Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 11 листопада 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Після одруження подружнє життя з відповідачем складалося добре. Але останнім часом стосунки з дружиною почали погіршуватись, в зв`язку з несумісністю характерів. Фактично сім`я припинила своє існування. Протягом останніх двох років живуть окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Тому просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 31 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Київського районного суду м.Полтави для розгляду справи за підсудністю (а.с.15). Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 24 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від сторін заперечення проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні не надходили (а.с.21). Відповідач відзиву на позов не подала. Інші заяви та клопотання від сторін суду не надходили. В день розгляду справи позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернулась до суду з заявою, у якій просила справу розглянути за її відсутності та повідомила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] . Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 листопада 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнала, проти його задоволення не заперечує, шлюб просить розірвати. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, їх взаємну волю на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінювала прізвище, звернулась до суду з заявою про відновлення її дошлюбного прізвища - [PERSON] . Вказана заява також підлягає до задоволення.

Outcome: approved