overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину. За твердженням позивача, в нотаріальній конторі з'ясувалося, що в зв'язку з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі з 2011 року по листопад 2014 року він пропустив строк для прийняття спадщини за законом. Як зазначено в позові, відповідач, який являється рідним братом позивача, прийняв спадщину за заповітом. До складу спадкового майна, яке прийняв брат, увійшла земельна ділянка площею 14,10 га, розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. На думку позивача, він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. В позові позивач просить суд визначити йому двомісячний додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідач в судове засідання не з'явився. В адресованій суду заяві відповідач просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в наданій суду заяві від 12 грудня 2014 року позов визнав повністю, жодних заперечень проти його задоволення не має. Він також не заперечує, щоб його брат [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 5,35 га, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права та законні інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] року померла [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції у Черкаській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки площею 14,1 га, 5,35 га, розташованих на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. [PERSON], який являється сином [PERSON], з 2011 року по листопад 2014 року відбував реально кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі, у зв'язку з чим з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини за законом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у виді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. Після смерті спадкодавця, він, в установлений законом термін із заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату не звернувся, оскільки вважав себе особою, яка прийняла спадщину, оскільки проживав разом з тіткою. На даний час у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено та роз'яснено право про можливість вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку. Просить рішенням суду визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. Особи, які беруть участь у справі, письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON]. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області №276/910/17 від 13.11.2017 року встановлено, що позивач є племінником [PERSON], а отже є спадкоємцем п'ятої черги за законом. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори № 1687/16/01-16 від 23.12.2017 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались. Відповідно до статті 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що визначення позивачу додаткового двомісячного строку буде достатньо для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є споживачем послуг центрального опалення та гарячого водопостачання. Відповідач не сплачує в повному обсязі за послуги опалення і гарячу воду, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року у сумі 20604,41 грн. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 30.05.2018, провадження по справі відкрито й справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-9). Згідно відомості нарахувань та оплат за послуги теплопостачання, заборгованість відповідача за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року складає 20604,41 грн., з яких: 16625,24 грн. заборгованість за опалення та гарячу воду, 723,50 грн. - 3% річних, 3255,67 грн. - інфляційні витрати (а.с. 2-4). Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов'язані щомісячно сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за опалення та гарячу воду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі не в повному розмірі сплачували послуги позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що від шлюбних відносин з [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим просить за рішенням суду стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутність, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання дитини суду не подано. Дані щодо наявності у відповідача інших утриманців в справі відсутні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. З врахуванням наведеного, а також, що у батьків виникають відносно дитини однакові обов'язки по її утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідачка, яка позовні вимоги визнала в повному обсязі, зобов'язана та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач, його брат [PERSON], донька брата [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON], [INFO]. Вказана квартира не приватизована. Відповідач зі своєю донькою з січня 2015 у квартирі не проживають, добровільно залишили житлове приміщення, особистих речей у квартирі не має, квартирою не цікавиться, участі у комунальних та інших платежів не приймає. Позивач, третя особа [PERSON] подали до суду заяви, якими просять слухати справу за їх відсутністю, вимоги позову підтримують. Відповідач в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, відзив на позову заяву не надійшов, заяв про слухання справи за відсутності відповідача також не надходило, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 280 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до суду не зявився. Суд вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що основним наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON]. У спірній квартирі зареєстровані; [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Такі обставини підтверджено копією довідки КП «Жилкомсервіс», дільниця № 31 № 1669 від 11.03.2017 з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.10). Встановлено, що відповідач разом із донькою у квартирі [ADDRESS] тривалий час не проживають, особистих речей у квартирі не залишено. Такі обставини вбачаються із актів про не проживання від 10,10.2017, 29.11.2017 (а.с.8,9). Із інформації Московського ВП ГУНП в Харківській області від 07.08.2017 вбачається, що Московський ВП інформацією щодо перешкоджанні [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у праві користування ними житлом за адресою: [ADDRESS] за період часу з січня 2015 по теперішній час, не володіє (а.с.6). Із інформації КП «Жилкомсервіс» від 07.08.2017 вбачається, що [PERSON], [INFO], із заявами про перешкоди у проживанні відносно себе і малолітній доньки [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] за період з 01.01.2015 по теперішній час, в КП «Жилкомсервіс» не зверталась (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача квартири, або членів його сімї, за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності і понад встановлений строк без поважних на то причин, проводиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Таким чином, аналізуючи вище встановлені обставини, реєстрація у вказаному житловому приміщенні відповідача, порушує права позивача, як наймача вказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані позивач, його матір, син та колишня дружина [PERSON] У лютому 2014 відповідач, забрав дитину, особисті речі, залишила місце проживання та поїхала до Росії і з того часу будь-якого зв'язку не підтримує, про її долю нічого невідомо. Відповідач більше року не проживає у квартирі позивача, житлом не цікавиться, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Позивач, його матір ніколи будь-яких перешкод у користування квартирою не чинили та відповідач ніколи не зверталися зі скаргами про чинення перешкод у користуванні квартирою. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позивача порушує права позивача щодо користування, розпорядження власністю. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред'явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. У вказаній вище квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло, договору довічного утримання від 04.06.2010, договору про визначення розміру частко у спільній сумісній власності на квартиру від 19.05.2005, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтва про смерть [PERSON], довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 27.03.2018 (а.с.5,6, 9-12) Встановлено, що відповідач з 2014 у спірній квартирі не проживає, квартирою не користуються, участі в утриманні житла, сплати комунальних послуг не приймає, особистих речей не залишила. Такі факти підтверджено актами про не проживання від 20.11.2017, від 26.03.2018 (а.с.7,8). Отже, судом встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі позивача, де зареєстрований. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою обґрунтовані, належним чином доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 02.02.2019 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинено. Близько чотирьох місяців вони разом не проживають, тому шлюб носить формальний характер і подальше його збереження є неможливим. Рішенням суду просить розірвати шлюб . 23.03.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено\~ відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.\~ Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 27.03.2020 року.\~У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02.02.2019 року, який був зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №29. Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 06.06.1987 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, поваги, виникнення постійних конфліктних ситуацій та сварок. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Шлюбні стосунки і спільне господарство перестали вести вже декілька років. Шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення з відповідачем неможливо. Оскільки сім`я фактично розпалась, виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Рішенням суду просить шлюб розірвати. 01.10.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено\~ відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.\~ Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 21.10.2020 року.\~У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.06.1987 року, який був зареєстрований міським відділом ЗАГС м.Коростень Житомирської області, актовий запис №273. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved