Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.04.2012 року з нього на користь відповідачки - [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач вважає, що даний розмір аліментів є завеликим, тому, що на даний час у нього змінилося його матеріальне становище, а саме у нього на утриманні перебувають його дідусь, дружина яка перебуває на обліку по вагітності тому, просить зменшити стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі з 1/3 на 1/4 частини від всіх видів заробітку. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що позивач не був присутнім при розгляді справи про стягнення з нього аліментів і дізнався про дане рішення при надходженні до нього листа з виконавчої служби. На даний час він працює і отримує заробітну плату, крім вказаних аліментів інших аліментів нікому не сплачує але має на утриманні дідуся, дружину яка перебуває на обліку по вагітності. Вважає, що з нього стягуються завеликий розмір аліментів на утримання дитини. Відповідачка проти позову заперечувала, вважає, що стягнення аліментів на утримання дитини не є завеликим і зменшення розміру аліментів призведе до ущемлення прав дитини. Просить, в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи і давши їм оцінку, суд, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 березня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. При винесенні рішення про стягнення аліментів суд врахував при цьому вимоги ст.182 Сімейного кодексу України щодо матеріального становища позивача, та наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Рішення набрало законної сили і позивачем не оскаржувалося. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Відповідно до довідки голови вуличного комітету [PERSON] 17 грудня 1923 року проживає разом з онуком [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.9). Як зазначив в своїх поясненнях позивач, дідусь як на момент прийняття вказаного рішення так і на даний час, проживав з ним. Він отримує пенсію. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує той факт, що сімейне та матеріальне становище позивача, платника аліментів, та стан його здоров»я після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не змінився. На момент винесення вищевказаного рішення факти на які посилається в своєму позові позивач, а саме перебування на його утриманні непрацездатного дідуся були відомі. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів про те, що у нього на утриманні дружина, яка перебуває на обліку по вагітності і це не може бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, також враховує і матеріальне становище дитини, на утримання якого стягуються аліменти, стан його здоров»я, а тому, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на належних доказах щодо неспроможності у сплаті аліментів і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed