Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат, посилаючись на те, що згідно відкритого особистого рахунку № 500063 відповідач користується послугами позивача житлового будинку, який розташований за адресою: с. Домаха, м. Лозова, Харківської області, вул. Шкільна, б. 7, але оплату за використану електричну енергію не сплачує. Так, станом на 06.09.2016 року заборгованість по сплаті електричної енергії складає 42 гривні 86 копійок, яка виникла за період часу з 09.09.2015 року по 09.10.2015 року. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за використану електричну енергію у розмірі 42 гривні 86 копійок та судовий збір у розмірі 1378 гривень. 09 березня 2017 року позивач надав суду свою заяву в якій просив стягнути з відповідача по справі витрати, сплачені позивачем в звязку з розміщенням оголошення в засобах масової інформації у розмірі 385 гривень 30 копійок, перерахувавши їх на користь АК «Харківобленерго» на розрахунковий рахунок № 26001414381 в ПАТ «[PERSON] Аваль» м. Київ, МФО 380805, код ЄДРПОУ 00131954. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього просив в разі неявки в судове засідання відповідача по справі постановити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Слобідський край» № 18 від 04.03.2017 року, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 цього Закону комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є споживачем електричної енергії і абонентом АК «Харківобленерго», що підтверджується договором про користування електричною енергією за № 500063, укладений між сторонами по справі. На підставі даного договору [PERSON] відкрито особовий рахунок. Згідно особового рахунку № 500063 [PERSON] споживає електроенергію, яку поставляє АК «Харківобленерго», але оплату за спожиту електроенергію за даними електролічильника не сплачує. Отже, між сторонами фактично наявними є договірні правовідносини, врегульовані Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Споживач зобовязаний дотримуватись ПКЕЕН. В укладеному сторонами договорі про користування електричною енергією № 500063 зазначено: У відповідності до п. 11 договору про користування електричною енергією та п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний: дотримуватись вимог нормативно - технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідальності записів у них показанням приладу обліку; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після предявлення ними службових посвідчень до квартири або іншого обєкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року №575/97 ВР, п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, а споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою \~встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Виходячи із положень ст.ст. 6,\~626-631 ЦК України укладений договір є обовязковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 623 ЦК України передбачає відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення зобовязання. Нормою ч. 4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, відповідач по справі, в порушення умов договору про користування електричною енергією не сплачує кошти за спожиту електричну енергію, що підтверджується довідкою про розрахунок за спожиту електроенергію, складеною Лозівським РВЕ АК «Харківобленерго». За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов'язана сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна \~сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: с. Домаха, м. Лозова, Харківської області, вул. Шкільна, б. 7, вбачається, що станом на 06 вересня 2016 року за період з 09.09.2015 року по 09.10.2015 року включно, рахується заборгованість у розмірі 42 гривні 86 копійок. Наявність даної заборгованості підтверджується довідкою щодо розрахунку суми боргу, та іншими матеріалами справи. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] неналежним чином не виконує свої зобовязання за договором про користування електричною енергією, а саме не сплачує заборгованість за спожиту електричну енергію, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1378 гривень копійок на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго», які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду та витрати на розміщенням оголошення в засобах масової інформації у розмірі 385 гривень 30 копійок,.

Outcome: approved