Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 24.09.2016 року між ними було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля Toyota Camri 2014 року випуску [NUMBER] номер [NUMBER] знак для разових поїздок 11IB2464 (далі: автомобіль). На підтвердження факту укладення договору представником відповідача [PERSON] видано розписку про отримання 24450,00 доларів США та передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] № [NUMBER] . Повноваження [PERSON] розпоряджатись автомобілем підтверджуються довіреністю від 09.09.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Здибель М.О. (реєстр.№4589). Одночасно з передачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу представником продавця [PERSON] йому було видано довіреність на право володіння, користування та розпорядження автомобілем. Повноваження [PERSON] підтверджено довіреністю від 30.08.2016 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. (реєстр.№1860). Відповідачем та її представниками в порядку передоручення довіреностей правом розпорядження автомобілем наділені, окрім нього, ще семеро осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Перед передачею йому автомобіля його було знято з обліку та видано знак для разових поїздок. Вважає, що довіреність, видана 24.09.2016 року [PERSON] , є удаваним правочином, вчиненим з метою приховати договір купівлі-продажу автомобіля. Не зважаючи на те, що було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та виконання позивачем обов`язків, відповідач ухиляється від дій, пов`язаних з державною реєстрацією транспортного засобу, тому виникла необхідність звернення до суду. Просив визнати довіреність від 24.09.2016 року, видану [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , за реєстр. за №11717, удаваним правочином купівлі-продажу, визнати укладеним ним та відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Camri 2014 року випуску [NUMBER] номер [NUMBER] знак для разових поїздок 11IB2464, визнати за ним право власності на автомобіль Toyota Camri 2014 року випуску [NUMBER] номер [NUMBER] знак для разових поїздок 11IB2464. Позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити, подавши про це 03.02.2020 року письмову заяву та письмово виклавши свої пояснення. Посилається на те, що він є добросовісним набувачем спірного майна. Так само добросовісним набувачем майна була і відповідач. Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в судові засідання не прибула, заяв чи заперечень не подала. Третя особа клопотав про проведення судового розгляду у його відсутність, подав письмові пояснення та просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що постановою Київського апеляційного суду від 05.11.2019 року по справі №761/8568/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання вчинити дії визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений [PERSON] в особі [PERSON] та відповідачем [PERSON] 30.08.2016 року на підставі того, що [PERSON] не відчужував належний йому на праві власності спірний автомобіль, а договір купівлі-продажу, на підставі якого право на автомобіль перейшло до відповідача, було укладено на підставі підробленої довіреності. По факту незаконної перереєстрації автомобіля на відповідача до ЄРДР за №12016100100013002 внесено відомості за ст.289 ч.3 КК України. Оскільки на відповідача автомобіль було зареєстровано незаконно, вона не мала права ним розпоряджатись. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності , суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо удаваності вчиненого правочину, визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на спірне майно - на автомобіль Toyota Camri 2014 року випуску VIN номер [NUMBER] знак для разових поїздок 11IB2464, який регулюється ст.203, 204, 215, 235, 655 ЦК України. Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Заявляючи вимогу про визнання права власності на спірне майно, позивач має довести, що таке право набуто ним правомірно. Відповідно до ст.328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Вибуття майна з володіння власника не з його волі є однією з підстав, за яких таке майно може бути витребувано у добросовісного набувача (ст.388 ч.1 п.3 ЦК України). На підтвердження своїх вимог позивачем подано копії розписки [PERSON] про продаж позивачеві автомобіля за 24450 доларів США від 24.09.2016 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , в якому власником вказана [PERSON] , облікової картки № [NUMBER] від 30.08.2016 р, довіреностей про уповноваження [PERSON] гр-н [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] розпоряджатись спірним транспортним засобом, про уповноваження [PERSON] [PERSON] , [PERSON] розпоряджатись спірним транспортним засобом, про уповноваження [PERSON] [PERSON] розпоряджатись спірним транспортним засобом. Третя особа оспорює можливість набуття позивачем права на спірне майно з тих підстав, що таке майно є його власністю і вибуло з його власності протиправно. Правомірність своєї позиції обґрунтовує постановою Київського апеляційного суду від 05.11.2019 року в справі №761/8568/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування шкоди, завданої злочином, витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказаним судовим рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений [PERSON] в особі [PERSON] та відповідачем в справі [PERSON] 30.08.2016 року. Судом у вказаній справі були встановлені обставини, які свідчили про те, що спірний автомобіль відповідачеві було відчужено поза його волею як власника. Отже, вказаним судовим рішенням, яке відповідно до положень ст.82 ч.4 ЦПК України є преюдиційним при вирішенні даного спору, було встановлено неправомірність набуття відповідачем права на спірне майно. Тому така особа не мала законних повноважень щодо розпорядження неправомірно набутим майном. При цьому, відповідно до положень ст.328, 330, 388 ЦК України, за обставин протиправного вибуття майна з володіння законного власника, у позивача не виникло законних підстав для набуття права власності на спірне майно. За таких встановлених судом обставин, з`ясування правомірності вимог про визнання правочину удаваним та договору укладеним не тягнуть настання правових наслідків. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Застосований судом захід забезпечення позову підлягає скасуванню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed