Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача грошових коштів в зв»язку з неналежним виконанням судового рішення. Позовна заява обґрунтована тим, що в травні 2015 р. ФОП [PERSON] на правах нового кредитора за договором про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ ТД Камілла від 05.05.2015 р. № 330 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 р. з [PERSON] стягнуто грошові кошти в розмірі 12565872,62 гривні. Відповідач відмовляється виконувати рішення суду, в зв»язку з чим позивач, на підставі положень ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних від суми грошового зобов»зання за рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 р. та інфляційні збитки. В ході підготовчого провадження позивач неодноразово уточнював розмір заявлених вимог і відповідно до заяви від 15.03.2018 р. останній просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 611423 гривні та інфляційні збитки в розмірі 2852453 гривні за період з 06.09.2016 р. по 03.04.2018 р. В ході судового розгляду позивач підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідач зловживає своїми правами, вчиняє дії щодо невиконання рішення суду в зв»язку з чим на підставі ст. 625 ЦК України повинен нести відповідальність за невиконання грошового зобов»язання. Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог і просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що позивачем наведено не вірний розрахунок інфляційних збитків та не правильно визначена сума зобов»язань за рішенням суду. Позивач взяв до розрахунку нарахування 3% річних та інфляційних збитків період, коли рішення Макарівського районного суду Київської області не набрало законної сили. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 р. у справі за позовом СПД [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів; за зустрічним позов [PERSON] до [PERSON], ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Каміла»; зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі недійсним стягнуто з громадянина Республіки Білорусь [PERSON] на користь суб'єкта підприємницької дальності фізичної особи [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000 гривень. як майнову поруку згідно п.1.5 договору «Про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла»» солідарно з громадянином Республіки Білорусь [PERSON] та [PERSON] за прострочення виконання майнового зобов'язання, що виникло з договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла»» від 17.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] реєстрованим за реєстром №1491; стягнуто з громадянина Республіки Білорусь [PERSON] та [PERSON] на користь СПД [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 980 000 гривень внаслідок невиконання зобов'язання за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17 грудня 2014р та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі №330; стягнуто з громадянина Республіки Білорусь [PERSON] та [PERSON] на користь СПД [PERSON] заподіяні збитки від інфляції в розмірі 4 192 000 гривень за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за №1491; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 3 % процентів річних від простроченої суми що становить 370 189, 39 гривень за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за №1491; стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 3683,23 грн., судових витрат. В задоволенні зустрічних позовів було відмовлено. Згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на рішення Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 р. суд ухвалив рішення, відповідно до якого рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів скасував і ухвалив в цій частині нове рішення про стягнення з громадянина Республіки Білорусь [PERSON] на користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] грошових коштів в розмірі 20 000 грн., як невиконання зобов'язань за договором поруки; стягнення з [PERSON] на користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON], грошових коштів у розмірі 7 980 000 грн. як невиконане зобов'язання за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Каміллі» від 17 грудня 2014 року та договору про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 05.05.2015 року зареєстрований в реєстрі № 330; стягнення з [PERSON] на користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] як відшкодування збитків від інфляції в розмірі 4 192 000 грн. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1491; стягнення [PERSON] на користь суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON], 3% процентів річних від простроченої суми, що становить 370 189 грн. 39 коп. за час прострочення після спливу 60 календарних днів з моменту вчинення правочину за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» від 17.12.2014 року зареєстрованого в реєстрі за №1491; стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 1 841,61 гривень, з кожного, судових витрат. У задоволенні позовних вимог [PERSON], до [PERSON] про стягнення грошових коштів, відмовлено. В решті рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 вересня 2016 року, залишено без змін. Постановою Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018 р. було ухвалено додаткове рішення до рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. відповідно до якого в резолютивній частині зазначено реквізити боржників і стягувача для забезпечення виконання судового рішення. 01.03.2018 р. Макарівським районним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. та додаткового рішення від 17.01.2018 р. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2018 р. було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. Відповідно до ст.509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05.09.2016 р. та рішенням Апеляційного суду Київської області з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] стягнута грошова сума в розмірі 12565872,62 гривні і таке зобов'язання полягає у сплаті грошових коштів, а отже, є грошовим зобов'язанням, з огляду на що між сторонами існують грошові зобов»язання на підставі рішення суду, які [PERSON] належним чином не виконав. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми та інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 06.09.2016 р. (наступного дня після ухвалення рішення Макарівським районним судом Київської області) по 03.04.2018 р. Суд не може погодитись з даним розрахунком, оскільки обов»язок відповідача сплатити визначену в рішенні суду суму грошових коштів виник з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки підставою застосування положень ст. 625 ЦК України за пред'явленим позовом є саме невиконання судового рішення. Рішення Макарівського районного суду Київської області набрало законної сили 24.11.2017 р., а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з 25.11.2017 р. ( першого дня коли настало прострочення грошового зобов»язання. Відповідно до проведеного судом розрахунку період прострочення з 25.11.2017 р. по 03.04.2018 р. становить 130 днів, а отже до стягнення підлягає сума в розмірі 314146,80 гривень (12565872,62 х3х1/365/100х130). Позивачем проведено розрахунок інфляційних збитків за період з вересня 2016 р. по лютий 2018 р., який становить 2852453 гривні. В даному випадку, підлягає стягненню сума боргу з урахуванням ндексу інфляції і при цьому суд виходить з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений за період прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому мала місце інфляція. Тобто інфляційні збитки підлягають нарахування за період грудень 2017 р. - січень 2018 р., оскільки позивачем проведено розрахунок і заявлені вимоги до лютого 2018 р. Відповідно до проведеного судом розрахунку інфляційні втрати за грудень 2017 р. становлять 125658,72 гривні, а за січень 2018 р. 188488, 08 гривень, всього підлягає стягненню з відповідача сума інфляційних втрат в розмірі 314146,80 гривень. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог (12,94%).

Outcome: partial