Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] райдержадміністрації Дніпропетровської області, третя особа - Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В позові зазначив, що у липні 2004 року помер вітчим позивача, після якого залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка розташована на території села Межирічі, розміром 5,29 умовних кадастрових гектарах, яка належала померлому відповідно до державного акту про право колективної власності від 20 січня 1994 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на землю під №4. Дане спадкове майно позивач не змогла прийняти у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку за життя спадкодавця не був оформлений та зареєстрований. В звязку з вищевикладеним, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розмірами 5,29 умовних кадастрових га в КСП «Межиріч» Павлоградського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення суду покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так судом було встановлено, що у липні 2004 року помер вітчим позивача, після якого залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, яка розташована на території села Межирічі, розміром 5,29 умовних кадастрових гектарах, яка належала померлому відповідно до державного акту про право колективної власності від 20 січня 1994 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на землю під №4. Дане спадкове майно позивач не змогла прийняти у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку за життя спадкодавця не був оформлений та зареєстрований. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1297 ЦК України,спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1299 ЦК України передбачає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, як і прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщин у вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати за позивачем за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка розташована на території села Кочережки, розміром 5,77 умовних кадастрових гектарах, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2013 року.

Outcome: approved