Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратла право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він являється єдиним власником житлової квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]., де крім нього в даній квартирі проживає він та його дружина [PERSON] А також, зареєстрована відповідачка [PERSON], яка фактично не проживає в даній квартирі з березня 2011 року в зв'язку з її усиновленням до іншої сім'ї, що підтверджується відповідним листом служби у справах дітей Чигиринської РДА. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушують його права. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, та зазначив, що з 2011 року відповідачка не проживає за вищезазначеною адресою, додаткових клопотань не має та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що можуть підтвердити, що з 2011 року, вони не бачили [PERSON], за місцем її реєстрації, позивач сам оплачує комунальні послуги та доглядає за квартирою. На даний час фактичне місце перебування та проживання відповідача - не відоме. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що права [PERSON],порушені не будуть, а тому вони не заперечують проти даного позову. Суд, вислухавши позивача, свідків, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що житлова квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1995 року, посвідченого дирекцією споруджувальної Чигиринської ПГЕС та Свідоцтва про право на спадщину від 27 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г., що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2011 року № 296908732071689. ( а.с.5-7). Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно довідки про склад сім'ї від 08.11.2018 №1821, виданої комунальним підприємством «Єдиний розрахунковий центр» Чигиринської міської ради вбачається, що в даній квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстрована: онука - [PERSON], [INFO], та дружина - [PERSON], [INFO]. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до акту обстеження умов проживання жителів м.Чигирина та с.Чернече від 28.09.2018 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрована, але фактично не проживає, в зв'язку з усиновленням. Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Той факт, що з 2015 року [PERSON] жодного разу не з'являлася за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. А у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, не проживаючи в домоволодінні за адресою: [ADDRESS], більше одного року без поважних причин і, не маючи права власності на нього, втратив право користування даним жилим приміщенням. Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації місця проживання відповідача, то вони не підлягають задоволенню оскільки повноваження у сфері реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб делегуються органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до Закону виконавчий орган сільської ради не утворено, органу реєстрації), тобто лише ці органи чи особи наділені повноваженнями постановки чи зняття з реєстрації місця проживання осіб, а також їх скасування. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial