Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зазначивши в позові, що 03.03.1999 році купив у [PERSON] будинок в с. Довгеньке по вул. Жовтневій, 40, Тальнівського району Черкаської області та передав їй обумовлену суму грошей та запропонував нотаріально завірити угоду, однак [PERSON] пояснила, що через її похилий вік вона не може поїхати до нотаріальної контори. Оскільки у [PERSON] рідні не було, то позивач доглядав за нею до дня смерті. 18.06.1999 року [PERSON] померла. На даний час документально оформити купівлю-продаж будинку не можливо, оскільки спадщина ніким не оформлялася і не перейшла відповідно до законодавства у власність сільської громади. Оскільки даним будинком позивач володіє більше 15 років, ставиться до нього як до власного, вживаючи необхідні заходи для утримання його в належному стані та користується ним на власний розсуд, а тому за таких обставин змушений звертатись до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати за ним, право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 40 по вул. Жовтневій в с. Довгеньке Тальнівського району Черкаської області. В судове засідання позивач не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача сільський голова Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянуши заяви сторін, позовну заяву, дослідивши матеріали справи в сукупності з іншими доказами, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності за набувальною давністю. [PERSON] народився 15.10.1982 року в с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області, що підтверджується паспортом (а.с. 4). Згідно довідки № 316 від 03.11.2015 року, виданої виконкомом Корсунської сільської ради [PERSON], останній дійсно проживає за адресою [INFO]. Проводить обробіток огороду, здійснює поточні ремонти будинку і надвірних споруд із 30.06.2000 року, згідно записів у погосподарський книзі (а.с. 8). Згідно довідки № 315 від 03.11.2015 року, виданої виконкомом Корсунської сільської ради, земельна ділянка біля будинку за адресою в с. Довгеньке Тальнівського району Черкаської області по вул. Жовтневій, 40, була приватизована та належала покійній [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки № 106 від 08.05.2015 року, виданої виконкомом Корсунської сільської ради [PERSON], за [PERSON] дійсно рахується житловий будинок з надвірними спорудами за адресою по вул. Жовтнева, 40 с. Довгеньке Тальнівського району Черкаської області (а.с. 10). Згідно довідки № 102 від 06.05.2015 року, виданої виконкомом Корсунської сільської ради [PERSON] зареєстрований та проживає із 30.06.2000 року в житловому будинку в с. Довгеньке Тальнівського району Черкаської області по вул. Жовтнева, 40, згідно записів у погосподарський книзі (а.с. 11). Згідно розписки вбачається, що [PERSON] купив будинок за адресою в с. Довгеньке Тальнівського району Черкаської області по вул. Жовтневій, 40 (а.с. 12). Право власності на вказаний будинок не оформлено та не зареєстроано (а.с. 7). Згідно наданої інформації Тальнівської державної нотаріальної контори за № 1980/01-16 від 25.12.2015 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 18.06.1999 року, не заводилась. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону при вирішенні спору, пов'язаного із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачем у суді доведений факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, доглядає за будинком та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на будинок не претендував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved