Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка усунулась від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей за що її неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності, не має постійного місця проживання, постійної роботи, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, приховує від позивача місце перебування дітей, позбавила його можливості спілкуватись з ними. Позивач дуже любить своїх дітей, хоче щоб діти проживали разом з ним, бажає приймати участь у їх вихованні, має регулярний дохід, отримує державну соціальну допомогу, забезпечений житлом, діти зареєстровані разом з ним за однією адресою, хоче дати їм освіту і забезпечити добробут. Позивач пропонував відповідачці передати йому синів, однак вона відмовляється та перешкоджає у спілкуванні з дітьми, за таких обставин позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд задовольнити позов. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали та заперечували проти його задоволення. Представники третьої особи органу опіки та піклування та служби у справах дітей Корюківської РДА заперечували проти задоволення вимог позивача та просили суд відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за наступних підстав. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2014 рік та мають двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЕЛ № 033598 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 10.01.2007), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЕЛ № 095106 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 06.10.2010). Відповідачка протягом 2013-2015 років неналежно виконувала свої батьківські обовязки, внаслідок чого її син [PERSON] без поважних причин за час навчання у ЗОШ інтернаті ім. Коцюбинського загалом пропустив 125 навчальних днів та 597 уроків, що підтверджується відповідними довідками з навчального закладу. Крім того, відповідачка в січні 2016 року залишила своїх дітей у своєї матері [PERSON] у м. Корюківка, яка в свою чергу передала дітей до служби у справах дітей Корюківської РДА, звідки їх було направлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. З серпня 2016 року на підставі дозволу служби у справах дітей Чернігівської ОДА малолітніх дітей [PERSON] та Нікіту передано батьку [PERSON]. За час проживання з серпня 2016 року по грудень 2016 року з батьком, [PERSON] був зарахований та навчався у Чернігівській ЗОШ №5 та згідно характеристики навчального закладу постійно відвідував заняття. Батько підтримував постійний звязок з вчителем, враховував його поради, при цьому мати за час його навчання, жодного разу не була в школі. З грудня 2016 року [PERSON] та Нікіта проживають разом з відповідачкою та ще двома малолітніми дітьми у м. Корюківка по вул. Кошового, 37. Згідно довідки КЗ «Сновська ЗОШ-інтернат 1-2 ступенів» [PERSON] та Нікіта з 31 серпня 2017 року навчаються у даному закладі та регулярно відвідують заняття, відповідально ставляться до виконання доручень. Мати регулярно забирає дітей на вихідні та святкові дні, цікавиться успіхами дітей, підтримує постійний звязок з викладачами. Діти повертаються на навчання вчасно, охайні, чисті та доглянуті. Діти не перебувають на повному державному забезпеченні та не утримуються за рахунок держави. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 161 Сімейного Кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 161 СК України\~ визначено, що орган опіки та піклування або суд\~\~не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. З огляду на викладене та беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність виняткових обставин, які б свідчили про неможливість проживання малолітніх дітей разом з матірю, суд не знаходить правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матірю, а тому позов задоволенню не підлягає. Судові витрати покласти на рахунок держави.

Outcome: dismissed