Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві зазначив, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 04.08.2006р. по 24.10.2010 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2010 р., з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. 18.05.2013 р. позивач зареєстрував шлюб в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з [PERSON]. [INFO] у них народилася донька, [PERSON]. На даний час його дружина перебуває у декретній відпустці. Тому матеріальний стан позивача помітно змінився, так як він має ще одну дитину, яка також потребує належного забезпечення, а оскільки його дружина зараз не працює, він є основним годувальником сім'ї. У зв'язку з чим, він не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Просить суд зменшити розмір аліментів до 400 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та остаточно просить суд зменшити розмір аліментів 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення проти позову та пояснила суду, що їх з позивачем син з кожним роком потребує здійснення додаткових витрат на виховання, позивач ніякої участі у вихованні не приймає. Поряд з цим, потреби дитини на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання лише збільшуються, у зв'язку з чим вона вважає необґрунтованою вимогу зменшити розмір аліментів. За таких обставин зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання, порушить права малолітнього сина позивача від першого шлюбу. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. 14.04.2011 р. шлюб між ними було розірвано та зареєстровано у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 12.01.2012 р. (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 11.09.2007р. (а.с.8). Згідно рішення Ленінського районного суду від 13.05.2010 р., з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2010 року і до повноліття дитини. 18.05.2013 р. позивач зареєстрував шлюб в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з [PERSON], актовий запис №149. [INFO] у них народилася донька - [PERSON].(а.с.7, 9). Відповідно до довідки, виданої ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» №30, [PERSON] працює на посаді заступника начальника цеху №02 у ПАТ «Запорізький абразивний комбінат» та має нараховану заробітну плату за 2014 рік у розмірі 54 789,70 грн. Згідно довідки, виданої ТОВ «АСТРА-Д» №1 від 26.02.2015 р., [PERSON] працює з 15.11.2015 р. на посаді товарознавця у ТОВ «АСТРА-Д» та має нараховану заробітну плату за 2014 рік у розмірі 14 760 грн. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. В обґрунтування вимог щодо зменшення розміру позивач посилається на те, що у нього на утриманні перебуває дружина та малолітня дочка [INFO]. Але належних доказів, окрім свідоцтва про одруження та народження дитини, які б дійсно підтвердили факт знаходження у нього на утриманні дружини та доньки, позивачем не надано. Ані матеріали позовної заяви, ані в судовому засіданні позивачем не доведено, що дружина та донька мешкають разом з ним, дружина не працює, знаходиться у декретній відпустці та перебуває на утриманні позивача. Так, слід зауважити, що у відповідності до вимог ст..179 КЗпП України, строк перебування у декретній відпустці не може перевищувати 56( а у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів -70) календарних днів після пологів, які у даному випадку минули ще у 2014 році. Разом з тим, і відомостей, що дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивачем також не надано. Таким чином, виходячи із засад ст..192 СК України, не можливо вважати погіршенням матеріального становища позивача його одруження та народження другої дитини, в зв'язку із народженням якої, державою передбачено виплату одноразової допомоги та виплати щомісячної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2015 р. на дітей віком від 6 років до 18 років становить -1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Отже аналізуючи надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, враховуючи матеріальний, сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту наявності підстав для зменшення розміру аліментів, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed