Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2017 він зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі ДРАЦС реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №131. Від даного шлюбу дітей у них не має. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя. На даний час вони проживають окремо, шлюбних віносин не підтримують на протязі чотирьох років. Добровільно відповідач шлюб розірвати не бажає. За таких обставин збереження сім`ї позивач вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати, судові витрати залишити за ним. В судове засідання позивач не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява, у якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце судового засідання через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, а також вважається повідомленою відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно повторного свідоцтва про одруження від 27.07.2017 серії [NUMBER] (а.с. 4), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 110-113 СК України. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, належним чином повідомлена відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, за таких обставин, суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не висловила своє побажання щодо прізвища, яким вона бажає іменуватись після розірвання шлюбу, тому суд вважає можливим залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно його позовних вимог, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved