Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 17000,00 гривень. Позов мотивує тим, що 21.05.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір - угоду на виготовлення та доставку бетонної продукції (стовпчиків, блоків, гладких дашків (мармур), парапетів (мармур). Так, згідно рахунку фактури № 0050 позивачем сплачено аванс в розмірі 20000.00 гривень, та на вимогу виконавця 01.06.2012 року ще додатково до авансу доплачено 6000,00 гривень. Вказані кошти в розмірі 26000.00 гривень позивачем передано відповідачу [PERSON], що стверджується розпискою від 23.07.2012 року. Однак, у зв'язку із неякісною продукцією, позивач таку повернув, а відповідачі зобов'язались повернути отримані кошти. Відтак, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в судовому порядку заборгованість в розмірі 17000,00 гривень та понесені судові витрати. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяву з клопотанням слухати справу у їх відсутності, уточнений позов підтримали повністю та просять такий задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач та його представник не заперечили. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 21.05.2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір - угоду на виготовлення та доставку бетонної продукції (стовпчиків, блоків, гладких дашків (мармур), парапетів (мармур). Так, на виконання умов договору, позивач надав відповідачам аванс згідно рахунку-фактури від 21.05.2012 року в розмірі 26000,00 гривень, що підтверджується розпискою від 23.07.2012 року. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, натомість відповідачі надали неякісну продукцію, яка в подальшому позивачем повернута, а відтак відповідачі зобов'язались повернути отримані кошти. Даний факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.08.2012 року, з якої вбачається, що 23.07.2012 року менеджер ПП «Винник» [PERSON] повернув [PERSON] 9000,00 гривень за повернуту продукцію, а решту коштів в розмірі 17000,00 гривень зобов'язався повернути до 01.10.2012 року. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З вищенаведеного, суд вважає, що оскільки відповідачі добровільно не виконують у строк взяті на себе зобов'язання, а тому борг у сумі 17000,00 гривень слід стягнути з відповідача солідарно. З наведених міркувань та

Outcome: approved