Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ «Овертайм», про стягнення заборгованості за договором. Свій позов мотивував тим, що 02.09.2008 року між позивачем та ТОВ «Овертайм» було укладено кредитний договір б/н щодо надання останньому кредиту на суму 23 000000,00 доларів США строком на 12 років зі сплатою процентної ставки в розмірі LIBOR (місячний) +7,5 % річних. В даний договір вносилися зміни договорами від 26 жовтня 2009 року та від 23 червня 2011 року. Банк сої зобов'язання виконав. Натомість, позичальник перестав виконувати свої обов'язки, непогашена та прострочена заборгованість станом на 31.05.2013 року складала 28 666 753,58 доларів США. Ухвалою Господарського суд Вінницької області від 07.11.2012 року було порушено провадження у справі про банкрутство позичальника, а ухвалою цього ж суду від 19.09.2013 року затверджено реєстр кредиторів, згідно з яким банк визнано кредитором на загальну суму 281 642 700,00 грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору між банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки від 26 жовтня 2009 року, відповідно до якого поручитель зобов'язалася перед банком відповідати за виконання грошових зобов'язань позичальника в обсязі 9 600 000,00 доларів США. Зважаючи на невиконання зобов'язань позичальником, банк просить стягнути з поручителя заборгованість в сумі 76 732 800,00 грн. - гривневий еквівалент 9 600 000,00 доларів США, та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, надавши письмові заперечення (т.2, а.с.71-72). При цьому пояснив, що стягнення з поручителя вказаної суми призводить до подвійного стягнення суми боргу, адже включення в реєстр кредиторів є рішенням про стягнення заборгованості з позичальника, в справі про банкрутство позивач не залучив [PERSON], як третю особу. Крім того, зазначив, що позивач має можливість звернути стягнення на заставлене майно, а не стягувати вказану суму з поручителя, відповідач в разі погашення нею заборгованості позичальника не зможе набути статус кредитора у господарській справі. В судові засідання, призначені на 03 та 10 лютого 2014 року, ні відповідач, ні її представник не з'явилися, підстави для відкладення розгляду справи 10 лютого 2014 року були відсутні, тому суд розглянув справу без їх участі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Разом з тим, до суду надав свої пояснення, викладені в письмовій формі, відповідно до яких зазначив, що сума заборгованості позичальника підтверджена рішенням суду, а грошових коштів та майна позичальника є недостатньо для задоволення в повній мірі вимог кредиторів, зокрема позивача (т.2,а.с.181-182). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 546, 549, 553-554, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 02 вересня 2008 року між Банком та ТОВ «Овертайм» був укладений кредитний договір б/н, який набув чинності з моменту його реєстрації в Національному банку України - 11.09.2008 року. Відповідно до цього договору банк зобов'язався надати кредит в розмірі 23 000 000,00 доларів США строком на 12 років зі сплатою процентної ставки в розмірі LIBOR + 7,5 % річних. Договорами від 26 жовтня 2009 року та від 23 червня 2011 року до вказаного договір вносилися зміни. Зокрема, в частині зміни процентної ставки та надання додатково кредиту в розмірі 1 730 000,00 доларів США (т.1. а.с.169-217). Позивач належно виконав свої договірні зобов'язання. Натомість, ТОВ «Овертайм не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2013 року складала 28 666 753,58 доларів США (т.1, а.с.222-223). Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.11.2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Овертайм» (т.2, а.с.183-185). Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.09.2013 року, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2013 року, було затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Овертайм», згідно з яким Банк визнано кредитором на загальну суму 218 642 700,00 гривень, в тому числі 123 497 638,30 грн. - перша черга та 95 059 575,05 грн. - четверта черга (т.2, а.с.208-231). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини справи встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Враховуючи вказані положення обставини щодо розміру заборгованості позичальника встановлені Господарським судом Вінницької області при вирішенні вказаної господарської справи та доказуванню не підлягають. Вказане рішення суду не виконане. При цьому суд враховує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. 26 жовтня 2009 рок між банком, позичальником та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідно до вказаного договору поруки поручитель зобов'язалася відповідати за виконання позичальником своїх зобов'язань в розмірі 9 600 000,00 доларів США та зобов'язалася в інтересах банку як основний боржник негайно на першу вимогу сплатити будь-яку суму у будь-який час, коли позичальник не сплатить будь-яку таку суму на належну дату платежу згідно з кредитним договором або у зв'язку з ним (т.1, а.с.214-246). Заперечуючи щодо задоволення позову відповідач посилається на подвійність стягнення суми боргу. Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну відповідальність) поручителя. З договору поруки вбачається, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором в обсязі 9 600 000,00 доларів США, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо. Таким чином, ст. 543 ЦК України надає кредитору право вимагати виконання солідарного зобов'язання як від усіх солідарних боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Щодо посилання представника відповідача на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 19.09.2013 року, якою визнані вимоги позивача щодо боржника ТОВ «Овертайм» про стягнення заборгованості по кредитному договору, то дана обставина не позбавляє позивача права звернення з позовом до поручителя про стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору, оскільки заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється належним його виконанням. Відповідачем не надано доказів щодо виконання зобов'язань та погашення заборгованості позичальником по кредитному договору. Даний висновок суду узгоджується з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин». Щодо заперечень відповідача, що банк має право звернути стягнення на заставлене майно, то суд звертає увагу, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві, про що також наголошується у вказаній вище постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Не бере до уваги суд і твердження відповідача щодо неможливості відповідача набути статусу кредитора у справі про банкрутство, оскільки відповідно до ст.544 ЦК України боржник, який виконав зобов'язання має право зворотної вимоги до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Тобто, при виконанні зобов'язання, забезпеченою порукою, відповідач набуває право вимоги до ТОВ «Овертайм» і в силу положень ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» може виступити як поточний кредитор. Щодо незалучення відповідача банком в якості третьої особи в справі про банкрутства позичальника, то суд звертає увагу, що дане твердження не ґрунтується на нормах Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення на користь позивача гривневого еквіваленту розміру заборгованості поручителя, що становить за курсом НБУ ( 1 долар США - 7,993 грн.) на день пред'явлення позову - 76 732 800 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved