Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що [INFO] в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON] ([INFO]) розміщено інформацію наступного змісту: „…Россия лишила лицензии адвоката [PERSON], который защищал женщину, обвинившую пропагандиста [PERSON] в развратных действиях против ее несовершеннолетних детей. Беспрецендентная история! Россия стала убежищем для обвиненного в педофилии. Кремль по сути признал, что российские спецслужбы руководят деятельностью пропагандиста [PERSON] и он находится под защитой российских спецслужб! Московский адвокат [PERSON] всегда был большим раздражителем для Кремля. Он защищал многих оппозиционеров, защищал украинцев [PERSON], [PERSON]. Но вот к [PERSON] обратилась за помощью сестра известного кремлевского пропагандиста [PERSON], которая обвинила [PERSON] в развратных действиях против ее детей: [INFO]... [PERSON] сбежал к своим российским хозяевам, и информация о его сексуальных преступлениях против детей стала достоянием гласности. И вот тут сразу стало ясно, кто стоит за [PERSON]. Новое открытое нарушение гражданских прав потерпевшей под давлением ФСБ Московская коллегия адвокатов лишила [PERSON] статуса адвоката! Теперь дело о педофилии [PERSON] развалено, и его сестра потеряла шансы на нормальную защиту. В поддержку [PERSON] выступили IV Форум свободной России, оппозиционный политик [PERSON], российский Союз солидарности с политзаключенными и другие, правозащитники из Швеции и США, жюри Премии имени А.А. Сахарова „За журналистику как поступок. Но Кремль вопреки общественному мнению поддержал обвиненного в педофилии пропагандиста. Думаю, теперь даже для самых наивных людей станет понятно, кто именно руководит деятельностью [PERSON]; Вище вказана інформація розміщена у відкритому доступі та є доступною для перегляду необмеженому колу осіб, в незалежності від того, чи є вони зареєстрованими користувачами соціальної мережі „Facebook за наступним посиланням: - [INFO]. Станом на 27.01.2020 року вищевказана публікація, яка розміщена [INFO] на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON], має 833 відмітки „подобається, 53 коментарі та 182 рази була переопублікована іншими користувачами соціальної мережі „Facebook. Також [INFO] в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON] ([INFO]) розміщено інформацію наступного змісту: „М-да… Сестра известного пророссийского пропагандиста [PERSON] подает в суд за домогательства к ее маленьким детям. Так вот он чего в Голландию уехал потому что если он со своими увлечениями в российскую тюрьму попадет, то там его оприходуют по полной программе. Вот какого ни возьми путиниста и врага Украины, а у него за душой сплошная грязь. Вище вказана інформація розміщена у відкритому доступі та є доступною для перегляду необмеженому колу осіб, в незалежності від того, чи є вони зареєстрованими користувачами соціальної мережі „Facebook за наступним посиланням: - [INFO]. Станом на 27.01.2020 року вищевказана публікація, яка розміщена [INFO] на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON], має 841 відмітки „подобається, 60 коментарів та 110 разів була переопублікована іншими користувачами соціальної мережі „Facebook. Проаналізувавши зміст інформації першої та другої публікації, позивач вважає, що інформація, поширена відповідачем на його персональній сторінці є недостовірною, неправдивою інформацією та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], оскільки відповідач поширив інформацію про скоєння злочину позивачем відносно неповнолітніх дітей. Однак на адвокатські запити правоохоронні органи та органи прокуратури повідомили, що відкритих кримінальних проваджень щодо [PERSON] не зареєстровано. Крім того, рішенням суду Північної Голландії від 20.03.2019 року визнано, що [PERSON] вчинила протиправну поведінку відносно [PERSON], звинувачуючи його у педофілії щодо її дітей, зобовязано її спостувати таку недостовірну інформацію та видалити її зі сторінки інтернету. Оскільки на день звернення до суду відсутні будь-які кримінальні провадження відносно [PERSON] про вчинення ним кримінальних правопорушень щодо дітей [PERSON], а так само відсутні і вироки судів з цього приводу, тому судові необхідно визнати таку інформацію у поширених публікаціях як недостовірною, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та зобовязати [PERSON] спростувати дану недостовірну інформацію і стягнути з нього на користь позивача всі судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] звертає увагу, що в обох публікаціях зазначена інформація ґрунтується вже на поширених раніше інтернет-публікаціях. Так в публікації в соціальній мережі „Facebook від [INFO] йдеться про те, що сестра позивача звертається до суду за захистом своїх прав у звязку з начебто домаганням до її неповнолітніх дітей, що вбачається з твердження „Сестра известного пророссийского пропагандиста [PERSON] подает в суд за домагательства к ее маленьким детям. При цьому, вказана публікація містить гіперпосилання на статтю під заголовком „[INFO], розміщену на веб-сайті „Цензор.НЕТ за посиланням [INFO]. Крім того, вказана стаття містить скрін-шот публікації [PERSON] на його власній сторінці у соціальній мережі „Facebook, де зазначено: „Итак, сестра [PERSON] в Москве. Теперь на него есть заявление по ст.135 УК РФ (развратные действия) в СК. Ждем его приезда в Москву. Добро пожаловать! А если не приедет, то педофил. Время пошло…, а також дослівні цитати цієї публікації. Тобто, всі ствердження в публікації від [INFO] є виключно субєктивною оцінкою [PERSON] описаних [PERSON] обставин. Друга публікація, поширена [INFO] є логічно і системно повязаною з попередньою інформацією. В ній йдеться про обставини звернення сестри позивача до правоохоронних органів у звязку з розпустою над її неповнолітніми дітьми (про що було описано в публікації [PERSON] від [INFO]), а також про обставини позбавлення [PERSON] статусу адвоката в Росії. При цьому, публікація від [INFO] містить гіперпосилання на статтю під заголовком „[INFO], поширену на сайті „Цензор.НЕТ за посиланням [INFO]. У вказаній статті аналогічно міститься скрін-шот та посилання на публікацію [PERSON] на його особистій сторінці у соціальній мережі „Facebook наступного змісту: „Только что, адвокатская палата города Москвы лишила меня статуса адвоката! Адвокатура в России, так долго державшаяся, наконец умерла. Таким чином, в публікації від [INFO] [PERSON] надав власну субєктивну оцінку обставинам позбавлення [PERSON] статусу адвоката в Москві (про що [PERSON] особисто написав на своїй сторінці в мережі „Facebook) в системному звязку з обставинами звернення сестри позивача до правоохоронних органів у звязку з розпустою над її неповнолітніми дітьми (про що попередньо також [PERSON] особисто зазначав на свій сторінці в соціальній мережі „Facebook). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1-2, ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. За змістом ч.1, ст.3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Положеннями ст.28 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності, яка кореспондується. Як наголошує ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Вказані положення також закріплені в статті 297 ЦК України. Згідно ч.1, ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Тобто право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Як рекомендує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON] ([INFO]) розміщено інформацію наступного змісту: „…Россия лишила лицензии адвоката [PERSON], который защищал женщину, обвинившую пропагандиста [PERSON] в развратных действиях против ее несовершеннолетних детей. Беспрецендентная история! Россия стала убежищем для обвиненного в педофилии. Кремль по сути признал, что российские спецслужбы руководят деятельностью пропагандиста [PERSON] и он находится под защитой российских спецслужб! Московский адвокат [PERSON] всегда был большим раздражителем для Кремля. Он защищал многих оппозиционеров, защищал украинцев [PERSON], [PERSON]. Но вот к [PERSON] обратилась за помощью сестра известного кремлевского пропагандиста [PERSON], которая обвинила [PERSON] в развратных действиях против ее детей: [INFO]... [PERSON] сбежал к своим российским хозяевам, и информация о его сексуальных преступлениях против детей стали достоянием гласности. И вот тут сразу стало ясно, кто стоит за [PERSON]. Новое открытое нарушение гражданских прав потерпевшей под давлением ФСБ Московская коллегия адвокатов лишила [PERSON] статуса адвоката! Теперь дело о педофилии [PERSON] развалено, и его сестра потеряла шансы на нормальную защиту. В поддержку [PERSON] выступили IV Форум свободной России, оппозиционный политик [PERSON], российский Союз солидарности с политзаключенными и другие, правозащитники из Швеции и США, жюри Премии имени А.А. Сахарова „За журналистику как поступок. Но Кремль вопреки общественному мнению поддержал обвиненного в педофилии пропагандиста. Думаю, теперь даже для самых наивных людей станет понятно, кто именно руководит деятельностью [PERSON]; Вище вказана інформація розміщена у відкритому доступі та є доступною для перегляду необмеженому колу осіб, в незалежності від того, чи є вони зареєстрованими користувачами соціальної мережі „Facebook за наступним посиланням: - [INFO]. Станом на 27.01.2020 року вищевказана публікація, яка розміщена [INFO] на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON], має 833 відмітки „подобається, 53 коментарі та 182 рази була пере опублікована іншими користувачами соціальної мережі „Facebook. [INFO] в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON] ([INFO]) також розміщено інформацію наступного змісту: „М-да… Сестра известного пророссийского пропагандиста [PERSON] подает в суд за домогательства к ее маленьким детям. Так вот он чего в Голландию уехал потому что если он со своими увлечениями в российскую тюрьму попадет, то там его оприходуют по полной программе. Вот какого ни возьми путиниста и врага Украины, а у него за душой сплошная грязь. Вище вказана інформація розміщена у відкритому доступі та є доступною для перегляду необмеженому колу осіб, в незалежності від того, чи є вони зареєстрованими користувачами соціальної мережі „Facebook за наступним посиланням: - [INFO]. Станом на 27.01.2020 року вищевказана публікація, яка розміщена [INFO] на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON], має 841 відмітки „подобається, 60 коментарів та 110 разів була переопублікована іншими користувачами соціальної мережі „Facebook. Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню в розумінні ч.1, ст.82 ЦПК України. Таким чином, позивач в особі свого представника довів суду публічне поширення інформації у описаних вище публікаціях відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу (ст.ст.15-23 ЦК). Згідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. [INFO] на веб-сайті „Цензор.НЕТ за посиланням [INFO] була опублікована стаття російського адвоката [PERSON] з його сторінки у соціальній мережі „Facebook під заголовком „[INFO] (т.2, а.с.13). На даній сторінці „Цензор.НЕТ міститься фотографія адвоката [PERSON] та сестри позивача. Вказана стаття містить скрін-шот публікації [PERSON] на його власній сторінці у соціальній мережі „Facebook, де зазначено: „Итак, сестра [PERSON] в Москве. Теперь на него есть заявление по ст.135 УК РФ (развратные действия) в СК. Ждем его приезда в Москву. Добро пожаловать! А если не приедет, то педофил. Время пошло… написал он, а також дослівні цитати цієї публікації (т.2, а.с.13). Таким чином, відповідач [PERSON] поширив інформацію у своїй публікації в соціальній мережі „Facebook про обставини звернення сестри позивача до суду щодо домагання останнього до її неповнолітніх дітей, посилаючись на інформацію у публікації [PERSON] на його власній сторінці у соціальній мережі „Facebook. Тобто, всі ствердження в публікації від [INFO] є виключно субєктивною оцінкою [PERSON] описаних [PERSON] обставин. Друга публікація, поширена [INFO] відповідачем [PERSON], є логічно і системно повязаною з попередньою інформацією. В ній йдеться про обставини звернення сестри позивача до правоохоронних органів у звязку з розпустою над її неповнолітніми дітьми (про що було описано в публікації [PERSON] від [INFO]), а також про обставини позбавлення [PERSON] статусу адвоката в Росії. При цьому, публікація від [INFO] містить гіперпосилання на статтю під заголовком „[INFO], поширену на сайті „Цензор.НЕТ за посиланням [INFO]. У вказаній статті аналогічно міститься скрін-шот та посилання на публікацію [PERSON] на його особистій сторінці у соціальній мережі „Facebook наступного змісту: „Только что, адвокатская палата города Москвы лишила меня статуса адвоката! Адвокатура в России, так долго державшаяся, наконец умерла (т.2, а.с.14). Таким чином, в публікації від [INFO] [PERSON] надав власну субєктивну оцінку обставинам позбавлення [PERSON] статусу адвоката в Москві (про що [PERSON] особисто написав на своїй сторінці в мережі „Facebook) в системному звязку з обставинами звернення сестри позивача до правоохоронних органів у звязку з розпустою над її неповнолітніми дітьми (про що попередньо також [PERSON] особисто зазначав на свій сторінці в мережі „Facebook). Згідно ст.1 Закону України „Про інформацію під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як зазначено в п.п.5, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. За змістом ч.1-2, ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Як наголошує ч.1-2, ст.30 Закону України „Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Аналогічна правова позиція міститься і в Постанові Верховного Суду від 2.12.2020 року у справі №127/30294/18, в якій надано оцінку аналогічним спірним правовідносинам. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки вся інформація, поширена відповідачем [PERSON] в його публікаціях від [INFO] та від [INFO] на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі „Facebook - „[PERSON] ([INFO]), є вираженням субєктивної думки і його поглядів, направлених на критичну оцінку існуючих обставин, тобто є оціночними судженнями з посиланням на вже розміщену і поширену інформацію іншим джерелом, тому така інформація не підлягає спростуванню та доведенню щодо її правдивості. За таких обставин в задоволенні позову позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації необхідно відмовити. Суд не може покласти в основу рішення зміст висновку експерта №056/70 від 10.03.2020 року Українського бюро лігвістичних експертиз Національної академії наук України про те, що інформацію щодо [PERSON], що має схильність до педофілії у тексті публікації висловлено у формі фактологічного твердження, оскільки даним висновком не надана оцінка наявності у висловленні фактичних даних (т.2, а.с.13-14), а також висновок експерта №056/71 від 10.03.2020 року тієї ж установи за аналогічних обставин. Крім того, вказані висновки підписані [PERSON], який не входить до реєстру атестованих судових експертів, що є порушенням діючого законодавства, що підтверджується оглядом загальнодоступного сайту Міністерства юстиції України. Крім того, всі три експертні висновки були складені внаслідок приватного звернення представника позивача [PERSON] і виконані на замовлення позивача [PERSON] як учасника справи, тому експерти не були попереджені про кримінальну відповідальність в порядку ст.384; 385 КК України за складання завідомо неправдивого експертного висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків як експерта. Аналогічні позиції містяться і у висновку Постанови Верховного Суду від 9.12.2020 року у справі №758/10885/16-ц, в якій надано оцінку аналогічним спірним правовідносинам. Як зазначає ч.1; 3, ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.1, ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, повязаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно ст.141 ЦПК України оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 2 522 грн. 40 коп. судового збору, 67 536 грн. вартості проведення трьох експертиз позивачем.

Outcome: dismissed