Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що їй належить на праві власності в порядку спадкування житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що відповідач є її племінником, який з грудня 2008 року не проживає у вищевказаному будинку, але зареєстрований там і до теперішнього часу. Позивач вказав, що місцезнаходження відповідача їй невідоме. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задальнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, за згодою інших учасників справи, які не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухав позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2008 р. посвідченого нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Шевченко Т.В. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: буд. [ADDRESS] . Згідно до домової книги відповідач зареєстрований за адресою: буд. [ADDRESS] . Відповідно до довідки Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області № 749 від 16.07.2019 року [ADDRESS] . Згідно до акту обстеження від 16.07.2019 року відповідач зареєстрований за адресою: буд. [ADDRESS] , але не мешкає у бидинку з 2008 року по теперішній час. Судом встановлено, що з 2008 року відповідач не проживає в житловому будинку буд. [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2008 року, тобто більше року в будинку без поважних причин не проживає. Відповідач не спростував обставини, викладені у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, належним [PERSON] . Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved