Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням основного боргу та встановленого індексу інфляції, відсотків від простроченої суми вказуючи, що 26 грудня 2011 року ним було видано довіреність на імя [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] за № 3547 про відчудження його особистого майна. 30 жовтня 2012 року під час продажу квартири, що перебувала у його власності від державного нотаріуса йому випадково стало відомо, що 20 березня 2012 року [PERSON], діючи від його імені на підставі зазначеної вище довіреності, уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме - споруди господарського призначення з прибудовою та підвалами, що знаходяться по бульвару Шевченка 345/1 в м. Черкаси. Вказане майно належало йому на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2011 в справі № 2-3016/11. У відповідності до п.2.1 договору від 20.03.2012р., продаж майна за домовленістю сторін вчинено за 966 500 грн., які отримані [PERSON], як представником продавця, від Покупців готівкою до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором Відповідач підтвердив факт повного розрахунку за продане майно і відсутність щодо покупців будь-яких претензій фінансового характеру. Таким чином, з 20 березня 2012 року по день звернення до суду [PERSON], діючи як його повірена особа не повідомила про укладення договору купівлі-продажу та не передала йому, як довірителю та власнику відчуженого майна, отримані від [PERSON] та [PERSON] (Покупців) кошти в розмірі 966 500 грн. (девятсот шістдесят шість тисяч пятсот) грн. Будь-якого звіту, всупереч ст. 1006 ЦК України про виконання вказаних дій не надала. Крім того, зазначає, що з 30 жовтня 2012 року - часу, коли йому достовірно стало відомо про порушення його прав та інтересів внаслідок безоплатного відчуження права власності на торгівельний павільйон, - [PERSON] на зв'язок не виходила та не вчиняла жодних дій, направлених на належне виконання свого обовязку передати довірителю одержані нею, як повіреною особою, грошові кошти в сумі 966 500 грн. Грошове зобовязання [PERSON] перед ним не виконано, борг у сумі 966 500грн не повернутий. Вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України він має право на відшкодування інфляційного збільшення та 3% річних, що за розрахунком позивача складає за період з 20 березня 2012 року по 26 жовтня 2015 року 1 809 560 грн., оскільки грошові кошти не повернуті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, його представник адвокат [PERSON] вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Представник відповідачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Крім того звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності оскільки вважають, що позовна давність сплила 21.03.2015р, тобто на момент звернення до суду із позовом позивач пропустив строк звернення до суду оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення був укладений 20.03.2012р. В судове засідання 21.12.2016р. ні відповідачка, ні адвокат [PERSON] не з»явились, належними чином були повідомлені про день та час розгляду справи, 19.12.2016р. направили суду клопотання про відкладення розгляду спарви, без причин поважності неприбуття у судове засідання. Заслухавши пояснення адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки судом встановлено: - 26 грудня 2011 року [PERSON] було видано довіреність на імя [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] за № 3547, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] бути його представником перед третіми особами зокрема … із замовленням та отриманням усіх необхідних йому та передбаченим законодавством України документів для продажу належної йому споруди господарського призначення за адресою м.Черкаси бул.Шевченка 345/1, а також продажу від його імені цього нерухомого майна…. одержувати належні йому гроші за попереднім договором та за договором купівлі-продажу вказаного нерухомого майна - 20 березня 2012 року [PERSON], діючи від імені позивача на підставі зазначеної вище довіреності, уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме - споруди господарського призначення з прибудовою та підвалами, що знаходяться по бульвару Шевченка 345/1 в м. Черкаси, вартість якого склала 966 500грн - 30 жовтня 2012 року під час продажу квартири, що перебувала у власності [PERSON], останньому від державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] випадково стало відомо, що - споруди господарського призначення з прибудовою та підвалами, що знаходяться по бульвару Шевченка 345/1 в м. Черкаси належали на праві власності [PERSON] на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2011 в справі № 2-3016/11 продані. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п.2.1 зазначеного договору від 20.03.2012р., продаж майна за домовленістю сторін вчинено за 966 500 грн., які отримані [PERSON], як представником продавця, від Покупців готівкою до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором відповідачка [PERSON] підтвердила факт повного розрахунку за продане майно і відсутність щодо покупців будь-яких претензій фінансового характеру. З дня вчинення правочину 20 березня 2012 року по теперішній час [PERSON], діючи як повірена особа [PERSON], не повідомила про укладення договору купівлі-продажу та не передала останньому, як довірителю та власнику відчуженого майна, отримані від [PERSON] та [PERSON] (покупців) кошти в розмірі 966 500 грн. (девятсот шістдесят шість тисяч пятсот) грн., на зв'язок не виходила та не вчиняла жодних дій, направлених на належне виконання свого обовязку передати довірителю одержані нею, як повіреною, грошові кошти в сумі 966 500 грн. Грошове зобовязання [PERSON] перед [PERSON] станом на 29.10.2015року та на момент розгляду справи в суді не виконано, грошові кошти не повернуто. За змістом ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Як зазначено в ч.1 ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Виходячи з положень ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. З наведеного вбачається, що договір доручення, може посвідчуватись довіреністю, та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору. Обов'язки повіреного передбачені ст.1006 ЦК України. В тому числі відповідно до п.3 ч.1 цієї статті повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. За змістом ч.1.ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідачка [PERSON], як повірена за дорученням, свого імперативного обов'язку, що встановлений безпосередньо законом, не виконала, грошові кошти, отримані за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2012р., позивачу не передала, тобто порушила приписи ст. 1006 ЦК України, за яким повірений зобов'язаний передати все одержане за договором довірителеві. Сума боргу на дату подачі позовної заяви до суду складає 966 500 грн. Крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача загальна сума простроченої заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми в період з 20 березня 2012 року по 26 жовтня 2015 року, становить 1 809 560 грн.: сума простроченої заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 1 705 099 грн. = 966 500 грн. (сума боргу) х 176,42% (процент інфляції за період з березня 2012 року по вересень 2015 року включно); три проценти річних в розмірі 104 461 грн.= 3% X 966 500 грн. (сума боргу) х 1315 (кількість днів прострочки ) /365дн. Однак суд не погоджується з періодом нарахування інфляційних та відсотків зазначених позивачем, а саме з 20.03.2012року по 26.10.2015р., але вважає що відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційного збільшення та 3% річних за період з29.10.2012р (моменту звернення до суду з позовом) по 26.10.2015р з урахуванням передбаченого строку позовної давності . Відповідно до розрахунку суду інфляційне збільшення за період 29.10.2012року по 26.10.2015року складає 621\~930грн. Відповідно до розрахунку суду три проценти річних за період з 29.10.2012року по 26.10.2015року складає 86 746,68 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. На даний час відповідач не повернув грошові кошти та не виконав своїх зобовязань. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими на законі та такими, що підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] підлягають грошові кошти, а саме сума основного боргу в розмірі 966 500грн., процентів за користування грошовими коштами за період з 29.10.2012р по 26.10.2015р. в сумі 86\~746,68грн, інфляційних витрат за період з 29.10.2012р по 26.10.2015р в сумі 621 930 грн, а всього 1\~675 176 грн. 68 коп ( один мільйон шістсот сімдесят п»ять тисяч сто сімдесят шість грн. 68коп.) Крім того суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення з даним позовом до суду з огляду на наступне. Нормами ст.ст.257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки. За ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права. В судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2012 року [PERSON], діючи від імені позивача на підставі зазначеної вище довіреності, уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, а саме - споруди господарського призначення з прибудовою та підвалами, що знаходяться по бульвару Шевченка 345/1 в м. Черкаси. Про вчинення даного правичну позивачу стало відомо 30 жовтня 2012 року під час продажу квартири, що перебувала у власності [PERSON], від державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], в суд позовна заява подана 29.10.2015року що свідчить на думку суду про вчасне звернення позивача з даним позовом до суду. При подачі позову позивач не сплатив судовий збір оскільки є інвалідом 2 гр. загального захворювання та звільнений від його сплати , а тому до стягнення з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України підлягає судовий збіру розмірі 6890 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Outcome: approved