Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем відбулись цивільно-правові відносини щодо надання та споживання послуг про їх оплату. Боржником здійснювалось фактичне споживання природного газу, так згідно особового рахунку боржника [NUMBER]: заборгованість станом на 01.10.2015року -645,98грн., нараховано за період 01.10.2015року -31,10,2017року - 33066,47 грн., сплачено за цей період - 11200,00грн., відповідно заборгованість станом на 01.11.2017року (на показання лічильника 17058,000м.куб.) складає -21 220,49грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 3497,11 гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 859,96грн., та витрати по сплаті судового розміру в розмірі 1762 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем немає письмового договору, боржник здійснює споживання комунальних послуг, чим проявляє добровільне волевиявлення, і у зв'язку з чим у нього у зв'язку з фактичним споживанням комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникає зобов'язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця послуг - позивача по справі. Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є правочин. З ч. 5 ст. 202 ЦК України вбачається, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком [NUMBER], відповідач має заборгованість перед позивачем за комунальні послуги на 01.11.2017року в розмірі 21220,49гривень. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: інфляційні нарахування в розмірі 3497,11гривень, три проценти річних в розмірі 859,96гривень. Суд погоджується з таким розрахунком та визнає його вірним. З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Публічне акціонерне товариство «по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», ПАТ «Донецькоблгаз» є юридичною особою, його керівником являється Первенко Олександр Миколайович, та види діяльності за КВЕД (класифікація видів економічної діяльності) окрім усього іншого є ще і 35.23 - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов'язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за особовим рахунком № 20004650 відповідач не оплачував у повному обсязі вартість наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином, за період з 01.10.2015року по 31.10.2017року в розмірі 21220,49гривень, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму індексу інфляції в розмірі 3497,11гривень, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 859,96гривень. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved