Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди за наступними підставами. Як вказує позивач, 17.04.2018 року, о 03-30 на узбережжі Азовського моря біля б/в «Сигнал» у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області відповідач займався незаконним виловом риби забороненим знаряддям лову. При цьому було виловлено 4445 особин риби бичок, 5 особин риби чорноморсько-азовський прохідний оселець. Таким чином, відповідач порушив статтю 27 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, а також завдав матеріальних збитків на суму 151980 гривень. 23.07.2018 року Постановою Якимівського райсуду відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КпАП України, та провадження у справі було закрито на підставі ст. 38 КпАП України. Як вказує позивач, державний інспектор Азовського природоохоронного патруля під час складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно відповідача надав йому повідомлення про необхідність сплатити шкоду, завдану державі, у добровільному порядку, проте відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства майнову шкоду у розмірі 151980,00 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2279,70 гривень. До судового засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, проте його представник заперечував проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що позивачем не наведено належних допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема не надано розрахунку заявленої суми, а також документів на підтвердження кількості виловленої риби. При цьому, представник позивача вважає, що безпідставними є посилання позивача в обгрунтування позовних вимог на постанову Якимівського районного суду від 23.07.2018 року з приводу кількості особин виловленої риби та визначення розміру заподіяної шкоди, оскільки, у відповідності до вимог статті 82 ЦПК України, така постанова може буди доказом лише винної дії особи, проте не може бути підтвердженням інших обставин. Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, тому у задоволенні позову просить відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, дійсно, згідно до постанови Якимівського районного суду від 23 липня 2018 року по справі №№ 330/880/18 (а.с. 9), 17.04.2018 року, о 03-30 на узбережжі Азовського моря біля б/в «Сигнал» у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області відповідач займався незаконним виловом риби забороненим знаряддям лову. При цьому було виловлено 4445 особин риби бичок, 5 особин риби чорноморсько-азовський прохідний оселець. Таким чином, відповідач порушив статтю 27 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, а також завдав матеріальних збитків на суму 151980 гривень. Зазначеною постановою Якимівського райсуду відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КпАП України, та провадження у справі було закрито на підставі ст. 38 КпАП України. Постанова набрала законної чинності 03.08.2018 року. У відповідності до вимог статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що на підставі вище вказаної постанови Якимівського районного суду Запорізької області від 27.07.2018 року встановлено, що відповідачем [PERSON] було скоєно незаконні дії незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову. У відповідності до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Застосування заходів адміністративної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної погіршенням якості природних ресурсів. Таким чином, повністю обґрунтованими, на думку суду, є посилання позивача на те, що підлягає відшкодуванню шкода, заподіяна відповідачем внаслідок його незаконних дій. Проте, посилання позивача на те, що вище вказаною постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 23.07.2018 року також встановлено кількість незаконно здобутої відповідачами риби та розмір заподіяної незаконними діями відповідача шкоди, на думку суду, є безпідставними, оскільки, за положеннями статті 82 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення не є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, в частині встановлення інших обставин, окрім питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони саме цією особою. Жодних інших доказів на підтвердження кількості виловленої риби та розміру заподіяної шкоди позивачем надано не було, що свідчить про цілковиту обгрунтованість доводів представника відповідача. Таким чином, на думку суду, позивачем не надано судові належних та допустимих доказів незаконного здобуття відповідачем саме зазначеної у розові кількості риби, а також розміру заподіяної його незаконними діями матеріальної шкоди, тобто ці вимоги позивача свого підтвердження належними доказами не знайшли в ході судового розгляду. Згідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що у даному випадку позивачем наведено докази з приводу скоєння відповідачем протиправних дій, внаслідок яких дійсно було заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу, проте в іншій частині доводи позивача свого підтвердження в ході розгляду не знайшли, тому підстав для задоволення позовних вимог, на думку суду, не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed