Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 15 березня 2007 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична [PERSON] уклали кредитний договір №001-09264-150307 відповідно до якого відповідач отримав у кредит в сумі 1528 грн. терміном на 12 місяців, зі сплатою 12 % річних. Позивач зазначає, що Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, натомість відповідач умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом позивачу не повернув, внаслідок чого банк був змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, внаслідок чого у них перед банком виникла заборгованість: Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON], станом на 15.09.2014 року становить 2033 грн. 74 коп., яка складається з: · тіло кредиту 1436,45 грн. · заборгованість за відсотками 79,63 грн. · заборгованість за комісіями 517,66 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 25393 грн. 17 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, просить слухати справу за відсутності представника. Відповідач в судовому засіданні пояснила суду, що умови договору виконала в повному обсязі, а саме 25 травня 2007 року сплатила на користь ПАТ «КБ «Дельта Банк» 410 грн. та 18 березня 2008 року сплатила на користь ПАТ «КБ «Дельта Банк» 1500 грн. З того часу жодних повідомлень щодо того, що заборгованість погашена неповному обсязі не надходило. Крім того на момент подачі позову до суду сплив термін позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши відповідача, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Судом встановлено, що 15 березня 2007 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична [PERSON] уклали кредитний договір №001-09264-150307 відповідно до якого відповідач отримав у кредит в сумі 1528 грн. терміном на 12 місяців, зі сплатою 12 % річних. Відповідно до наданої суду квитанції № 1 від 25.05.2007 року [PERSON] сплатила на користь ПАТ «КБ «Дельта Банк» 410 (чотириста десять) грн. Разом з тим, відповідно до квитанції № 2 від 18.03.2008 року [PERSON] сплатила на користь ПАТ «КБ «Дельта Банк» 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. Позивачем надано суду розрахунок ціни позову за кредитним договором №001-09264-150307, який є не зрозумілим та не відображає руху сплачених коштів відповідачкою по даному рахунку та не враховано коштів, які були сплачені в рахунок погашення заборгованості. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду жодного доказу щодо не виконання відповідачкою своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, як того вимагає чинне законодавство, що має суттєве значення для вирішення даної справи. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, обставини щодо того, що відповідачка не належним чином виконала умови кредитного договору та не повернула в повній мірі заборгованість за кредитним договором. Крім того, статтею 252 ЦК України, передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Судом встановлено, що остаточний термін повернення кредиту є 14 березня 2008 року, оскільки кредитним договором №001-09264-150307 /а.с.3/ передбачено термін договору 12 місяців ,тобто з моменту закінчення терміну дії кредитного договору до часу звернення позивачем до суду пройшло більше трьох років. Згідно зі ч.4.ст. 267 ЦК України - сплив термін позовної давності, про застосуванні якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмовленні у позові. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] сплатила на користь ПАТ «Комерційний Банк «Дельта» платежі по кредитному договору на загальну суму 1910 грн. а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі статей 203, 526, 625, 629, частини 2 статті 651, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed