Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 13.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього грошові кошти у розмірі 2000 доларів США та зобов'язався їх повернути у строк до 01 серпня 2013 року. Для підтвердження факту укладення договору позики була оформлена розписка. Відповідач грошові кошти у встановлений строк не повернув. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2000 доларів США та сплачений при подачі позову до суду судовий збір. Позивач подав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити, ухвалити заочне рішення та розглянути справу за його відсутності. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 13.05.2013 року, відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США строк повернення до 01 серпня 2013 року. Позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом з описом направлялася претензія щодо повернення боргу від 17.06.2014 року (а.с. 5-7). Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 2000 доларів США на час розгляду справи судом не повернуті позивачу. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно офіційного курсу НБУ на 15.01.2015 року, 1577,6095 грн. дорівнюють 100 доларам США (відповідно до даних офіційного Інтернет-сайту Національного Банку України). Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі та стягує на його користь з відповідача суму боргу у розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 31552,19 грн. Судові витрати суд розподіляє відповідно ст. 88 ЦПК України та стягує на користь позивача сплачену суму судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved