Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 301 968,04 грн., а також понесені судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.03.2011 року відповідач по справі [PERSON] позичив у [PERSON] суму в розмірі 20 000 дол. США строком на 6 місяців, тобто до 24.09.2011 року. Відповідно до договору від 22.04.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого останньому перейшло право вимоги за вищезазначеним договором позики. Відповідачем зобов'язання по поверненню коштів виконано не було, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. В судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вищезазначеної суми у [PERSON] не позичав, розписки не давав та взагалі ні з позивачем, ні з третьою особою не знайомий. Третя особа до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про стягнення боргу задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 24.03.2011 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму в розмірі 20 000 дол. США, строком до 24.09.2011 року, що підтверджується копією розписки наявною в матеріалах справи ( а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за договором позики з [PERSON], що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи ( а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач в позові відповідач у встановлений в розписці строк зобов'язання не виконав. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується борговим документом- розпискою від 24.03.2011 року, копія якої наявна в матеріалах справи(а.с.5). Представник відповідача наголошувала на тому, що [PERSON] вищезазначену розписку не складав та в позикодавцем не знайомий. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2013 року по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза на вирішення якої було поставлено питання чи виконувався підпис та текст у розписці від 24.03.2011 року від імені [PERSON] Судовим експертом було надіслано на адресу суду клопотання про надання оригіналу розписки, вільних зразків почерку та підпису у різних документах, максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документу. З даним клопотанням були ознайомленні представники позивача та відповідача під розписку ( а.с.79). В експертному висновку зазначено, що у встановлений законом термін до інституту було надано лише оригінал розписки, вільні зразки почерку та підписів [PERSON] до ОНІСЕ надані не були, без чого в даному випадку, проведення експертизи не є можливим ( а.с. 81 на обороті). Судом враховується та обставина, що відповідачем по справі, у встановлений строк, до експертної установи вільні зразки почерку та підписів надані не були, та він ухиляється від проведення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо , суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок іі визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми остаточна сума заборгованості становить 301 968,04 грн. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 3 234,28 грн.,що підтверджується квитанціями,наявними в матеріалах справи, які підлягють відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов'язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню, у частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити. На підставі викладеного й

Outcome: approved