Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідач відповідно до укладеного договору від 13.10.2008р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно отримував кредит в банку, та не здійснював платежі вчасно. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 13.10.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума основного боргу по кредиту станом на 31.07.2015 року складає 12812,64грн., а саме: 2000,39грн. - заборгованість по за кредитом; 7413,05грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2550,98грн. - заборгованість за пенею та комісію; 250,00грн. - штраф (фіксована частина); 598,22грн. - штраф (процентна складова). При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON], як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати належних йому процентів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 2000,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7413,05грн., заборгованість за пенею та комісію в розмірі 2550,98грн. та 598,22 грн. штрафу (процентна складова) підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Згідно п.8.6 договору у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн.+ 5% від суми боргу. Враховуючи, що штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що вимоги про стягнення штрафу (фіксована частина) суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України та фактично є подвійним стягненням за один й той самий вид порушення зобов'язання, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями.

Outcome: partial