Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.04.2010р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 20000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 15 березня 2016року позичальник [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Оскільки за життя позичальник [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив, як наслідок утворилася заборгованість в розмірі 15126,72 грн. Банк відповідно до ст. 1281 ч.2 ЦК України 14 травня 2016р. направив претензію кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори. Відповідач [PERSON] являючись єдиним спадкоємцем боржника, на претензію банку про повернення заборгованості не реагує, а тому просять стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомила, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи була повідомлений належним чином. У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з договірних відносин. Нормами\~ст. 509 ЦК України\~встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, і таке підтверджується матеріалами справи, що 06 квітня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується заявою позичальника (а.с.8-43). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 15 березня 2016 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.03.2016р.(а.с.46). Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.608 ЦК України, зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] (дружина), що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача (а.с. 44-45). Позивачем 15 травня 2016 року направлялася претензія кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (а.с.49). 31 травня 2016року позивачем отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с.50). Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України - спадкодавець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобовязання померлого [PERSON] (позичальник). Відповідно до\~ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч.1\~ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Позивачем станом на дату смерті [PERSON] (17.03.2016року) проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.04.2010року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 15126,72грн., а саме: тіло кредиту 21\~807,32 грн., 4154,27грн. - нараховано процентів за користуванням кредитом, з них 10834,87грн. - внесено коштів на погашення заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт смерті [PERSON],\~позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з спадкоємця [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором\~\~№ б/н від 06.04.2010р. у розмірі 15126,72грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з спадкоємця [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором\~\~№ б/н від 06.04.2010р. у розмірі 15126,72грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до\~88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підстав викладеного, ст.ст.\~509, 525, 526, 572, 589, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved