Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області , [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим , що 10.06.2013 року померла його мати [PERSON]. На момент смерті вона була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 24.01.2017 року в справі №133/2164/16-ц йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Під час розгляду даної цивільної справи він дізнався про те, що за свого життя його мати [PERSON] 26.10.2007 року склала заповіт, посвідчений секретарем Вернигородоцької сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №82, згідно із яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, вона заповіла [PERSON]. Ознайомившись зі змістом даного заповіту, він встановив, що рукописний текст в даному заповіті «Текст заповіту прочитано мною [PERSON] особисто, вголос, його зміст та умови відповідають моїм дійсним намірам» виконано не його матірю [PERSON], а іншою особою. Крім того, підпис від імені його матері у цьому заповіті також був виконаний не нею, а іншою особою. Вказана обставина в разі її невизнання відповідачами буде підтверджена висновком судово -почеркознавчої експертизи. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Законодавець у ст.205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє прийти до висновку, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усно; б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні. Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно. Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 цього Кодексу. В ч. 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Таким чином, оскільки рукописний текст та підпис у даному заповіті виконано не заповідачем, а іншою особою, секретар сільської ради ніяких дій, передбачених ч.4 ст.207 ЦК України, не вчинив, будь-які застереження в заповіті відсутні, то волевиявлення його матері [PERSON] на час складання зазначеного заповіту не було вільним і не відповідало її волі. Існуванням цього заповіту порушуються його цивільні права та інтереси, оскільки внаслідок його складання він втрачає своє право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] За таких обставин він змушений звернутись із цим позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений\~ \~ про день та час слухання справи, однак \~ від позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просять справу розглядати в його відсутності. \~ \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак \~ від \~ відповідача [PERSON] та голови Вернигородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області [PERSON] надійшли заяви, в яких позов визнають і просять справу розглядати в їх \~ відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . \~ Суд вважає, що визнання позову відповідачами необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону \~ і не порушує чиїх небудь \~ прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи , суд дійшов до висновку , що позов необхідно задовільнити . Так, судом встановлено, що 10.06.2013 року померла мати позивача [PERSON]( а.с. 7). На момент смерті вона була зареєстрована та постійно проживала в [INFO] Козятинськог8о району Віннеци ької області. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 24.01.2017 року в справі №133/2164/16-ц позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Під час розгляду даної цивільної справи позивач дізнався про те, що за свого життя його мати [PERSON] 26.10.2007 року склала заповіт, посвідчений секретарем Вернигородоцької сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №82, згідно із яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, вона заповіла [PERSON]( а.с. 8). Ознайомившись зі змістом даного заповіту, позивач встановив, що рукописний текст в даному заповіті «Текст заповіту прочитано мною [PERSON] особисто, вголос, його зміст та умови відповідають моїм дійсним намірам» виконано не його матірю [PERSON], а іншою особою. Крім того, підпис від імені матері позивача у цьому заповіті також був виконаний не нею, а іншою особою. Вказана обставина визнана відповідачами. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно. Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст.207 цього Кодексу. В ч.4 ст.207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Таким чином, оскільки рукописний текст та підпис у даному заповіті виконано не заповідачем, а іншою особою, секретар сільської ради ніяких дій, передбачених ч.4 ст.207 ЦК України, не вчинив, будь-які застереження в заповіті відсутні, то волевиявлення [PERSON] на час складання зазначеного заповіту не було вільним і не відповідало її волі. Відтак, суд визнає цей заповіт недійсним на підставі ч.2 ст.1257 ЦК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved