Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги. В обгрунтування вимог вказав, що 04.07.1996 року між сторонами було укладено договір про надання послуг електрозвязку № 695. відповідно до якого позивач встановив телефон 2-19-80 за адресою: смт.Нова Ушиця вул.. Подільська. 51 кв.12 та підключив до місцевої телефонної мережі, забезпечив безперебійну роботу телефонного звЯзку шляхом надання відповідачу послуг телефонного звязку, а відповідач, у свою чергу, зобов'язувався своєчасно оплачувати послуги за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефоні розмови та інші отримані послуги, надані по телефону. Користуючись послугами звязку, відповідач свого обов'язку щодо своєчасної оплати за отримані телекомунікаційні послуги не виконав. В результаті чого, за ним за період з 01.12.2005 року по 30.10.2007 року утворилась заборгованість за телекомунікаційні послуги, яка станом на 01.12.2009 року становить 431 гривня 48 копійок. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати по оплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розміру 120 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, оскільки попереджень про заборгованість за телекомунікаційні послуги та можливе припинення їх надання від відповідача не надходило, телефон був відключений і ним не користувались. Крім того відповідач при відсутності сплати заборгованості мав можливість згідно умов договору розірвати його в односторонньому порядку, проте цього не зробив, а продовжував нараховувати абонентську плату, хоча послуг відповідача він не потребував, оскільки проживав за іншою адресою і, крім того, користується мобільним телефоном. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 04.07.1996 року між сторонами було укладено договір про надання послуг електрозвязку № 695 (далі Договір), відповідно до якого позивач встановив телефон 2-19- 80 за адресою: смт.Нова Ушиця вул.. Подільська. 51 кв.12 та підключив до місцевої телефонної мережі, забезпечив безперебійну роботу телефонного звязку шляхом надання відповідачу послуг телефонного звязку, а відповідач, у свою чергу, зобовязувався відповідно до п.2.2.1. Договору своєчасно оплачувати послуги за користування телефоном, міжміські та міжнародні телефоні розмови та інші отримані послуги, надані по телефону. Відповідно до п.2.2.7. Договору відповідач зобов»язався в місячний термін повідомляти позивача про зміни, що стосуються користування телефоном, в тому числі про виїзд з приміщення. Користуючись послугами зв'язку, відповідач свого обов'язку щодо своєчасної оплати за отримані телекомунікаційні послуги та зміну місця проживання не виконав. Остання оплата послуг відповідачем здійснена в листопаді 2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що абонементна плата за користування телефоном вноситься споживачем до 10 числа поточного місяця протягом 15 діб з дня одержання рахунку. Відповідно до п. 108 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 09.08.2005 року № 720, у разі неодержання рахунку до 10-го числа місяця, що настає після розрахункового періоду, абонент повинен звернутися до служби розрахунків оператора для отримання інформації про належну до сплати суму та сплатити її. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Безпідставним є посилання відповідача на те, що оскільки його телефон був відключений позивачем в січні 2006 року, абонентна плата за січень 2006 року нарахована неправомірно. Так, відповідно до ст..41 Закону України «Про телекомунікації», п. 110 Правил у разі несплати отриманих послуг в установлений строк абоненту надсилається письмове попередження із зазначенням кінцевого строку оплати. Якщо протягом 10 днів після зазначеного в попередженні строку не надійшло підтвердження про оплату, оператор має право скоротити перелік або припинити надання послуг місцевого та/або інших видів телекомунікаційних послуг залежно від проведеної оплати. Позивач не представив суду достовірних доказів про направлення відповідачу попереджень в період з грудня 2005 року по жовтень 2007 року. Також суд не приймає до уваги представлені позивачем повідомлення на ім.»я відповідача, оскільки вони направлені після розірвання Договору з ним в односторонньому порядку. ( в 2009 році); та з цих же підстав суд не приймає до уваги твердження про неповідомлення позивача про зміну місця проживання. Разом з тим, оскільки відповідач порушив умови договору в частині оплати послуг, то відповідно до п.4.3.2. відповідач правомірно на підставі п. 110 Правил в січні 2006 року надання послуг електрозвязку призупинив. Згідно п. 113 Правил за час, протягом якого послуги місцевого телефонного звязку не надавалися з вини абонента, абонентна плата справляється в повному розмірі. Надання послуг звязку було припинено в січні 2006 року. Відповідно до ст.114 Правил та гі.4.3.4. В разі затримки оплати понад один місяць відповідач має право через місяць після отримання Абонентом письмового попередження, відмовити в подальшому в наданні послуг та розірвати Договір. Проте, незважаючи на відсутність оплати послуг з вини відповідача, позивач не направив йому письмових попереджень та не скористався правом на розірвання договору в односторонньому порядку,а продовжував нараховувати абонентську плату аж до жовтня 2007 року, тобто до часу розірвання договору. Суд також вважає безпідставними посилання позивача на невжиття заходів до повідомлення відповідача та розірвання Договору в односторонньому порядку бажанням «не втратити абонента». З врахуванням досліджених доказів суд вважає, що позов підлягає до задоволення лише в частині стягнення боргу за надані телекомунікаційні послуги та абонентську плату за січень 2006 року, що становить - 52 гривні 68 копійок. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial