Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.02.2009 р. між ПАТ «Плюс Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 0362/Н11/95/0068900 про надання позичальнику кредиту в розмірі 2369,90 грн. Згідно генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами ТОВ «ФК «Гарант Плюс» від 06.10.2008 р. ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбав у ТОВ «ФК «Гарант Плюс» права кредитодавцю за вищевказаним кредитним договором по відношенню до відповідача. Відповідачка з моменту отримання кредитних коштів порушувала терміни погашення кредиту. Станом на 08.01.2014 року заборгованість [PERSON] перед позивачем ПАТ «Ідея Банк»» складає 11114,18 грн., з яких: прострочений борг - 2369,90 грн., прострочені проценти - 3545,89 грн.; строкові проценти - 50,33 грн.; нарахована плата за обслуговування кредиту - 177,70 грн; прострочена плата за обслуговування кредиту - 159,24 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 4396,12 грн. та віндикаційні витрати 415,00 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилась. Від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов визнає, однак враховуючи, що вона пенсіонерка, не має інших доходів крім пенсії, просить зменшити розмір пені. До заяви додала копію пенсійного посвідчення. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяви представника позивача та відповідача, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 03.02.2009 р. між ТОВ «ФК «Гарант Плюс», яке відступило свої вимоги за кредитним договором ВАТ «Плюс Банк, правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 0362/Н11/95/0068900 про надання позичальнику кредиту в розмірі 2369,90 грн. строком по 03.08.2010 року (а.с.12,13). Згідно п.п.3.3.2 договору відповідач [PERSON] зобов'язалась погашати банку кредит та сплачувати проценти і комісії у порядку визначеному розділом 4 Договору. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, і станом на 08.01.2014 року у неї виникла заборгованість. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляється виконувати свої зобов'язання перед позивачем. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків: Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти У встановлений договором та законом термін, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків та пені не приймала. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Отже, заявлені Банком вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, за відсотками, плати за обслуговування кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення пені та віндикаційних витрат, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 постанови пленуму ВСС від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Як уже вище зазначалося відповідач подала заяву про зменшення розміру пені у зв'язку із тим, що вона є пенсіонеркою та не отримує інших доходів крім пенсії. Таким чином, беручи до уваги заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи, враховуючи її заяву, суд приходить до висновку про зменшенню розміру нарахованої пені з 4396,12 грн. до 2370,00 грн. Щодо стягнення віндикаційних витрат, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат та з чого вони складаються. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial