Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] вказав, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 11 травня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 11 травня 1993 року. На підставі рішення Бердянської міської ради від 17.04.2008 року №17 [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,0493 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. 30 липня 2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Бердянською міською радою та зареєстрований в управлінні земельних ресурсів міста Бердянська, кадастровий номер - [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS]. Позивач вказав, що на спадкове майно [PERSON] склала заповіт від 16 вересня 2009 року, посвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою, в якому вказала, що житловий будинок [ADDRESS] заповідає йому -[PERSON] та відповідачу- [PERSON]. в рівних частках кожному, а все інше майно, а саме земельну ділянку, заповідає позивачу - [PERSON] Позивач зазначив, що він у шестимісячний термін звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 06 лютого 2017 року одержав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку житлового будинку [ADDRESS]. Відносно земельної ділянки нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06 лютого 2017 року, у якій вказано, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку, [NUMBER], виданого міським головою Бердянської міської ради 30 липня 2008 року, неправильно вказана її адреса, тобто, замість «проїзд Вітебський» вказано «провулок Вітебський», та крім цього, в прізвищі власника- «[PERSON]» було зроблено виправлення, підчистка останньої літери «і», яке не оговорено та не скріплено печаткою і підписом посадової особи. З довідки виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21.02.2017 року вбачається, що відповідно до даних містобудівного кадастру на території міста Бердянська існував станом на 30.07.2008 року, тобто, на період видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] - «проїзд Вітебський.» Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вподальшому в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився за невідомих для суду обставин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 12.07.2017 року надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності за реєстровим № І-2523, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 11 травня 1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № І-2524, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою 11 травня 1993 року. На підставі рішення Бердянської міської ради від 17.04.2008 року №17 [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,0493 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] як зазначено у Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -2302275302016 від 18.07.2016 року. Судом встановлено, що 30 липня 2008 року [PERSON] отримала державний акт [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, виданий Бердянським міським головою та зареєстрований в управлінні земельних ресурсів міста Бердянська, кадастровий номер - [NUMBER]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.11.2015 року, [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до заповіту, складеного 16.09.2009 року та посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Степаненко Т.А. за реєстровим № 3-971, [PERSON] заповіла належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, а все інше майно заповіла [PERSON] Встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 06.02.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1\\2 частку житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області за реєстровим № 2-59, що також підтверджується матеріалами спадкової справи № 75/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2017 року, винесеної державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON], 1939 р.н., на земельну ділянку площею 0,0493 га, яка розташована в [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку, [NUMBER], виданого міським головою Бердянської міської ради 30 липня 2008 року, неправильно вказана її адреса, тобто, замість «проїзд Вітебський» вказано «провулок Вітебський», та крім цього, в прізвищі власника- «[PERSON]» було зроблено виправлення, підчистка останньої літери «і», яке не оговорено та не скріплено печаткою і підписом посадової особи. Відповідно до п.2.9 наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04 травня 1999 р. «Про затвердження Інструкції про складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі» виправлення у державних актах не допускається. Згідно довідки виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21.02.2017 року за № 04-1118/28, відповідно до даних містобудівного кадастру на території міста Бердянська існував станом на 30.07.2008 року, тобто, на період видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] - «проїзд Вітебський.» Згідно зі ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ході судового розгляду встановлено той факту, що саме [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується письмовими доказами. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність спадкової справи, факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за № 283/8882. Згідно з п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України). Відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. У судовому засіданні знайшло підтвердження право власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0493 га, яка розташована в [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими. На підставі ст.ст.16, 1216, 1217, 1218, 1225,1268 ЦК України, ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України, та

Outcome: approved