Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати йому право на спадкування за законом стосовно спадкодавця [PERSON] разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом, а саме: спадкоємицею першої черги, онуки померлого [PERSON] , [INFO] , відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач та його дружина протягом останніх п`яти років опікувалися, матеріально забезпечували та надавали іншу допомогу померлому - [PERSON] , який через похилий вік та хвороби був у безпорадному стані. [INFO] [PERSON] помер, похованням якого займався позивач. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємицею першої черги якої за законом є його онука [PERSON] Враховуючи те, що позивач відноситься до другої черги спадкування за законом, однак протягом тривалого часу доглядав за спадкодавцем та піклувався про його здоров`я та матеріальний стан позивач просить змінити черговість спадкування та включити його до першої черги спадкування, тобто разом з [PERSON] . Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в останньому. Законний представник відповідача [PERSON], вирішення справи залишила на розсуд суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської РДА, заперечував проти задоволення позову, оскільки справа стосується малолітньої дитини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є братом [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 12-13/. [PERSON] , згідно з розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації був опікуном [PERSON] /а.с.23/. В зв`язку з похилим віком та погіршенням свого стану здоров`я [PERSON] подав до Служби у справах дітей Шевченківського району м. Києва заяву про звільнення від обов`язку опікуна /а.с.24/. 22.06.2017 Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, було винесено розпорядження про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] /а.с.22/. [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04.06.2018 /а.с. 9/. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з Ѕ частини земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS]; частини квартири [ADDRESS] . 18.07.2018 ПНКМНО [PERSON] відкрито спадкову справу №07/2018. 18.07.2018 [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його брата [PERSON] /а.с.72/. Протягом останніх п`яти років позивач та його дружина опікувалися та матеріально забезпечували [PERSON] , а також займалися організацією та його похованням, після смерті останнього /а.с. 26-33/ В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що позивач піклувався братом, возив його на консультації до лікарів, купував продукти, готував та сплачував рахунки за комунальні послуги. Крім того, після смерті [PERSON] всі витрати пов`язані з його похованням позивач взяв на себе, що також підтверджується наданими доказами /а.с. 26-33/. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно статті 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною другою статті 1259 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У пункті 6 Постанови роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач протягом тривалого часу піклувався про спадкодавця, надавав йому допомогу, як матеріального так і морального характеру, що є підставою для одержання права на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved