Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, який зареєстрований у даному будинку, фактично не проживає в ньому більше п`яти років. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись ним, користуватись пільгами, а також позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, у встановлений судом строк відповідач відзив не надав. На підставі статей 211, 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №182132509 від 24.09.2019, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу (а.с.7). Відповідно до довідки №2089 від 04.10.2019, виданої виконавчим комітетом Великокоровинецької селищної ради Чуднівського району Житомирської області про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований з 20.08.2008 в [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає більше п`яти років (а.с.8). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України), член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.163 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ст.71 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу УРСР (№ 5464-X від 30.06.1983 року) визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач, будучи зареєстрованим в будинку в ньому не проживає більше дванадцяти років, тому, в силу закону, коли відповідач без поважних причин не проживає в будинку більше шести останніх місяців, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що є також одним із способів захисту права приватної власності позивача у справі. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є достатньою підставою для зняття з реєстрації фізичної особи. Виходячи з наведеного вище суд вважає позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком обґрунтованою та доведеною, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved