Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області, третя особа [PERSON] про звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що він є власником автомобіля легковий седан ВАЗ210994 д/н ВН 7923ВЕ. Але розпоряджатися на власний розсуд своїм майном не може, оскільки на нього накладено арешт та оголошено розшук майна в межах виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 2-393/2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. На даний час позивач з [PERSON] дійшов мирової угоди (усно) щодо сплати аліментів, та вона зазначила що надала заяву про закриття виконавчого провадження. Позивач просить суд зняти арешт з автомобіля легковий седан ВАЗ 210994 д/н ВН 7923ВЕ , який належить йому та накладений в межах виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 2-393/2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області надав заяву що з позовом згодні та просять справу слухати у їх відсутність. [PERSON] третя особа у судове засідання будучи належним чином повідомленою не зявилася, проте надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, та зазначила, що підтверджує всі обставини зазначені позивачем. Дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Свій висновок суд мотивує тим, що позивач по справі [PERSON] є власником автомобіля легковий седан ВАЗ210994 д/н ВН 7923ВЕ, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Судом встановлено, що відповідно до постанов від 01 червня 2012 року відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції на автомобіль марки ВАЗ210994 д/н ВН 7923ВЕ, сірого кольору, кузов № [NUMBER], що належить [PERSON], [INFO] було накладено арешт та оголошено розшук. Позивач в позові зазначає, що на стадії виконання рішення про стягнення аліментів із стягувачем [PERSON] примирився. Зазначена обставина третьою особою [PERSON] надією Іванівною була визнана про що нею надана письмова заява, в якій вона зазначила, що вона подала заяву про повернення виконавчого листа до ВДВС Роздільнянського МУЮ Одеської області та не заперечує проти задоволення позову та проти зняття арешту та розшуку вищезазначеного майно,заборгованості по сплаті належних сум позивач перед нею не має. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В свою чергу відповідачем по справі визнано позовні вимоги та надано докази про обґрунтованість вимог позивача. Третя особа не заперечує проти позовних вимог позивача та також визнає обставини зазначені ним. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищезазначене судом було перевірено законність вимог позивача та встановлено про наявність правових підстав для задоволення позову та застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Як вбачається з матеріалів справи виконання рішення припинено сторони примирилися та стягувачем подано заяву про повернення виконавчого листа стягувачеві. Частиною 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника Суд захищає право власності позивача, шляхом звільнення майна з-під арешту та припинення його розшуку, а конкретні дії по зняттю арешту та припиненню вчиняються державними виконавцями самостійно. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Outcome: approved