Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 24.03.2005 року був укладений договір дарування Ѕ частини квартири, який посвідчений нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Калашніковою І.С. За даним договором [PERSON] подарував Ѕ належної йому на той час квартири [PERSON] та Ѕ [PERSON] . 20.08.2015 року був укладений договір дарування Ѕ частини квартири від [PERSON] [PERSON] . Згідно довідки, виданої ОСББ «Бульвар 9А» №б/н від 12.08.2021 року в зазначеній квартирі, з 10.09.2003 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який за вказаною адресою на даний час не проживає. Реєстрація місця проживання відповідача у її квартирі перешкоджає їй у реалізації повноважень власника. Просила позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 24.03.2005 року [PERSON] подарував [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки кожному квартири [ADDRESS] по [PERSON] (а.с.15). Згідно договору дарування Ѕ ідеальної частки квартири від 20.08.2015 року [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ частку квартири [ADDRESS] по [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про шлюб міжнародного зразка № [NUMBER] , [PERSON] 08.04.2011 року уклала шлюб із [PERSON] , та після шлюбу змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до довідки, яка виданя Головою ОСББ «Бульвар 9А» №б/н від 12.08.2021 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 10.09.2003 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який у зазначеній квартирі на теперішній час не проживає (а.с.17). Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, за захистом якого вона змушена була звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved