Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з утриманням в сумі 30783 грн. 43 коп. посилаючись на те, що з 16 серпня 2013 року до 19 лютого 2016 року відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2013 року № 179 о/с відповідача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 16 серпня 2013 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 30 грудня 2015 року № 241 о/с [PERSON] переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенанта поліції». Наказом ХНУВС № 42 від 19 лютого 2016 року відповідача було звільнено за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». 02 вересня 2013 року між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області був укладених тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до умов якого відповідач повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Враховуючи, що судове засідання відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2013 року № 179 о/с [PERSON] було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 16 серпня 2013 року та присвоєно звання «рядовий міліції». Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 30 грудня 2015 року № 241 о/с [PERSON] було прийнято на службу до Національної поліції з 28 грудня 2015 року. 02 вересня 2013 року між [PERSON], ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області був укладений тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19 лютого 2016 року № 42 о/с [PERSON] було звільнено за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вислуга років відповідача на день його звільнення складає: у календарному обчисленні 02 роки 06 місяців 03 дні, пільгової служби не має. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. З довідки розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] за період з 16 серпня 2013 року по 19 лютого 2016 року, вбачається, що ці витрати разом становлять 30783 грн. 43 коп., з яких: грошове забезпечення становить 7687 грн. 60 коп.; продовольче забезпечення становить 9216 грн. 99 коп.; речове забезпечення становить 1913 грн. 62 коп. та вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв становить 11965 грн. 22 коп.. Відповідно до п. 2.3.6 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 02 вересня 2013 року, укладеного між [PERSON], ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.2. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного, суд знаходить позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, за ч. 1 якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про Національну поліцію», суд -

Outcome: approved