Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 22.06.2007 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10400,00 грн. зі сплатою 22,80 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх обовязків не виконує, станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 39955,87 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 8801,64 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 25515,90 грн., пені в сумі 3259,48 грн., штрафів в сумі 2378,85 грн.. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав на пропуск позивачем строку загальної та спеціальної позовної давності, не повідомлення його позивачем про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, невірне обрахування процентів за порушення договірних зобовязань. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Позивач вказав на те, що строк позовної давності обчислюється з дати закінчення дії виданої відповідачеві кредитної картки, крім того, він був продовжений до 50 років, тому строк позовної давності ним не пропущено. Дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . 22.06.2007 року сторонами було укладено договір про отримання кредиту в сумі 10400,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом. Видана позивачеві платіжна картка була дійсною до 6 місяця 2015 року, тому загальний строк позовної давності позивачем дотримано, а строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), який скінчився 01.07.2016 року пропущено. Доказів того, що сторонами в установленому законом порядку погоджувалось збільшення строків позовної давності, позивачем не подано. Посилання позивача на положення п.1.7.31 Умов судом до уваги не приймається, оскільки позивачем не подано доказів того, що з відповідачем такі Умови погоджувались та ним підписувались. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, а позивачем не надано доказів, що сплата в сумі 20,72 грн. була здійснена особисто відповідачем з метою погашення існуючої заборгованості, то суд застосовує трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту та процентів за користування ним, який обчислюється з січня 2014 року. Згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого оспорена відповідачем, він станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 39955,87 грн.. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору: по-перше, відсоткова ставка змінювалась в бік її збільшення (з 22,8% до 30,0%), по друге, проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно нараховувались проценти на весь розмір простроченої заборгованості з урахуванням вже нарахованих відсотків. Так, відповідно до підписаних відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка в 22,8% на рік. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписані відповідачем документи не містять. Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставним, оскільки ним не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались. Крім того, відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України \~фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4), У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6). Подані позивачем докази не містять будь-яких даних про узгодження з відповідачем зміни процентної ставки або повідомлення відповідача про таку зміну. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачем та його повідомлення змінював процентну ставку в бік її збільшення, що є недопустимим та не відповідає умовам укладеного договору, тому розмір заборгованості за процентами судом розраховують відповідно до погоджених з відповідачем умов щодо розміру процентної ставки 22,8% на рік, відповідно 1,9% на місяць, на суму залишку. Заборгованість розраховується в межах трирічного строк позовної давності, починаючи з 01.01.2014 року. Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (36 місяців), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами місяць (22,8% :12 місяців = 1,9%), розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача становить 6020,32 грн. (тіло кредиту8801,64 грн : 100% х 1,9% х 36 місяців прострочення сплати). Розмір нарахованої позивачем заборгованості підлягає зменшенню також на суму нарахованих позивачем штрафів, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення договірних зобовязань є подвійною відповідальністю. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правові висновки ВСУ у справі №6-2003цс15). Крім того, строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів) та комісії позивачем пропущено, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до розміру задоволених вимог ( 37%). На підставі викладеного,

Outcome: partial