Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що у липні 2018 стало відомо, що все його майно перебуває під арештом на підставі виконавчого провадження №46048850 з примусового виконавчого листа №643/10180/14-ц від 20.11.2014, виданого Мосоквсик4м районним судом м. Харкова. У 2019 позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкові із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 05.08.2019 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Поставною Харківського апеляційного суду від 28.10.2019 заочне рішення скасовано, в задоволені позову відмовлено. 07.11.2019 позивач звернувся до Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ щодо припинення арешту та отримав відповідь, що справу знищено через сплив строків зберігання та роз`яснено звернутися до суду з питання про скасування арешту майна. Ухвалою судді від 25.01.2018 визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідачів до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до правил ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом становлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 позов ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 98247,93грн. та судовий збір в сумі 982,48грн. На виконання у Московському ВДВС ХМУЮ перебувало виконавче провадження №46048850 з примусового виконання виконавчого листа №643/10180/14-ц від 20.11.2014, виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 99230,41грн. Постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження 06.04.2015. Виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 1999) та в подальшому виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2019 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду від 28.10.2019 зачоне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2014 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволені позову ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Такі обставини підтверджено копіями постанови Харківського апеляційного суду від 28.10.2019, повідомленням Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 21.11.2019, Інформації з Державного реєстру речових праву на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (а.с.7-12). Отже, вищевикладене свідчить про те, що рішення про стягнення з позивача заборгованості скасовано, виконавче провадження завершено. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт накладений на майно боржника знімається, скасовується інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Частиною 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»). Відповідно до правил ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ст. 321 ЦК України) Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод при здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна позивача. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved