Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, прозобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що останній обіймав посаду голови ради садівничого товариства садівницький масив «Займище» (далі - товариство) і на підставі рішення конференції уповноважених членів товариства позивач був усунутий з посади, проте наказ про звільнення виданий не був, а також не була належним чином оформлена трудова книжка позивача. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до керівництва товариства із заявами про видачу наказу про звільнення з посади, яку раніше обіймав, проте такі заяви були залишені поза увагою. Позивач вважає, що трудові права останнього були порушені, оскільки без належно оформленої трудової книжки, він протягом тривалого часу не може влаштуватися на роботу, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача видати наказ про звільнення останнього у день розгляду справи в суді, видати останньому копію наказу про звільнення та здійснити запис у трудовій книжці про звільнення, а також провести розрахунок на день звільнення та сплатити грошове забезпечення, з урахуванням заробітної плати за час вимушеного прогулу /а.с. 113-115/. В судовому засіданні позивач та представник останнього позов підтримали, просили задовольнити. Представники відповідача, позовні вимоги не визнали та пояснили, що на підставі рішення конференції уповноважених членів товариства, повноваження позивача, як голови ради товариства були припинено. В подальшому позивач оскаржив відповідне рішення у судовому порядку, проте останнє скасовано не було. Після припинення повноважень позивача, останній свою трудову книжку забрав і з вимогою про її оформлення до керівництва товариства не звертався, трудову книжку для оформлення не надавав. Разом із тим, позивач декілька разів звертався із заявами про звільнення його з посади, яку він раніше обіймав за власним бажанням та за угодою сторін. Враховуючи те, що відносини сторін щодо припинення повноважень позивача у даному випадку є корпоративними, підстави для за яких позивач просив його звільнити були визначені не вірно. Підстава для звільнення позивача є припинення його повноважень на підставі рішення конференції уповноважених членів товариства, що і мало було б зазначено у трудові книжці і додатково видавати наказ про звільнення, як документу на підставі якого відбувається відповідне звільнення, законодавством яке регулює відповідні правовідносини не вимагається. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15.05.2004 року згідно рішення ради товариства позивача було обрано головою товариства /а.с. 116-118/. 29.09.2012 року рішенням конференції уповноважених членів товариства повноваження позивача, як голови ради товариства були припинені, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013 року /а.с. 5,6/. Відповідно до рішення Конституційного суду України віду справі № 1-2/2010 від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010, за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України, вирішено що в аспекті конституційного звернення положення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV «члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків» слід розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства у будь-який час і з будь-яких підстав усунути особу (осіб) від виконання обов'язків члена (членів) виконавчого органу за умови, якщо в установчих документах товариства не визначено таких підстав. Усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов'язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 Цивільного кодексу України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 Кодексу законів про працю України. Таким чином, доводи позивача про те, що останнього було усунуто, а не припинено повноваження останнього є неспроможними. Враховуючи наведене, підстава для звільнення позивача є саме рішенняконференції уповноважених членів товариства,отже у трудовій книжці позивача, повинні бути зазначені відомості про звільнення останнього з посади голови ради садівничого товариства садівницький масив «Займище» з 29.09.2012 згідно рішення конференції уповноважених членів садівничого товариства садівницький масив «Займище» від 29.09.2012 року на підставі ч. 3 ст. 99 ЦК України, а не наказу про звільнення, винесення якого додатково не вимагається. Враховуючи наведене, вбачається що вимоги позивача в частині винесення та видачі наказу, зокрема і без зазначення правової підстави є необґрунтованими. Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач пояснив, що після прийняття рішення конференції уповноважених членів товариства про припинення його обов'язків, як голови ради товариства, він свою трудову книжку забрав і остання досить знаходиться у нього. Крім того, позивач пояснив, що з того часу не звертався до керівництва товариства із заявами про оформлення останньому трудової книжки. В свою чергу, в матеріалах справи міститься дві заяви позивача від 13.07.2013 року про те, що останній просить звільнити його за власним бажанням, а також від 14.03.2015 року про те, що позивач просить звільнити його за угодою сторін /а.с. 7, 103/, інші заяви позивача, зокрема і щодо оформлення трудової книжки відсутні. Враховуючи те, що трудову книжку з товариства позивач забрав особисто, не звертався із вимогою про її оформлення до керівництва товариства, трудову книжку не надавав,керівництво останнього було позбавлено можливості внести відповідні відомості до трудової книжки позивача, у зв'язку з чим суд не вбачає з боку відповідача порушень ч. 1 ст. 47 та ч. 5 ст. 235 КЗпП України, отжепідстави для стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відсутні, у зв'язку з чим відповідні позовні вимоги також є необґрунтованими. Крім того, суд з урахуванням наведених обставин в частині того, що позивач не звертався із заявою про оформлення йому трудової книжки та не надавав останню для оформлення вважає, що підстави для задоволення вимог в частині покладення судом зобов'язань на відповідача вчинити відповідні дії відсутні, оскільки докази, що відповідач в разі звернення позивача з вимогою про оформлення трудової книжки та надання її для оформлення не вчинить відповідних дій та буде порушувати вимоги закону, позивач суду згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав. Таким чином вимоги в цій частині суд також вважає необґрунтованими. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні останніх у повному обсязі.

Outcome: approved