смерті матері, [PERSON] , не оформив документально своїх майнових прав на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують його права на земельні ділянки, що належали бабі та діду, позивач не має можливості нотаріально оформити спадщину, що залишилася після смерті батька. Листом за № 1492/01-16 від 28.11.2018 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. було надано роз`яснення позивачеві, що отримати спадщину він може лише після підтвердження свого родинного зв`язку зі спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] та поданням документів, що підтверджують право спадкодавця на спадкове майно. Тобто, позасудовим порядком позивач не має можливості оформити спадщину (а.с.13). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті,- згідно ст.1218 ЦК України. Як визначає ст.1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від нього. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, як передбачено ст.1261 ЦК України, прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу та отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців, які бажали б прийняти спадщину, судом не встановлено. У відповідності з п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» рекомендовано враховувати, що при вирішенні спору про успадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке права, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних Положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими під час розгляду справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняв спадщину після смерті батька, але оформити своє право на отримання земельних ділянок не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право спадкодавця на це. Інших спадкоємців, які бажали б прийняти спадщину, не встановлено. Іншого способу здійснити своє спадкове право позивач не має, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved