Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що на підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційної-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством [ADDRESS] в м. Києві з 16.02.2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі позивача. Житлова площа в житловому будинку з адресою: [ADDRESS] є гуртожитком, належить територіальній громаді міста Києва, балансоутримувачем якої визначено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Відповідач займав вищевказане приміщення на підставі ордеру № 8 від 27.06.2003 року виданий ЖРЕО-401. Відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному гуртожитку на протязі більше шести місяців, тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою площею гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 03.04.2018 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в якій також вирішено питання про виклик свідків в судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надійшли письмові пояснення відповідно до яких просить суд слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства України. Суд, вислухавши думку представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до копії ордеру № 8 від 27.06.2003 року виданої [PERSON] їй надано право на користування кімнатою № 17 розміром 11,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 4) Будинок [ADDRESS] що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до додатку до розпорядження № 128 від 02.03.2018 року є гуртожитком та використовується під гуртожитки у Дніпровському районі у м. Києві. (а.с. 11) Актами про не проживання від 02.10.2017 р., 22.11.2017 р., 01.03.2018 р. та показами в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], також підтверджується факт того, що відповідач [PERSON] більш ніж шість місяців року за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с. 5-7) Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS]. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved