Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 5238,67 грн., витрати на правову допомогу в сумі 750,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2010 року о 09.45 годин з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Фольцваген», д.н. [NUMBER] (транзитний), була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння дорожньо-транспортної [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина водія [PERSON] в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Деу», д.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], який на момент пригоди мав поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності №ВС/6493810, укладеного з «СК «Оранта». Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. В зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 11.03.2011 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 4523,67 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.12.2010 року о 09.45 годин [PERSON], керуючи автомобілем «Фольцваген», д.н. [NUMBER] (транзитний), по бул. Лепсе, 77 в м. Києві, порушив п. 13.1 ПДР України - не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Деу» д.н. [NUMBER], чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. На дату ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Автомобіль «Деу» д.н. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ВС/6493810, укладеного з «СК «Оранта»». Внаслідок ДТП автомобілю «Деу» д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] який керував автомобілем «Фольцваген»», д.н. [NUMBER] (транзитний). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2011 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу складеного оцінювачем [PERSON] 04.01.2011 року, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Деу», д.н. [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП складає 4523,67 грн. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності висновку оцінювача, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. 10.02.2011 року потерпілий, з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відповідно 11.03.2011 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 4523,67 грн. Вказане підтверджується платіжним дорученням №869 від 11.03.2011 року. Також, позивачем за послуги аварійного комісара було сплачено 715,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №665 від 24.02.2011 року. Отже, позивачу завдано матеріальної шкоди на загальну суму 5238,67 грн. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 5238,67 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь 750,00 грн. витрат на правову допомогу, на що слід зазначити наступне. 17.09.2012 року між позивачем МТСБУ та ФОП [PERSON] було укладено контракт про надання правової допомоги. За надану правову допомогу позивачем було сплачено суму в розмірі 750,00 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, також, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розрахунок наданий позивачем є вірним, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 750,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved