Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 20.11.2013 відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2013 відповідача визнано винним у скоєнні даної ДТП. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №000689-21-02-802-13 від 08.11.2013, відповідно до якого автомобіль [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Статус». 22.11.2013 до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» звернувся власник автомобіля [NUMBER] із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання Договору ПрАТ Страхова компанія «Статус» виплатило страхове відшкодування в розмірі 12 635 грн. Таким чином, після проведення виплати вказаних грошових коштів у ПрАТ «Страхова компанія «Статус» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі виплаченої суми. Відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу від 28.04.2014 право вимоги перейшло до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги,в заявлений спосіб Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. За викладених обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. 20.11.2013 відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2013 відповідача визнано винним у скоєнні даної ДТП. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту №000689-21-02-802-13 від 08.11.2013, відповідно до якого автомобіль [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Статус». 22.11.2013 до ПрАТ «Страхова компанія «Статус» звернувся власник автомобіля [NUMBER] із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання Договору ПрАТ Страхова компанія «Статус» виплатило страхове відшкодування в розмірі 12 635 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після проведення виплати вказаних грошових коштів у ПрАТ «Страхова компанія «Статус» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі виплаченої суми. Відповідно до договору про надання фінансових послуг факторингу від 28.04.2014 право вимоги перейшло до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ». Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 27.11.2014 позивач направив на адресу відповідача вимогу в порядку регресу №208, проте вона залишена без реагування. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, оскільки законодавством передбачено право страховика після виплати відшкодування звернутись до суду з регресним позовом до особи, відповідальної за завдані збитки, суд приходить до висновку, що позов про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованим та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved