Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 лютого 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №401139870, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 12 275, 27 грн., зі сплатою 0, 01 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 21 грудня 2012 року. Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. В свою чергу [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 23 грудня 2013 року становить 15 916, 20 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11 015, 47 грн.; відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 73 грн.; пені у розмірі 4 900, 00 грн. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу №2013-1, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «Альфа Банк» передав ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив суд розглядати справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ТОВ «Росвен Інвест» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №401139870, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 12 275, 27 грн., зі сплатою 0, 01 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 21 грудня 2012 року. У судовому засіданні також доведено, що Банком було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок [PERSON] для подальшого їх використання за цільовим призначенням. Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів договору, [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 23 грудня 2013 року становить 15 916, 20 грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11 015, 47 грн.; відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 73 грн.; пені у розмірі 4 900, 00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ТОВ «Росвен Інвест» набув права вимоги по кредитному договору №401139870 від 20 лютого 2012 року. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Росвен Інвест» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved