Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, а тому спадкоємство здійснюється за законом. На час відкриття спадщини разом із [PERSON] мешкав її син [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке відкрилось після смерті [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав юридично. Таким чином право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [PERSON] перейшло до [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За час життя [PERSON] також заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач (син спадкодавця) та відповідач (дружина спадкодавця) є єдиними спадкоємицями першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак він постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся. Відповідач у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на користь позивача. В подальшому при зверненні до нотаріальної контори, позивачу було надано перелік документів, які необхідно надати для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, однак надати оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно позивач не зміг, з причини його втрати. З зазначених підстав державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області склала постанову від 26 травня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про визнання позову, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] бабка позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , зазначені правовідносини регулюються нормами ЦК Української РСР чинними на час відкриття спадщини. За час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що передбачено ст. 527 ЦК Української РСР. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~548\~ЦК Української\~РСР,\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не \~допускається \~прийняття \~спадщини \~ \~під \~ \~умовою \~ \~або \~ \~з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР. На час відкриття спадщини разом із [PERSON] мешкав її син [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке відкрилось після смерті [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав юридично. Таким чином право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [PERSON] перейшло до [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась після [INFO] , зазначені правовідносини регулюються нормами ЦК України 2003р. чинними на час відкриття спадщини. За час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач (син спадкодавця) та відповідач (дружина спадкодавця) є єдиними спадкоємицями першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак він постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Через деякий час, при зверненні до нотаріальної контори, позивачу було надано перелік документів, які необхідно надати для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, однак надати оригінал правовстановлюючого документу позивач не зміг, з причини його втрати. З зазначених підстав державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області склала постанову від 26 травня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, позивач надав суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлої [PERSON] , документи підтверджуючі факт сумісного проживання позивача з [PERSON] та [PERSON] , та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному\~випадку визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб. Отже,\~всі вказані\~обставини знайшли\~своє підтвердження\~у судовому\~засіданні та\~не викликають\~у суду\~жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved