Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 10000,00 грн. за навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про навчання та підготовку за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб №142521 від 14.08.2015 р. Відповідно до п. 4.2 договору, загальна вартість освітньої послуги становить 32000,00 грн., вартість навчання за перший семестр навчального року становить 10000,00 грн. та за другий семестр 10000,00 грн. Згідно п. 4.3. договору відповідач мав внести безготівкову плату за надання освітньої послуги за другий семестр до 01.02.2016 р. В порушення умов договору відповідачем не було внесено плату за надання освітньої послуги за період з 12.01.2016 по 30.06.2016 (за другий семестр), проте освітня послуга позивач за договором була надана. Наказом №1146-ст від 25.07.2016 р. відповідача було відраховано за невиконання навчального плану. Відповідно до розрахунку сума заборгованості [PERSON] перед Університетом складає 10000,00 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач завертався до відповідача з претензією №01/13-893 від 08.09.2016, на яку відповідь не отримав, у зв'язку з чим звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити його, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та [PERSON] було укладено договір про навчання та підготовку магістра за рахунок коштів юридичних або фізичних осіб №142521 від 14.08.2015 р. Відповідно до п. 1.1. Договору позивач бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання та підготовку магістра з економіки і підприємства, денної форми навчання студента Калєнцова Артема Олександровича на факультеті міжнародної економіки, за спеціальністю «Міжнародна економіка». Згідно із п. 3.1. договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором. Пунктом 4.2. договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги становить 32000,00 грн. Вартість навчання за перший семестр навчального року - 10000,00 грн. та за другий семестр 10000,00 грн. Відповідно до п. 4.3. договору за надання освітньої послуги замовник (студент) вносить плату безготівково, після зарахування до університету посеместрово, а саме: другий семестр - до 01 лютого 2016 року. В порушення умов договору відповідачем не було внесено плату за надання освітньої послуги за період з 12.01.2016 р. по 30.06.2016 р. Освітня послуга відповідачу була надана, що підтверджується навчальною карткою студента. У зв'язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 10000,00 грн. Згідно із п.п. 6.1.4. дія договору припиняється у разі відрахування студента з Університету за невиконання навчального плану. Наказом №1146-ст від 25.07.2016 р. [PERSON] було відраховано з Університету за невиконання навчального плану. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №01/13-893 від 08.09.2016 р., яка була залишена без відповіді. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved