Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 3505,00 грн. та судових витрат в розмірі 229,40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 березня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №002-20935-140308, за яким позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] національній валюті - гривні, випускає та надає платіжну картку, здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний. Банк надає [PERSON] кредит, шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та встановлює на ній ліміт в сумі 3000 грн., моментом надання кредиту є день здійснення операції за допомогою картки, або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Станом на 25 листопада 2013 року за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість на загальну суму 3505,00 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 355,00 грн., та заборгованості за комісіями в розмірі 3150,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без його присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заперечення по справі, згідно яких просить справу розглядати за її відсутності, та відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» укладеного договір №002-20935-140308 на відкриття платіжного рахунку та обслуговування платіжної картки. Згідно умов цього договору ТОВ «Комерційний банк «Дельта» відкриває [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] національній валюті - гривні, випускає та надає платіжну картку, здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний. Банк надає [PERSON] кредит, шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та встановлює на ній ліміт в сумі 3000 грн., моментом надання кредиту є день здійснення операції за допомогою картки, або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Згідно пункту 5.8 цього договору, У разі не виконання та/або неналежного виконання Держателем зобов'язань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на адресу Держателя відповідного листа. Через 10 календарних днів з дати відправлення цього листа, Договір вважається розірваним. Відповідно до розрахунку ціни позову за договором №002-20935-140308, [PERSON] 17.03.2008 року здійснила зняття готівки в розмірі 3000 грн., та більше кошти не знімала. Починаючи з 15.04.2008 року вона здійснювала внесення коштів за цим договором в рахунок погашення кредиту, відсотків та комісії. Загальна сума, внесена [PERSON] склала 5530 грн. Останній платіж нею був здійснений 09.06.2010 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовом до суду про стягнення заборгованості позивач звернувся 27 грудня 2013 року (поштовий штемпель на конверті), чим пропустив строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України. Жодних клопотань про поважність причин пропуску строку позовної давності позивач не заявляв. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку із спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив відповідач, позивач не звертався до суду про поновлення строку та нічим не обґрунтовує причини пропущеного строку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed