Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 11.12.2012 року у справі №2-1334/12 з нього стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 08.10.2012 року і до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. Виконавчий лист переданий на виконання до Коростенського відділу ДВС. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 04.06.2018 року по справі №279/1165/18 до [PERSON] за вчинення суспільно-небезпечного діяння застосовано примусовий захід виховного характеру у виді направлення останнього до спеціальної навчально-виховної установи для підлітків строком на два роки. Відповідно до довідки №95 від 08.11.2018 року Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка, [PERSON] перебуває у вказаному закладі на повному державному утриманні. Термін перебування становить з 04.09.2018 року по 05.07.2020 року. Незважаючи на це він продовжує сплачувати аліменти на користь відповідача , яка отримані кошти витрачає виключно на особисті потреби та ніякої матеріальної допомоги сину не надає. Таку допомогу надає сину саме він. В звязку з наведеним просить рішенням суду припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, починаючи з 04.09.2018 року до 05.07.2020 року, які стягуються на підставі рішення суду від 11.12.2012 року у справі №2-13334/12. 23.11.2018 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 27.12.2018 року. Дослідивши матеріали справи дійшов висновку про наступне. Судом встановлено,\~ що між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями\~ глави 15 СК України. Сторони від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 11.12.2012 року у справі №2-1334/12 ухвалено про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 08.10.2012 року і до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення суду, перебуває у відділі ДВС. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2018 року у справі №279/1165/18 до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. відповідно до ст.105 ч.2 п.5 КК України застосовано примусовий захід виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчального виховної установи для дітей і підлітків строком на два роки. З довідки Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка слідує, що з 04.09.2018 року [PERSON] перебуває у вказаному закладі на повному державному утриманні. Термін перебування становить до 05.07.2020 року. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина. який перебуває на повному державному утриманні у Макіївському професійному училищі соціальної реабілітації. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов'язків щодо припинення стягнення з батька аліментів передбачений, лише у звязку з набуттям права власності дитиною на нерухоме майно (ст. 190 СК України). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 193 СК України передбачено , що влаштування дитини до закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. З аналізу положень статей 179-181 СК України слідує, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Нормами ст.ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім'ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. Посилання позивача щодо нецільового витрачання аліментів відповідача є голослівними. Так, статтею 186 СК України передбачено, що за заявою платника аліментів орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до вищевказаної норм Закону позивач дій не вчиняв. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доводи, на які посилається позивач щодо припинення сплати аліментів, відповідно до чинного законодавства, не можуть бути підставою для задоволення позову. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed