Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з наступними збільшеними позовними вимога, з яких яких просив визнати незаконними дії відповідача з направлення коштів за депозитним вкладом [PERSON] на погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Лайн ЛТД», стягнути 1251122,87 грн. банківського вкладу, 794960,04 грн. вісім відсотків річних, 1397461,96 грн. інфляційних збитків, 3 441,00 грн. та 229,41 грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору, а всього - 3447 215,28 грн. Позов мотивує тим, що уклав 08.06.2006 р. договір банківського вкладу («Стандарт») №2630/01/24843 на суму 78193,00 Євро строком на 367 днів, до 10.06.2007 року з умовою автоматичної пролонгації строку дії договору. Зазначені кошти були внесені позивачем в повному обсязі на депозитний рахунок відповідача 08.06.2006 року відповідно до квитанції № 71075. 24 січня 2013 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення банківського вкладу, в який він просив повернути банківський вклад, а також проценти нараховані на суму вкладу відповідно до умов договору банківського вкладу. 28 лютого 2013 року відповідачем було направлено позивачу у відповідь лист, в якому він посилається на те, що майнові права по вкладу були взяті під заставу відповідно до умов Договору застави майнових прав № 098/06-3 від 08.06.2006 року в забезпечення зобов'язань згідно кредитного договору № 039/069-К від 10.05.2006 року по кредиту ТОВ «Трейд Лайн ЛТД». А також, що у зв'язку з порушенням ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» умов кредитного договору та наявною простроченою заборгованістю, відповідач на виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 29.04.2009 року укладеного між Позивачем та відповідачем направив кошти за вкладом на погашення заборгованості ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» в наступному порядку: - 08.02.2010 року в сумі нарахованих процентів 713,91 Євро; - 22.02.2010 року в сумі вкладу 79193,00 Євро. Позивач вважає, що його права та інтереси порушені незаконними діями відповідача, а тому звернувся до суду, просить позов задовольнити та стягнути на свою користь зазначену суму в гривневому еквіваленті відповідно до курсу Національного банку України, а також 8% річних передбачених договором, та інфляційні збитки. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та дав пояснення по суті позову, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення, відповідно до яких вважає, що договір про відступлення права вимоги №2630/01/24843 від 08.06.2006 року вступив в силу з моменту невиконання ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» своїх зобов'язань по сплаті кредиту, а позивач був повідомлений належним чином про вступ у дію договору про відступлення права вимоги. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечили представник позивача та представник відповідача Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.06.2006 р. між [PERSON] та Дніпропетровською філією ВАТ «Кредобанк», яка діяла в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» (перейменоване в Публічне Акціонерне Товариство «Кредобанк») був укладений договір банківського вкладу («Стандарт») №2630/01/24843 на суму 78 193,00 Євро строком на 367 днів, до 10.06.2007 року з умовою автоматичної пролонгації строку дії договору. Зазначені кошти були внесені позивачем в повному обсязі на депозитний рахунок відповідача 08.06.2006 року відповідно до квитанції № 71075. Відповідно до п. 3.1. договору банківського вкладу, розмір процентів, які нараховуються на суму банківського вкладу становить 8% річних. Відповідно до п. 4.1.4. договору банківського вкладу, вкладник має право по закінченню строку дії договору отримати суму вкладу та проценти. Відповідно до п. 4.3.5. договору банківського вкладу, банк зобов'язаний на вимогу вкладника повернути йому внесену суму вкладу в повному об'ємі і провести остаточний розрахунок по процентам. Крім цього, між позивачем та відповідачем 08.06.2006 року був укладений договір застави майнових прав № 098/06-з відповідно до якого предметом застави майнових прав були майнові права позивача на отримання суми вкладу та процентів, нарахованих на суму вкладу за договором банківського вкладу («Стандарт») №2630/01/24843 від 08.06.2006 року на суму 78 193,00 Євро. Як вбачається з п. 5.3. Договору застави майнових прав, звернення стягнення на предмет застави здійснюється: шляхом укладення/вступу у силу договору про відступлення прав вимоги Предмету застави. Як вбачається з п. 8.1. Договору застави майнових прав, при частковому виконанні Заставодавцем (позивачем) забезпеченого зобов'язання застава зберігається в повному обсязі, тобто передбачено право позивача на збереження предмету застави шляхом часткового виконання забезпеченого зобов'язання, про що він має бути повідомлений. Крім цього, 29.04.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відступлення права вимоги (з відкладальною умовою) по договору банківського вкладу №2630/01/24843 від 08.06.2006 року. Як вбачається з п. 3 Договору про відступлення права вимоги, цей договір вступає в силу з моменту невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором по сплаті кредиту, процентів, комісій та інших кредитних зобов'язань, що випливають з кредитного договору Як вбачається з п.4 Договору, протягом 2-х банківських днів від набрання чинності цим договором, новий кредитор повідомляє первісного кредитора про вступ в дію цього договору та набуття ним права вимоги, що не було зроблено відповідачем, а отже було позбавлено позивача права на добровільне виконання зобов'язань забезпечених договором застави майнових прав, що передбачено п. 8.1. Договору застави майнових прав, а також призвело до порушення прав позивача передбачених чинним законодавством України. 24 січня 2013 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення банківського вкладу, в який він просив повернути банківський вклад, а також проценти нараховані на суму вкладу відповідно до умов договору банківського вкладу, так як вважав, що його кошти перебувають на депозитному рахунку, оскільки не був повідомлений про їх списання. 28 лютого 2013 року відповідачем було направлено позивачу у відповідь лист, в якому він посилається на те, що майнові права по вкладу були взяті під заставу відповідно до умов Договору застави майнових прав № 098/06-3 від 08.06.2006 року в забезпечення зобов'язань згідно кредитного договору № 039/069-К від 10.05.2006 року по кредиту ТОВ «Трейд Лайн ЛТД». А також, що у зв'язку з порушенням ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» умов кредитного договору та наявною простроченою заборгованістю, відповідач на виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 29.04.2009 року укладеного між Позивачем та відповідачем направив кошти за вкладом на погашення заборгованості ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» в наступному порядку: - 08.02.2010 року в сумі нарахованих процентів 713,91 Євро; - 22.02.2010 року в сумі вкладу 79193,00 Євро. Представником відповідача на підтвердження своїх заперечень були надані копії листів Вих. № 227 від 11.02.2010р., № 03 від 05.01.2010р., № 39 від 15.01.2010р. з яких вбачається, що вони направлялись на адресу ТОВ «Трейд Лайн ЛТД» і ними відповідач повідомляв третю особу про наявну заборгованість за кредитним договором. Дані листи не беруться до уваги судом, як доказ повідомлення позивача про вступ у дію договору про відступлення права вимоги оскільки були направлені у рамках договірних відносин між відповідачем та третьою особою, а отже не являються підтвердженням повідомлення відповідачем позивача про вступ у дію договору про відступлення права вимоги. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний незалежно від банківського вкладу видати вклад за договором банківського вкладу на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з відповідача, позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу України), якщо інше не встановлено главою 72 Цивільного кодексу України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як зазначено в ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. З вищевикладеного вбачається, що позивач належним чином виконав умови договору банківського вкладу, передав кошти на депозитний рахунок, а відповідач таємно, в порушення умов договору, чинного законодавства України, та умов договорів укладених між ним та позивачем розпорядився коштами позивача чим позбавив останнього права на вільне розпорядження своїм майном, а також на добровільне виконання договору застави майнових прав (п. 8.1. Договору застави майнових прав). Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про визнання незаконними дій відповідача з направлення коштів за депозитним вкладом позивача на погашення заборгованості третьої особи, а також стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу. Крім того, договір банківського вкладу («Стандарт») №2630/01/24843 від 08.06.2006 року був укладений між позивачем та відповідачем у валюті Євро. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявляються вимоги про стягнення з відповідача банківського вкладу у національній валюті; у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу НБУ станом на дату подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України, а отже з відповідача на користь позивача має бути стягнуто банківський вклад у сумі 1 251122 (один мільйон двісті п'ятдесят одна тисяча сто двадцять дві) грн. 87 коп. На підставі ст. 625 ЦК України, а також п. 3.1. договору банківського вкладу («Стандарт») №2630/01/24843 від 08.06.2006 року з відповідача на користь позивача слід стягнути 8% річних за період користування коштами позивача, який складає 2899 днів у сумі 794 960 (сімсот дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот шістдесят) грн. 04 коп. Крім того на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні збитки за період користування коштами позивача у розмірі 1397 461 (один мільйон триста дев'яносто сім тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 96 коп. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп. та 229 грн. 41 коп.

Outcome: approved