Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно - комплекс будівель - магазин - кафе, площею 135,20 м. кв., позначений літерою А; магазин, площею 107,90 м.кв., позначений літерою Є та магазин, площею 365,50 м. кв., позначений літерою Г, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 серпня 2016 року, укладеного між ним та Тячівським районним заготівельно-виробничим об`єднанням, він купив комплекс - будівлі заготпункту з навісом літ. А, Є, будівлю заготпункту з навісом і ваговою літ. В, Г, Е, будівлю пекарні літ. Б, загальною площею 631,9м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 30 січня 2017 року він придбав у Територіальної громади с. Терново земельну ділянку несільськогосподарського призначення, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0, 1591 га, кадастровий номер земельної ділянки 2124487400:04:002:0111. Не змінюючи площу придбаної будівлі, у приміщенні, позначеному літерою А, площею 135,20 м.кв. він облаштував магазин - кафе, а у приміщеннях, позначених літерою Є, площею 107,90 м.кв., та літерою Г, площею 365,50 м.кв. він облаштував будівлі магазину. Згідно технічного обстеження комплексу будівель під літерами А, Є, Г, що розташовані в [ADDRESS] , стверджено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до 2 категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій будівель під літерами А, Є, Г відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за її функціональним призначенням, як будівлі магазину - кафе, літера А; магазину, літера Є та магазину, літера Г. На вказані будівлі виготовлено технічний паспорт, однак, через зміни у законодавстві щодо декларування готовності зазначеного об`єкту до експлуатації отримати документи на право власності не можливо, тобто, його право власності на придбане майно не визнається іншими особами, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Антал І.В. в судове засідання не з`явилися, позаяк, адвокат Антал І.В. подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в заяві вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області сільський голова Кустрьо В.Ю. в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради, в заяві вказує, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні належними доказами, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 серпня 2016 року між ним та Тячівським районним заготівельно-виробничим об`єднанням, позивач купив комплекс - будівлі заготпункту з навісом літ. А, Є, будівлю заготпункту з навісом і ваговою літ. В, Г, Е, та будівлю пекарні літ. Б, загальною площею 631,9м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 30 січня 2017 року, позивач придбав у Територіальної громади с. Терново земельну ділянку несільськогосподарського призначення, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1591 га, кадастровий номер земельної ділянки 2124487400:04:002:0111. На комплекс будівель - магазин - кафе, площею 135,20 м. кв., позначений літерою А; магазин, площею 107,90 м.кв., позначений літерою Є та магазин, площею 365,50 м. кв., позначений літерою Г, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт. Згідно висновку про вартість комплексу будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на 07 травня 2020 року вартість їх становить 253 747, 00 гривень. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження комплексу будівель під літерами А, Є, Г за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до 2 категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій комплексу будівель під літерами А, Є, Г відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої безпечної експлуатації комплексу будівель за їх функціональним призначенням, як будівлі магазину - кафе, літера А; магазину, літера Є та магазину, літера Г.. Таким чином, сумнівів щодо належності позивачу на праві власності комплексу будівель - магазину - кафе, площею 135,20 м. кв., позначеного літерою А; магазину, площею 107,90 м.кв., позначеного літерою Є та магазину, площею 365,50 м. кв., позначеного літерою Г, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у суду немає. Між тим, із позову вбачається, що право власності позивача на вказане нерухоме майно не визнається іншою особою. Вирішуючи спір суд виходять із наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено,що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, яка, з точки зору ч. 4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 07 жовтня 2015 року по справі №6-1622цс15 зазначила, що відповідно до ч. 5 ст.11ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 392 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності позивача на спірне нерухоме майно підтверджується наданими ним доказами, наведеними вище, які відповідають вимогам ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позову та про задоволення вимог позивача.

Outcome: approved