Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказла, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.05.2012 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 97. На даний час з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Вважає, що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин є несхожість характерів, що привело до повного розриву відносин. Сторони не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]», стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640,00 грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Крім того, до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб (а. с. 17). Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, від нього до суду надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив шлюб розірвати (а. с. 18). Відповідно до ст. 200 ч. 3 за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.05.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [NUMBER], актовий запис № 97 (а. с. 3). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується поясненнями сторін. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред»явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб між [PERSON] та [PERSON], оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вона немає наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючидо уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved