Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 15000,00 грн. та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що при укладанні договору, менеджером відповідача не було надано позивачу ретельно ознайомитись із змістом договору фінансового лізингу, оскільки після підписання договору були ним були виявлені нові обставини договору, у зв?язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача авансовий платіж - грошові кошти в сумі 15000,00 грн. та витрати на правову допомогу. Такими діями представник відповідача ввела позивача в оману. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, подали до суду заяву відповідно до якої просили справу слухати у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомив, подав заперечення та заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та представника відповідача, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №001141. Договір фінансового лізингу № 001141 вчинений у письмовій формі, підписаний позивачем на кожному аркуші зазначеного договору. Того ж дня, 27.02.2015, на виконання договору, позивач сплатив відповідачу 15000,00 грн. - 10 % від загальної суми, передбаченої договором, яка була сплачена позивачем відповідно до умов договору та відноситься до інших витрат, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем не надано, жодного належного та допустимого доказу щодо факту введення його в оману, наявності в діях відповідача умислу. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про договір є особисте підписання позивачем кожної сторінки договору, та заяву про повноту отриманої інформації. Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписаний позивачем та повноважною особою відповідача та скріплений його печаткою, з дотриманням вимог ст.ст. 202, 203 ЦК України до чинності правочину. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилався позивач та представник позивача, а саме, що предмет лізингу в договорі не визначений індивідуальними ознаками, умови договору є несправедливими та такими, що суперечать принципу добросовісності і створюють істотиний дисбаланс прав та обов'язків, та й інші обставини на які посилався позивач та його представник в позовній заяві, повністю та беззаперечно спростовуються матеріалами справи. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідача, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed