Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 жовтня 2010 року вона вступила у шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюбу, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №69. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2012 року. Відповідач залишив сімю та переїхав жити до своєї матері. Вона бажає створити нову сімю. Позивач вважає, що сімя розпалася, зберегти її не можливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та місце проживання дітей відсутній, аліменти будуть стягуватися у судовому порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання 06 грудня 2017 року не зявилася. Заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с.22) Відповідач [PERSON] який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання м.Підгородне, вул.Перемоги, буд.11 (а.с.20), в судове засідання 06 грудня 2017 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 жовтня 2010 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №69 (а.с.8). В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.9,10), які проживають з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с.11). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2012 року, проживають окремо. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.4,22). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved