Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача / заінтересована особа Ренійська міська рада Одеської області, третя особа [PERSON]/ про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власниками квартири [ADDRESS]. Однак крім [PERSON] у вказаної квартири зареєстрований, але не проживає його син відповідач по справі [PERSON] Відповідач не проживає за вказаною адресою вже більше пяти років, оскільки він виїхав та працює в іншій країні. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою обмежує позивача у вільному володінні та розпорядженні квартирою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги він підтримує, просить розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивач та його дружина є власниками квартири [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом на право власності на житло [NUMBER] від 18 листопада 1999 року. Однак крім [PERSON] та [PERSON] у вказаної квартири зареєстрований, але не проживає їх син відповідач по справі [PERSON] Відповідач не проживає за вказаною адресою вже більше пяти років, оскільки він виїхав та працює в іншій країні. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою обмежує позивача у вільному володінні та розпорядженні квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Місцезнаходження або місце проживання відповідача позивачу невідомо. З метою встановлення місцезнаходження [PERSON] позивач звернувся до Ренійського відділення Ізмаїльського відділу Національної поліції Головного територіального управління Національної поліції в Одеській області. Відповідно до довідки № 44/3/1/5544 від 20 вересня 2018 року, громадянин [PERSON], [INFO], останній раз виходив на звязок з батьками весною 2016 року, при цьому знаходився на лікуванні міської лікарні м. Одеси. На даний час вирішується питання щодо відкриття кримінального провадження за ознаками ст. 115 ч. 1 КК України. Проводяться подальші розшукові заходи, щодо встановлення місцезнаходження зниклого громадянина [PERSON] Таким чином, наявність реєстрації місця проживання [PERSON] у вказаної квартирі позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання /перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову з метою недопущення порушення права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved