Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним пункту договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] року померла його дружина [PERSON]. При житті між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки від 17.08.2010 року, відповідно до якого в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 160,97 га. в тому числі під ставком 128,11 га, пасовища 31,58 га, під гідротехнічними спорудами 1,28 га терміном на 15 років. Також між померлою [PERSON] та відповідачем, на підставі розпорядження голови Новоархангельської РДА 08.12.2011 року № 736-р було укладено договір оренди водойми від 22.12.2011 року, строком до 24.09.2025 року. Відповідно до умов договору [PERSON] разом з позивачем, який є її чоловіком, спільно використовували земельну ділянку та водойму за призначенням, своєчасно сплачували орендну плату за користування з сімейного бюджету. Пунктом 40 договору оренди земельної ділянки від 17.08.2010 року встановлено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем. Вважає, що зазначена норма договору позбавляє його права на реалізацію своїх прав та не відповідає вимогам чинного законодавства. Просив суд визнати недійсним пункт 40 договору оренди земельної ділянки від 17.08.2010 року укладений між Новоархангельською районною державною адміністрацією та [PERSON]. Оскільки вирішити даний спір в добровільному порядку неможливо позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. 17.08.2010 року між [PERSON] та Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 160,97 га, в тому числі під ставком - 128,11 га, пасовища - 31,58 га, під гідротехнічними спорудами - 1,28 га, терміном 15 років, що зареєстрований у Новоархангельському відділі ДП Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК 24 вересня 2010 року за № 041037600282 /а. с. 38/. Відповідно до пункту 40 даного договору право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії від 16 грудня 2013 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 1987 року у Червонослобідській сільській раді Черкаського району Черкаської області, після чого дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /а. с. 23/. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.09.2013 року /а. с. 24/ Стаття 1 Закону України «Про аквакультуру» визначає аквакультуру (рибництво) як сільськогосподарську діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг. Згідно частини 2 статті 14 даного Закону рибогосподарська технологічна водойма для цілей аквакультури надається юридичній чи фізичній особі органом, який здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, за договором оренди землі (земель водного фонду). Відповідно до частини 3 статті 51 Водного кодексу України водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що при укладанні вищезазначеного договору оренди землі не було дотримано рівності сторін правочину, а тому вважає за доцільне визнати недійсним пункт 40 договору оренди земельної ділянки від 17.08.2010 року зареєстрований у Новоархангельському відділі ДП Кіровоградської регіональної філії Центру ДЗК 24 вересня 2010 року за № 041037600282, який встановлює, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують земельну ділянку разом з орендарем. На підставі наведеного, та

Outcome: approved