Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики, посилаючись на те, що 15 листопада 2012 року він продав відповідачу транспортний засіб. Врезультаті вчиненого правочину виникла заборгованість в сумі 28820грн., яку відповідач зобов`язався виплатити йому частинами, а саме по 2217 гривень до 15.12.2014 року. Разом з тим, відповідач взяте на себе зобов`язання не виконує. Просить суд стягнути з [PERSON] на його 52948грн. 79коп., що складається з 28820грн. основного боргу, 2164грн. 50коп. три проценти річних від простроченої суми та 21967грн. 259коп. інфляційних витрат. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, від нього надійшла заява про застосування строків позовної давності, також просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки він автомобіль не купляв у позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи вразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 15 листопада 2012 року відповідач [PERSON] при купівлі автомобіля марки Фольсваген Паст у позивача [PERSON] заборгував 28820грн. на підтвердження відповідач надав письмову розпису про виплату даної заборгованості частинами в сумі по 2217грн., щомісячно до 15 числа кожного місяця в строк до 15 грудня 2014 року /а.с.4/. Суд частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, виходить з наступного Між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до зазначеної норми закону, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, між сторонами укладено договір позики 15 листопада 2012 року в усній формі, який зафіксований письмовою розпискою /а.с.13/. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.509 ЦК України, на підставі укладеного між сторонами договору позики, у відповідача виникло зобов`язання повернути позичкодавцю, в даному випадку позивачу зазначені у розписці грошові кошти в обумовлений термін, а саме по 2217грн., щомісячно до 15 числа кожного місяця в строк до 15 грудня 2014 року. В статті 1049 цього Кодексу зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За правилами, встановленими частинами 3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності щодо вимог позивача про стягнення з нього заборгованості. Правовими позиціями, висловленими у Постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа №6-116цс13) та 03 червня 2015 року (справа №6-31 цс.15) встановлено, що відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Оскільки умовами письмової розписки від 15.11.2012р. передбачено погашення по 2217грн., щомісячно до 15 числа кожного місяця в строк до 15 грудня 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом, згідно відмітки працівників Укрпошти 06.07.2017 року, то повинно підлягати стягненню з відповідача заборгованість за кредитом починаючи з липня 2014 року, що становить 13302грн. ( 6 місяців # 2217). Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за період з 15.12.2014 року по 05.07.2020 року становить 1020грн. 06коп. Судом установлено, що сума інфляційних витрат за період з 15.12.2014 року по травень 2017, враховуючи сукупний індекс інфляції за даний період в розмірі 101,3 та суми боргу - 13302 гривень становить 13474,92 гривень. Три відсотки річних за період з 15.12.2014 року по 05.07.2017 року від суми боргу - 13302 гривень становить 1020грн. 06коп. Таким чином заборгованості відповідача по інфляційних складає 13474,92 гривень та три відсотки річних за вказаний період складають 1020грн. 06коп. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . За таких обставин суд, з урахуванням принципу диспозитивності, на підставі встановлених обставин справи, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] 13302 гривні основної заборгованості, 3% річних за весь час прострочення, а саме до 05.07.2017 в сумі 1020грн. 06коп та 13474,92 гривень інфляційних збитків, а всього 27796,98грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, тому підлягають стягненню з відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52,5% від ціни позову), що становить 336грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами На підставі наведеного та

Outcome: partial