Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим будинком, посилаючись на наступне. [PERSON] вказав, що йому належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Позивач зазначив, що в грудні 2014 року відповідач, хоча і зареєстрований у зазначеному будинку, виїхав з нього та не мешкає за зазначеною адресою. Особистих речей відповідача та будь- якого майно в даному житловому будинку немає. Позивач вказав, що факт реєстрації відповідача у вказаному будинку порушує його право власності. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явися, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.01.2004 року державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Дмитренко М.Р. за реєстровим № 3-233, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Судом встановлено, що з 2014 року відповідач не проживає в житловому будинку [ADDRESS], особисті речі та будь -яке інше майно відповідача в даній квартирі відсутні. Актом про не проживання особи у квартирі від 01.09.2018 р., складеним та підписаним особами, які проживають за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] та засвідченого головою вуличного комітету № 10 м. Бердянська також підтверджено факт не проживання відповідача у житловому будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач з 2014 року, тобто більше року в квартирі без поважних причин не проживає. Відповідач -[PERSON] цей факт визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], належним [PERSON] Суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законими та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved