Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про визнання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2015 у м. Дніпропетровську в районі будинку №18 по вул. Рогальова сталося ДТП, за участю транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить їй на праві власності. ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] вимог ПДД, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2015. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована уПриватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/556653. Позивач 25.11.2015 надала ПАТ «Страхова компанія «Україна» письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. Позивач надала для огляду представнику страховика пошкоджений автомобіль «КІА», державний номерний знак [NUMBER] та усі необхідні документи, передбачені Законом. Наприкінці січня 2016 року МТСБУ листом повідомила позивача, що згідно наданої [PERSON] копії поліса №АІ/556656, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки «КАМАЗ», державний номерний знак [NUMBER] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/5566563, виданий СК ПрАТ «СК Україна». 10.02.2016 позивач направила до МТСБУ заяву, оскільки на цей час не була відома інформація про поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON], тобто не було відомо строк дії поліса та дата його укладання. 18 лютого 2016 року МТСБУ повідомила позивача, що за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 25.11.2015 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до транспортного засобу, державний номерний знак якого АЕ 4038 ВВ. В єдиній централізованій базі даних МТСБУ відсутню інформація, щодо зазначеного полісу АІ/5566563 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також усі звернення позивача до страховика, щодо виплати страхового відшкодування були проігноровані. Позивач вважає, що поліс №АІ/5566563 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений між ПрАТ СК «Україна» та [PERSON] не дійсним. На підставі зазначеного позивач просить визнати поліс №АІ/5566563 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений між ПАТ СК «Україна» та [PERSON] недійсним та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. В судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 25.11.2015 у м. Дніпропетровську в районі будинку №18 по вул. Рогальова сталося ДТП, за участю транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «КІА», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить їй на праві власності. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована уПриватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/556653. Позивач 25.11.2015 надала ПАТ «Страхова компанія «Україна» письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. Однак з матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2016 року МТСБУ повідомила позивача, що за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в єдиній централізованій базі даних МТСБУ станом на 25.11.2015 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по відношенню до транспортного засобу, державний номерний знак якого АЕ 4038 ВВ. В єдиній централізованій базі даних МТСБУ відсутню інформація, щодо зазначеного полісу АІ/5566563 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, на момент звернення до суду повинно існувати порушення прав чи законних інтересів позивача. Дана обставина є обов'язковою умовою для звернення до суду, як це передбачено ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України, відповідно до яких: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд вважає, що звертаючись з позовом про визнання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності недійсним, позивачем не надано договір, а саме поліс №АІ/5566563 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений між ПАТ СК «Україна» та [PERSON], а тому неукладений договір не може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed