Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2014 року Жовківською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу за № 56908731, спадкодавцем якої є [PERSON], яка померла 13 серпня 2014 року. [PERSON], є спадкоємцем [PERSON] та у відповідності до вимог законодавства України подала заяву до Жовківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої, яке складається із 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться у м. Жовква, вул. В. Стуса, 20. 29 жовтня 2015 року згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46536684 їй стало відомо, що у 2002-2003 роках на все майно [PERSON] накладено ареш. Відповідно до Інформації від 29 жовтня 2015 року у графі «тип обтяження» накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 4186259, підстава обтяження - повідомлення, 3727, 09.04.2002 Жовківський суд. Дане обтяження накладено на земельну ділянку за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Стуса В., 20. Крім цього, відповідно до Інформації від 29 жовтня 2015 року таке ж обтяження накаладено і на житловий будинок за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Стуса В., 20, підстава обтяження - повідомлення, 3727, 09.04.2002 року, Жовківська держнотконтора, Жовківський суд. Інша інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Арешт на нерухоме майно було накладено у 2002 році, під час розгляду Жовківським районним судом позовної заяви [PERSON], власника 2/3 частин згаданого житлового будинку, до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, з метою забезпечення майнових прав позивача. 28 січня 2003 року Жовківським районним судом Львівської області винесено ухвалу у справі № 2-77/2003р., якою провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою закрито. Позивач подав заяву про відмову від позову у зв'язку тим, що вони з відповідачем досягли згоди щодо визначення порядку користування ділянкою, тому просив провадження у справі закрити. Відповідно, спору щодо нерухомого майна немає, однак, арешт не був скасований судом. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON], проте у зв'язку із накладенням арешту на майно померлої не має змоги оформити право власності на дане майно. Майно, що знаходиться під арештом фактично перебуває у її користуванні та володінні. Вважає, що даний арешт підлягає скасуванню, оскільки підстав для накладення заборони на майно померлої на даний час не має, тому просить суд зняти решт з майна. Позивач у судове засідання не зявилась, однак подала до адресу суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 16 грудня 2014 року Жовківською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу за № 56908731, спадкодавцем якої є [PERSON], яка померла 13 серпня 2014 року. Відповідно до Інформації від 29 жовтня 2015 року у графі «тип обтяження» накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження №4186259, підстава обтяження - повідомлення, 3727, 09.04.2002 Жовківський суд. Дане обтяження накладено на земельну ділянку за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Стуса В., 20. Крім цього, відповідно до Інформації від 29 жовтня 2015 року таке ж обтяження накаладено і на житловий будинок за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, вул. Стуса В., 20, підстава обтяження - повідомлення, 3727, 09.04.2002 року, Жовківська держнотконтора, Жовківський суд. З матеріалів справи вбачається, що арешт на нерухоме майно було накладено у 2002 році, під час розгляду Жовківським районним судом позовної заяви [PERSON], власника 2/3 частин згаданого житлового будинку, до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, з метою забезпечення майнових прав позивача. Приписами ст. 41 Конституції України, закріплено непорушність права власності, зокрема, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 З.У. Про державну виконавчу службу, державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. При цьому, державний виконавець, згідно положень ч. 2 ст. 4 даного Закону, є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень. Відповідно до ст. 60 З.У. Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України визначено, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім цього, ст. 391 ЦК України, закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до копії ухвали від 28 січня 2003 року року Жовківським районним судом Львівської області винесено ухвалу у справі № 2-77/2003р., якою провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою закрито. Позивач подав заяву про відмову від позову у зв'язку тим, що вони з відповідачем досягли згоди щодо визначення порядку користування ділянкою, тому просив провадження у справі закрити. Дана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 28.01.2003 року. З викладеного вбачається що позивач через накладений державним виконавцем арешт, не може реалізувати своє право власності. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved