Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що згідно з кредитним договором «Автопакет» №864143 від 25 липня 2008 року, Додатковою угодою від 11.08.2010 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 16000,00 доларів США строком до 24 липня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 11.4% річних. Даний кредит було надано з цільовим призначенням - для придбання автотранспортного засобу. Відповідач взяв на себе зобов'язання вносити мінімальний необхідний платіж щомісячно. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по даному кредиту належним чином не виконує, в результаті чого станом на 07.08.2014 року має заборгованість в розмірі 8 409,47 доларів США, яку просить стягнути з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 25 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір «Автопакет» №864143, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності в сумі 16000,00 доларів США терміном користування кредитними коштами по 24.07.2015 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 11,4% річних з цільовим призначенням - для придбання автотранспортного засобу (а.с. 4-7). 11 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №846298 від 08.07.2008 року, умовами якої банк надав [PERSON] грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності та цільового використання в сумі 25250,00 доларів США терміном користування кредитними коштами по 08.07.2033 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 12,3 % річних (а.с. 8-11). Відповідач порушив умови договору та згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу має заборгованість на загальну суму 8 409,47 доларів США, з яких: - пеня за порушення строків платежів по кредиту та відсоткам, яка була нарахована відповідно до п.9.2 Кредитного договору в сумі 205,56 доларів США, що еквівалентно 2561,01грн.; - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом в сумі 642,84 доларів США, що еквівалентно 8008,80грн.; - штраф за порушення положень кредитного Договору в сумі 1600,00 доларів США, що еквівалентно 19933,60грн.; - заборгованість по кредиту в сумі 5 961,07 доларів США, що еквівалентно 74265,99грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до п.4.2.5. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, та інших платежів. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved