Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію, в якому зазначив, що [PERSON] мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , і безпосередньо отримує послуги централізованого опалення від ОКП «Донецьктеплокомуненерго». У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті одержаних та спожитих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком відповідача № 11430 в період з 01.10.2013 року по 01.03.2018 року утворилась заборгованість у сумі 32426 грн. 54 коп. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість за надану теплову енергію у сумі 16677 грн. 90 коп., індекс інфляції у розмірі 4392 грн. 97 коп., 3 % річних у розмірі 802 грн. 20 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. 00. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.08.2019 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] А.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність; позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає частково та просить застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. З особового рахунку [ADDRESS] [NUMBER] по квартирі [ADDRESS] вбачається, що вартість послуг з теплопостачання нараховувалась, однак не оплачувалась з жовтня 2013 року, та з січня по лютий 2018 року, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 16677 грн. 90 коп. Згідно копії ухвали Селидівського міського суду від 11.04.2018 року відмовлено ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених\~Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 20 3акону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~статтею 525 ЦКУ\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Квартира відповідача є невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є користувачем теплоенергії, яку надає позивач. А саме\~з моменту підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення. Позивачем було надано теплову енергію до будинку [ADDRESS] . Тому суд вважає, що відповідач [PERSON] несе відповідальність за зобов`язанням, щодо сплати послуг за теплоенергію. Що стосується суми заборгованості, яку належить стягнути з відповідача, суд зазначає наступне. За змістом частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Саме такий висновок роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі №761/12553/15-ц. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , заборгованість виникла у період з жовтня 2013 року по лютий 2018 року. Суд звертає увагу, що в квітні 2016 року за вказаним рахунком здійснено оплату у розмірі у розмірі 10 грн. (з урахуванням платежу). Натомість, суд не може прийняти даний платіж у якості сплати заборгованості, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дана виплата в погашення заборгованості за вказаним розрахунком. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати позовну даність, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2016 року задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 травня 2016 року по 01 березня 2018 року. Оскільки на час розгляду справи заборгованість не оплачена та завдає збитків позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню за період з 1 травня 2016 року по 01 березня 2018 року, виходячи з наступного. \~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача за період з травня 2016 року по лютий 2018 року індекс інфляції у розмірі 1102 грн. 74 коп., три відсотки річних у розмірі 245 грн. 03 коп. з урахуванням строку позовної давності. У відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп., та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 1028 грн. 31 коп. (53,53 %).

Outcome: partial