Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 12.08.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір №11382724000, про надання споживчого кредиту в розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2018 року. 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу за Договором. Позичальник зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 10.08.2020 року. 12.08.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір №11382737000, про надання споживчого кредиту в розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2018 року. 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до якої сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу за Договором. Позичальник зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 10.08.2020 року. Відповідно до умов договорів, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно року згідно з графіком погашення кредиту, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконувала належним чином, тому станом на 12.08.2014 року у неї перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 216895,55 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2849862,43 грн. Звернення до відповідача з вимогою добровільно провести розрахунок по заборгованості, яка виникла, не принесли жодного результату, тому позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.08.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір №11382724000, про надання споживчого кредиту в розмірі 100000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2018 року. 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу за Договором. Позичальник зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 10.08.2020 року. 12.08.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір №11382737000, про надання споживчого кредиту в розмірі 25000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 10.08.2018 року. 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 2, відповідно до якої сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу за Договором. Відповідач зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 10.08.2020 року. Згідно із п.8.1 Кредитних договорів, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні о валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Взятих за договором обов'язків відповідач [PERSON], належним чином не виконав, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 2849862,43 грн. (а.с. 25-34). Позивачем відповідачу надсилалась вимога про необхідність погашення кредитної заборгованості, яка нею залишилась без реагування (а.с. 48-50). Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Враховуючи наведене, підлягає стягненню з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 216895,55 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 2849862,43 грн. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», банк є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (а.с. 41-47). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved