Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 червня 2017 року він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу садибу, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з житлового будинку під літ.«А» дерев'яного 1945 року побудови, загальною площею 45,9 м2, житловою площею 23,8 м2, та надвірних споруд: веранди цегляної під літ. «а»; сараю цегляного під літ. «В»; гаража цегляного під літ. «Г»; убиральні дощатої під літ. «Д»; огорожі дощатої №1-2. При підписанні договору купівлі-продажу позивач сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 49000 грн., а він, у свою чергу, передав йому нерухоме майно, правовстановлюючі документи на нерухоме майно та розписку про отримання коштів. З того часу позивач користується придбаною садибою, здійснює капітальний ремонт, повністю утримує за власний рахунок. Також сторони домовилися, що посвідчать договір купівлі-продажу нотаріально у строк до 20.07.2017 року. Відповідач свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу в обумовлений строк не виконав, а численні звернення позивача до нього з цього приводу залишились без уваги. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на садибу, що розташована в [ADDRESS], яка складається з житлового будинку під літ.«А» дерев'яного 1945 року побудови, загальною площею 45,9 м2, житловою площею 23,8 м2, та надвірних споруд: веранди цегляної під літ. «а»; сараю цегляного під літ. «В»; гаража цегляного під літ. «Г»; убиральні дощатої під літ. «Д»; огорожі дощатої №1-2. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 7 червня 2017 року за договором купівлі-продажу відповідач продав позивачу садибу, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з житлового будинку під літ.«А» дерев'яного 1945 року побудови, загальною площею 45,9 м2, житловою площею 23,8 м2, та надвірних споруд: веранди цегляної під літ. «а»; сараю цегляного під літ. «В»; гаража цегляного під літ. «Г»; убиральні дощатої під літ. «Д»; огорожі дощатої №1-2. На підтвердження укладеної угоди відповідач написав розписку (а.с. 16), з якої вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме, його ціну, порядок передачі майна, порядок оплати вартості та про наступне нотаріальне посвідчення договору в строк до 20.07.2017 року. В той же день позивач здійснив розрахунок з відповідачем за придбане нерухоме майно, а останній, у свою чергу, передав йому нерухоме майно та правовстановлюючі документи на це майно. З того часу позивач користується придбаною садибою, здійснює капітальний ремонт, повністю утримує за власний рахунок. Однак, право власності [PERSON] до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконала взяті на себе зобов'язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved