Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 07 листопада 2014 року між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7283557, відповідно до якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 11 листопада 2014 року о 12 год. 00 хв. у дворовому проїзді будинку № 5 вул. М. Нєдєліна в м. Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер 86373АА під керуванням відповідача та автомобіля Suzuki SX4, реєстраційний номер АЕ1283С, під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю останнього було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 8\~428, 91 грн., що була виплачена страховою компанією потерпілій особі. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязати компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, а тому позивач має право на відшкодування 50% шкоди в розмірі 4\~214, 46 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 07 листопада 2014 року між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7283557, предметом якого є ВАЗ 2107, д/н 86373АА /а.с.5-6/. 11 листопада 2014 року о 12 годин 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д/н [NUMBER], під час руху заднім ходом у дворовому проїзді будинку № 5 вул. М. Нєдєліна в м. Дніпропетровську, не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Вина [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. 13 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Кредо» з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.7/. Згідно звіту № 17111412-А складеного 11 грудня 2014 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу автомобіля Сузукі SX4, д/н АЕ1283Се, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді склав 7\~428, 91 грн. /а.с.11-14/ Згідно платіжного доручення № 38 від 12 січня 2015 року ТДВ СК «Кредо» [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 8 28, 91 грн. /а.с.17/ Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 38-1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення корегуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладанні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Позивач предявляючи позовні вимоги до [PERSON] керувався вимогами ст. 38-1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак ні до матеріалів позовної заяви ні в судовому засіданні не надав належних доказів на підтвердження існуючих підстав звернення з вимогою про стягнення в порядку регресу та обставин викладених в ст. 38-1.1 вказаного закону. Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed