Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він проживав однією сім'єю з відповідачкою [PERSON] у період з листопада 1998 року по лютий 2012 року. Під час проживання у них народився син [PERSON], 2001 року народження. Але спільне життя не склалось, тому вони з відповідачем почали проживати окремо. Неповнолітній син за спільною домовленістю, залишився проживати разом із відповідачкою. 20.06.2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення відповідно до якого, з усіх видів його доходу на користь відповідачки для утримання малолітнього сина, щомісячно має утримуватись 1\\4 частина. Дане рішення позивачем сумлінно виконувалось в повному обсязі. З 10.02.2013 року у зв'язку з ухилянням [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, син почав проживати разом з позивачем, за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд припинити стягнення аліментів відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2012 року та стягнути з [PERSON] на його користь для утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 2001 року народження, аліменти у розмірі 500 грн., щомісяця з моменту прийняття заяви і до виповнення повноліття. Позивач до початку судового засідання скерував письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі, через оголошення в пресі. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася відповідно до ст.. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з листопада 1998 року по лютий 2012 року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2012 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання сина - [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.05.2012 року. Судом достеменно встановлено, що з 01.10.2013 року і по теперішній час дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, відповідачка проживає окремо та не приймає участі в утриманні сина. Даний факт підтверджено актом опитування сусідів від 27.01.2014 року, затверджений головою комітету самоорганізації населення, актом від 10.09.2014 року, затверджений комітетом самоорганізації населення та актом від 03.04.2014 року, затверджений начальником дільниці № 4 КП «ССУБ». З інформації, наданої Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 10 листом № 26 від 10.03.2015 року зазначено, що [PERSON] працює кондуктором в ТОВ «Авто-Тюл», з 2014 року мати жодного разу не прийшла до школи, не спілкувалася з класним керівником, вчителями, не цікавилася навчанням та вихованням сина [PERSON]. Спочатку дитина проживала з матір»ю, проте належного виконання батьківських обов'язків зі сторони матері не було, тому хлопець почав проживати з батьком. [PERSON] чого, покращив навчання, систематично відвідує школу, приходить завжди охайно одягнений. З аналізу ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. Як встановлено, під час судового розгляду на даний час мати дитини - відповідачка [PERSON] обов'язок по утриманню дитини не виконує належним чином, більш того, з 2013 року дитина проживає разом із позивачем, який утримує дитину. Таким чином, зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що одержувач аліментів [PERSON] матеріально не утримує дитину, яка на теперішній час мешкає разом з позивачем - [PERSON] та знаходиться на його повному утриманні, суд вважає вимогу позивача про припинення стягнення з відповідачка на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? від усіх доходів щомісячно на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2012 року обґрунтованою, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити в цій частині. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, суд, зважаючи на обставини справи, приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. За таких обставин,

Outcome: approved