Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2018 в м. Харкові по вул. Сумська, 134, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ 2107», д.р.н. « [NUMBER] » під керуванням відповідача та автомобіля «Мазда 3» д.р.н. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2018 винним у вказаній вище ДТП визнано відповідача та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. За заявою [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило йому суму страхового відшкодування в розмірі 33056,92 грн. та франшизи в розмірі 1000,00 грн., після чого отримало право регресу до винного в ДТП, тобто до відповідача. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, на що остання відшкодувала шкоду в розмірі страхового відшкодування, однак, без врахування розміру франшизи. 14.01.2019 між позивачем та ПрАТ «СК ВУСО» укладено договір про відступлення права вимоги, яким останнє передало позивачу право вимоги за відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування. З метою досудового врегулювання спору 20.01.2019 позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування франшизи, а 29.07.2019 вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, які залишилися без відповідей. Станом на час звернення до суду із позовом відповідач не виплатив позивачу відшкодування, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 10.08.2018 об 17 год. 20 хв. за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 134, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ 2107» д.н.з. « [NUMBER] » та «Mazda 3» д.н.з. « [NUMBER] ». Винним в ДТП визнано водія автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. « [NUMBER] » [PERSON] . Вказане підтверджується копією постанови Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2018 (а.с. 34). Відповідно до копії договору добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 16-17), копії повідомлення про настання ДТП (а.с. 18-19), відповіді від Національної Поліції (а.с. 24-26), власником автомобіля «Mazda 3», д.н.з. « [NUMBER] », яка була пошкоджена внаслідок ДТП, що сталася 10.08.2018 є [PERSON] , який застрахував свій транспортний засіб у ПрАТ «СК «ВУСО». Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Розмір збитків, заподіяних автомобілю «Mazda 3», д.н.з. « [NUMBER] », складає 34056,92 грн., що підтверджується копіями розрахунків (а.с. 28-29), копією страхового акту (а.с. 35). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з копією страхового акту та копією платіжного доручення (а.с. 35), ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з копією договору про відступлення права вимоги від 14.01.2019 (а.с. 4-14), акту прийому-передачі (а.с. 14), ПрАТ «СК ВУСО» відступило позивачу права вимоги за укладеними договорами страхування, в тому числі, за договором страхування наземного транспорту, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] 24.07.2018, в розмірі 1000,00 грн. Пунктом 1\~ч.\~1\~ст.\~512,\~ч.\~1\~ст.\~514\~ЦК України\~передбачено,\~що кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок ДТП, яка сталася 10.09.2018 [PERSON] заподіяно матеріальної шкоди, яка становить 34056,92 грн., та була йому відшкодована страховою компанією ПрАТ «СК ВУСО» на підставі договору. В свою чергу, на користь ПрАТ «СК ВУСО» страховиком відповідача, ПАТ «НАСК «ОРАНТА», не відшкодована шкода, яка була заподіяна відповідачем внаслідок скоєння ним ДТП 10.09.2018 у формі франшизи, в розмірі 1000,00 грн., що відповідає діючому законодавству. Розмір заподіяної шкоди, який не відшкодовано страховиком відповідача підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «СК «ВУСО», оскільки останнє після страхової виплати [PERSON] отримало право регресної вимоги до відповідача. На підставі договору відступлення права вимоги до позивача перейшло право вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» до відповідача за шкоду, заподіяну ним [PERSON] внаслідок ДТП. Відповдіно до ст. 80 ЦПК України достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України\~ судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати,\~зокрема, на професійну правничу допомогу . Згідно з\~ч.ч.\~1,4,5,6\~ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача\~підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved