Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави з підстав неналежного виконання позичальником кредитних зобов'язань за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» було укладено кредитний договір № KF 47350, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 21600 доларів США строком на 7 років, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором з кінцевим терміном погашення не пізніше 25.02.2015, процентна ставка становить 11,5% річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору ПАТ «Фольксбанк» і відповідач уклали між собою договір застави рухомого майна від 25 лютого 2008 року, зареєстрований 25 лютого 2008 року в реєстрі за № 885.Предметом договору застави є рухоме майно: транспортний засіб легковий седан В, марки Mazda, Модель 3, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, шасі № [NUMBER], об'єм двигуна 1598 см.куб, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 22.02.2008 Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач припинив вносити щомісячні платежі, передбачені умовами кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.12.2017 становить 166480,30 грн. 23 лютого 2012 року ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №23/02-12, на підставі якого відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів та позивач набув статусу нового кредитора і отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «Фольксбанк», зокрема і до відповідача. Статтею 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до п. 7 Договору застави, ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Оскільки рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.04.2012 року по справі №2/1312/705/2012 вирішено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, позивач просить задовольнити позовні вимоги та для погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет застави. Ухвалою від 29.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 18.04.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 08.05.2018. В судовому засіданні представники позивача Карпель О.О. та Пех М.В. позовні вимоги підтримали. Пояснили, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка на даний час не погашена. Оскільки виконання зобов'язань забезпечено договором застави, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки 26 лютого 2009 року в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором №KF 47350 від 25.02.2008 року, відповідач передав представнику Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» в особі [PERSON] предмет застави - автомобіль марки «МАЗДА-З» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу та надав нотаріально посвідчену довіреність від 20.03.2009 року представнику банку [PERSON] на представництво його інтересів при вчиненні правочинів щодо даного автомобіля. Вважає, що отримавши предмет застави у володіння та користування, ПАТ «Фольксбанк» задовольнив свої вимоги за кредитним договором і починаючи з 03.03.2009 року перестав нараховувати відсотки. Ппід час оформлення представником ПАТ «Фольксбанк» [PERSON] документів на відчуження автомобіля [NUMBER], експертами НДЕКЦ було виявлено, що в автомобілі пластина з номером кузова вварена в кузов кустарним способом і номер двигуна знищено механічним способом, тому цього ж дня даний автомобіль у [PERSON] було вилучено і поставлено на арешт майданчик ГУ МВС України у Львівській області. По даному факту Залізничним РВ ЯМУ ГУ МВСУ у Львівській області порушено кримінальну справу №140-2695 за ст.290 КК України і в даній кримінальній справі автомобіль [NUMBER] визнаний речовим доказом. В січні місяці 2014 року, дана кримінальна справа набула статусу кримінального провадження №120141400600002333. Оскільки з даний автомобіль знаходився на арешт майданчику відповідач звернувся до старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЯМУ ГУ МВСУ у Львівській області Дмитріва Р.М. з письмовим клопотанням про передачу йому на зберігання речового доказу - автомобіля [NUMBER], яке було задоволено постановою від 28.02.2014. З урахуванням наведеного, оскільки постанова старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Дмитріва Р.М. від 28 лютого 2014 року про передачу відповідачу на відповідальне зберігання автомобіля марки «Мазда-3» 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] не відмінена і не скасована, а кримінальне провадження №120141400600002333 не закрите в порядку ст.284 КПК України, вважає, що вказаний автомобіль не може бути в нього вилучений і переданий позивачу для реалізації. Разом з тим відповідач визнав, що вказаний автомобіль перебуває в заставі в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, по якому на даний час існує заборгованість, вказану в позові суму боргу та свої зобов'язання, щодо його погашення не заперечую. Також повідомив, що йому не відомо чи приймалось рішення про арешт спірного автомобіля у вказаному кримінальному провадженні. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.04.2012 встановлено суму боргу, предмет застави та факт порушення кримінальної справи, вказані обставини враховані судом при ухваленні рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню у цій справі. Оскільки рішення суду на даний час так і не виконане, що встановлено у постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, вважає, що позивач вправі вимагати звернення стягнення на предмет застави. Крім цього, зазначає, що наявність кримінальної справи не перешкоджає ухваленню рішення про звернення стягнення на предмет застави, а можуть лише потенційно ускладнити виконання даного рішення в майбутньому в процесі примусового виконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відмовити в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2012 року у справі №2/1312/705/2012 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до [PERSON], третя особа: Мале приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Гелікон», позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» 20621,98 доларів США, що становить еквівалент 164429,35 грн., боргу за кредитним договором №KF 47350 від 25.02.2008 та 1764,29 грн. сплачених судових витрат у справі (а.с.8-11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №KF 47350 від 25.02.2008 (а.с.41-50) між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] 25.02.2008 укладено договір застави (а.с.15-20), згідно з п.1.2 якого для забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту, процентів за користування ним, оплати штрафних санкцій у передбачених чинним законодавством України та кредитним договором випадках, відшкодування інших витрат та збитків відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», в забезпечення виконання своїх зобов'язань [PERSON] передав у заставу належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: легковий седан - В, марки Mazda, Модель 3, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] об'єм двигуна 1598 см.куб, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого 22.02.2008 Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ (а.с.15-20). 23 лютого 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №23/02-12 (а.с.27-35), згідно з умовами якого ПАТ «Фольксбанк» передає (відступає), а ТзОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» приймає права грошової вимоги, зокрема до боржника [PERSON] на загальну суму 166480,30 грн. на підставі кредитного договору №KF 47350 від 25.02.2008, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру Боржників від 29.03.2012 до Договору відступлення прав вимоги №23/02/12 від 23.02.2012 (а.с.39). Крім цього, 27 квітня 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір про відступлення прав за договором застави, посвідченого 25.02.2008, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад за реєстром №885 (а.с.13-14), відповідно до п.1.1 якого ПАТ «Фольксбанк» передає, а ТзОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» приймає всі права вимоги за договором застави, який виступає в якості забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №KF 47350 від 25.02.2008. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно із п.5.2 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється в будь-який спосіб на вибір заставодержателя, який не суперечить чинному законодавству України. Положеннями ст.25 Закону України «Про забезпечення права вимоги кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, окрім іншого, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до положень ст.26 вказаного закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Оскільки рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.04.2012 (а.с.8-11) встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору та стягнуто з останнього на користь ПАТ «Фольксбанк», який в подальшому передав своє право вимоги до відповідача ТзОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», 20621,98 доларів США, що становить еквівалент 164429,35 грн., боргу за кредитним договором № KF 47350 від 25.02.2008, однак заборгованість за договорами залишилась непогашена, а тому суд вважає підставними вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб легковий седан В, марки Mazda, Модель 3, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, шасі [NUMBER] об'єм двигуна 1598 см.куб, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 22.02.2008 р., шляхом продажу легкового автомобіля ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» будь-якій особі покупцю за ціною, визначеною на момент реалізації, з правом укладення ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» від імені [PERSON], договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а кошти від реалізації скерувати для погашення заборгованості [PERSON] на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» за кредитним договором KF47350 від 25 лютого 2008 р. (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ТСЦ МРЕВ ДАІ України, виготовлення та отримання дублікатів реєстраційних документів на даний автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця необхідних для здійснення такого продажу). Крім цього, за положеннями п.3 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення. Вилучення предмета застави та передача його в управління на період до його реалізації є саме такими заходами, тому для того, щоб державний виконавець при виконанні рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це слід зазначати у судовому рішенні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про вилучення транспортного засобу, що є предметом застави, у [PERSON] або в інших осіб, в яких може знаходитись транспортний засіб, та передача його в управління ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» на період реалізації також підлягають до задоволення, однак частково, виходячи з наступного. Як вбачається з копії постанови старшого слідчого відділення Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 28.02.2014 в кримінальному провадженні, внесеному 24.01.2014 до ЄРДР за №120141400600002333 задоволено клопотання [PERSON] від 26.02.2014 про передачу йому на зберігання речового доказу та передано останньому на відповідальне зберігання автомобіль марки «Мазда-3», р.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, котрий знаходиться на арешт майданчику (а.с.67). Відповідно до ч.7 ст.170 КПК України арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. З урахуванням наведеного, за умови наявності ухвали слідчого судді про арешт вищевказаного транспортного засобу, його вилучення в органів досудового розслідування не допускається. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з тих підстав, що 26 лютого 2009 року в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором №KF 47350 від 25.02.2008 року, відповідач передав представнику Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» в особі [PERSON] предмет застави - автомобіль марки «МАЗДА-З» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу та надав нотаріально посвідчену довіреність від 20.03.2009 року представнику банку [PERSON] на представництво його інтересів при вчиненні правочинів щодо даного автомобіля, тому отримавши предмет застави у володіння та користування, ПАТ «Фольксбанк» задовольнив свої вимоги за кредитним договором, оскільки наведене було предметом дослідження під час розгляду цивільної справи №2/1312/705/2012 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до [PERSON], третьої особи: Малого приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Гелікон» про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням суду від 04.04.2012 встановлено, що транспортний засіб, що є предметом застави, у встановленому порядку у власність позивача передано не було, власником автомобіля на даний час залишається відповідач [PERSON], а тому твердження останнього щодо задоволення вимог кредитора за рахунок предмета застави не відповідають дійсності. Крім цього, необґрунтованими суд вважає і аргументи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову в цілому у зв'язку з тим, що постанова старшого слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Дмитріва Р.М. від 28 лютого 2014 року про передачу відповідачу на відповідальне зберігання автомобіля марки «Мазда-3» 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] не відмінена і не скасована, а кримінальне провадження №120141400600002333 не закрите в порядку ст.284 КПК України, відповідно до зазначених вище вимог ч.7 ст.170 КПК України. При цьому, позовні вимого в частині вилучення транспортного засобу задоволено частково з обмеженням можливості його вилучення в органів досудового розслідування за умови наявності ухвали слідчого судді про арешт вказаного транспортного засобу. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved