overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою [ADDRESS], яке належить йому на праві власності, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком його доньки і він з 2003 року не проживає за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком його доньки [PERSON]. У зв'язку із цим як член сім'ї власника він в 2002 році був зареєстрований у господарстві в [ADDRESS], яке належить на праві власності позивачу згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2014 року за №19878021. 11.02.2005 року за актовим записом №19 відповідач та донька позивача [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції. Відповідач з 2003 року у вказаному будинку не проживає, що підтверджено актом опитування свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 08.04.2014 року. Враховуючи те, що відповідач на даний час добровільно не знявся із реєстрації, що підтверджується довідкою Припрутської сільської ради за №110 від 08.04.2014 року, то цим він порушує права власника будинку. Оскільки даний будинок належить позивачу, то відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку із тим, що останній не проживає у ньому більше року та суду не відомо про обставини, які б надавали йому право на підставі ст.71 Житлового кодексу України на збереження за ним жилого приміщення як за тимчасово відсутнім. На підставі ст.405 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою [ADDRESS], яке належить йому на праві власності, посилаючись на те, що відповідач був зареєстрований у вищевказаному домогосподарстві у 1986 році, але взагалі не прожив за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд, зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] в 1986 році був зареєстрований у господарстві в [ADDRESS], яке в подальшому із 11.09.2006 року стало належати на праві власності позивачу, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.09.2006 року за №11918074 і зареєстрованого в Новоселицькому КБТІ. Відповідач з моменту реєстрації до даного часу у вказаному будинку взагалі не проживав, що підтверджено актом опитування свідків [PERSON] та [PERSON] від 13.08.2013 року. Враховуючи те, що він на даний час добровільно не знявся із реєстрації із вказаного будинку, що підтверджено довідкою Рідківської сільської ради №47 від 22.01.2014 року, то цим він порушує права власника будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України права власника щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном слід задовольнити шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Оскільки позивачем вірно обраний спосіб захисту, то позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.391 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою вул. О.Вишні, 32 с. Зелений Гай Новоселицького району, яке належить йому на праві власності, посилаючись на те, що відповідач порушує його право вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном на власний розсуд через його реєстрацію в своєму домоволодінні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд, зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у господарстві по [ADDRESS] яке належить на праві власності позивачу згідно договору дарування житлового будинку від 26.02.2004 року виданого приватним нотаріусом Бежан Д.С. за №671091. Відповідач на протязі останніх трьох років у вказаному будинку не проживає, що підтверджено довідкою Зеленогайської сільської ради №1264 від 10.08.2016 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.10.2016. Оскільки даний будинок належить позивачу, то відповідно до ст.71 Житлового кодексу України відповідача як наймача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку із тим, що останній не проживає у ньому більше шести місяців та не відомо про обставини, які б надавали йому право на збереження за ним жилого приміщення як тимчасово відсутнім. На підставі ст. 71,72 Житлового кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою с.Припруття Новоселицького району по вул. Шахтарській, №6, яке належить йому на праві власності, посилаючись на те, що відповідач є колишньою дружиною його сина, та не проживає в вищевказаному домоволодінні з 2014 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд, зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] була дружиною сина позивача. У звязку із цим як член сімї власника вона була зареєстрована у господарстві в с.Припруття Новоселицького району по вул. Шахтарській, №6, яке відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №080951 належить позивачу. Відповідач з серпня 2014 року по даний час у вказаному дворі не проживає, що підтверджено актом опитування свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 03.02.2016 року, а тому відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у звязку із тим, що не проживає у ньому більше року та не відомо про обставини, які б надавали йому право на підставі ст.71 Житлового кодексу України на збереження за ним жилого приміщення як за тимчасово відсутнім. На підставі ст.405 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрований також відповідач [PERSON] . Проте відповідач з 2000 року не проживає у вищевказаній квартирі. Позивач зазначає, що відповідач є його сином, однак з 2000 року після укладення шлюбу не проживає у спірній квартирі, а відтак втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14). У зазначеній квартирі окрім позивача зареєстрований відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач з 2000 року не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є одноособовим власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає тривалий час, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрований також відповідач [PERSON] . Проте відповідач не проживає у вищевказаній квартирі та не є близькою особою власника квартири. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є власником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрований також відповідач [PERSON] . Проте відповідач не проживає у вищевказаній квартирі та не є близькою особою власника квартири. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.09.1990 року, реєстровий №108, належить домоволодінням [ADDRESS]. Зі згоди позивача у 2001 році у вказаному домоволодінні тимчасово був зареєстрований знайомий позивача відповідач по справі [PERSON], однак фактично в будинку ніколи не мешкав. Відповідач до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але в будинку не проживає з 2002 року, його особисті речі відсутні, тому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином - через оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» від 31.07.2014 року №58 (1551), тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.09.1990 року, реєстровий №108, належить домоволодінням [ADDRESS]. Зі згоди позивача 12.06.2001 року у вказаному домоволодінні був зареєстрований відповідач [PERSON], однак фактично в будинку ніколи не мешкав та його особисті речі в відсутні. Факт непроживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] підтверджується довідкою голови квартального комітету від 05.06.2014 року №117236 та актом про непроживання від 05.06.2014 року. Нормами статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (Ст. ст. 319 та 321 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] за вказаною не проживає з 2002 року, що знайшло своє підтвердження в суді, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,6 грн. витрат по платі судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 29.04.2002 року, реєстровий №996, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У домоволодінні за даною адресою є зареєстрованим син позивача [PERSON], який з березня 2003 року у будинку не проживає, на теперішній час його особисті речі в будинку відсутні, фактичне проживає за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що починаючи з березня 2003 року [PERSON] в будинку не проживає, не сплачує за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивач йому не чинить, тому просив суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, однак самостійно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, оскільки іншого житлового приміщення, де можна було б зареєструватися не має, тому винаймає житло. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 29.04.2002 року, реєстровий №996, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У домоволодінні за даною адресою є зареєстрованим син позивача [PERSON], який з березня 2003 року у будинку не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 11.09.2017 року, а також показаннями самого відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачу розпорядитися своєю власністю, крім того, він змушений нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640,00 гривень витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позов позивач вказує, що зазначена квартира є комунальною власністю. У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , яка на протязі 6 років не проживає у ній та ніяких обов`язків по схоронності житлового фонду, по сплаті комунальних платежів не виконує. Обов`язки, передбачені договором найму житла [PERSON] не виконує, житло для проживання не використовується, квартира покинута без поважних причин. Посилаючись на ст.71 ЖК України позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Добропільської міської ради, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за місцем реєстрації. Відзиву чи будь-яких клопотань, заяв від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач є таким, якому вручена судова повістка. Третя особа - представник КП «Добропільська служба єдиного замовника» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 223,\~280 ЦПК України\~неявка відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Суд, враховуючи думку позивача, відсутність відзиву на позов,

Outcome: approved