Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 01 травня 1998 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті постійно проживала в [INFO]. За життя остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за вищезазначеною адресою. Він прийняв фактично прийняв спадщину. 14.07.2005 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належала померлій [PERSON] У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом Бобровицької районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з довідки про технічний стан нерухомого майна, право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстроване. Тому просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м в с.Кобижча Бобровицького району Чернігівської обл. по вул. Правди, 160 по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 01 травня 1998 року. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. (а.с. 29 ). Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 30,31). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7, від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи зазначене, суд вважає, що справу слід розглядати на підставі норм ЦК УРСР. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого: Судом встановлено, що 01 травня 1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №036843 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с.Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, по вул. Правди, 160. За життя остання склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, [PERSON] 06.02.1998 року, зареєстрований в реєстрі за № 36, в якому все своє майно остання заповіла [PERSON], позивачу в справі (а.с.7). Спадщину після її смерті останній прийняв фактично вступивши у володіння спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігіської області № 06-07/624 від 19.10.2016 року (а.с.11). 14.07.2005 року в.о державного нотаріуса Бобровицької РНК, [PERSON] позивачу в справі було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 6,57 га, належного померлій [PERSON] (а.с.8а). У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. (а.с. 13). Відповідно до довідок виконавчого комітету Кобижчанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області №1325 та №1326 від 19.10.2016 року, [PERSON] на день смерті та постійно проживала і була зареєстрована в [INFO]. Разом з нею на день смерті та протягом 6 місяців після смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с. 9, 10). Як убачається з довідки про технічний стан нерухомого майна від 04.11.2016 року № 522 право власності на вищевказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами не зареєстроване (а.с.14). Відповідно до вимог ст. 534 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з приписами ст. 549 ЦК УРСР, Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи те, що спадкодавця [PERSON] померла, єдиним спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за заповітом є [PERSON], який не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved