Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]про відшкодування витрат за період навчання, просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача кошти за навчання в розмірі 79548,06 грн. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову вказують, що наказом № 1181/л-1 від 27.07.2005 року відповідачка була зарахована на 1 курс медичного факультету «лікувальна справа» Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця. Наказом № 1075/л-1 від 24.06.2011 року була відрахована, у зв'язку із закінченням навчання та направлена для проходження інтернатури згідно розподілу в Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання смт Глеваха Київської області з подальшим відпрацюванням не менше трьох років. Відповідно до Наказу МОЗ України № 291 від 19.09.1996 року «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ - ІV рівня акредитації медичних, фармацевтичних університетів» випускник повинен прибути до місця призначення для проходження інтернатури. В 2013 році відповідачка закінчила проходження інтернатури, наказом по НМАПО ім. П.Л.Шупика від 30.01.2013 року [PERSON] було присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Психіатрія», однак відпрацювати за місцем призначення відмовилась. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надала, в зв'язку з чим суд визнає, повторну неявку відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у її відсутності, та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що просить позов задовольнити та розглядати справу за відсутності представника Міністерства охорони здоров'я України. У зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 1181/л-1 від 27.07.2005 року [PERSON] зарахована на навчання до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця 1-го курсу медичного факультету «лікувальна справа» (а.с. 5-7) Наказом № 1075/л-1 від 24.06.2011 року відповідачка була відрахована, у зв'язку із закінченням навчання з 24.06.2011 року. (а.с. 8-10 Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України № 291 від 19.09.1996 року «Про затвердження Положення про спеціалізацію(інтернатуру)випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівня акредитації медичних факультетів університетів» в інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Судом встановлено, що [PERSON] була направлена для проходження інтернатури до Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» та відповідно до листа № 110 від 23.01.2015 року генерального директора Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» Зільберблат Г.М. повідомлено, що відповідачка в 2013 році закінчила проходження інтернатури, їй присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Психіатрія». Проте відповідач після щорічної відпустки не вийшла на роботу та наказом від 15.01.2015 року була звільнена з посади лікаря-психіатра на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин. (а.с. 11-12,13-14) Частиною 2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно наданого позивачем розрахунку вартості навчання студентки [PERSON] за спеціальністю «Лікувальна справа» з 01.09.2005 року по 30.06.2011 року вона складає 79548,06 грн. (а.с. 15) За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача кошти за навчання в розмірі 79548,06 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 795,48 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. (а.с. 4)

Outcome: approved