Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь борг в сумі 34727,69 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до абонентської бази МКП «Херсонтеплоенерго» за адресою [ADDRESS] обліковується особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я відповідача, відповідно остання користується послугами з постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.03.2021 року. У відповідача, як власника квартири, виникло зобов`язання по сплаті грошових коштів за надану послугу, а у позивача право вимагати виконання обов`язку щодо оплати надання послуг. З 01.01.2002 року по 01.05.2021 року сума заборгованості за основним рахунком відповідача склала 34727,69 грн. Просить стягнути вказану заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, згідно якого позовні вимоги визнала частково. Погодилася з обставинами викладеними у позові, а саме, що вона дійсно успадкувала квартиру [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення відповідач користується послугами з постачання теплової енергії. Зазначила, що від позивача за весь час жодних квитанцій чи вимог про сплату заборгованості на адресу відповідача не надходило. З моменту виникнення заборгованості минуло 19 років. А саме, у позовній заяві вказаний період виникнення заборгованості з 01.01.2002 року по 01.05.2021 року, тобто позивачем порушена ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлено тривалістю 3 роки. Тобто, МКП «Херсонтеплоенерго» заявляє вимоги поза строком позовної давності, зазначених у ст.257 ЦК України. Так, позивач просить стягнути 34727,69 грн. за період з 01.01.2002 року по 01.05.2021 року. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватися з червня 2018 року, оскільки тільки в червні 2021 року МКП «Херсонтеплоенерго» звернулося до суду про стягнення заборгованості, а отже перервало строки позовної давності. За період часу з 01.06.2018 року 01.06.2021 року заборгованість має становити 12005,27 грн. Додатково відповідач зазначила, що оплата в грудні 2020 року в розмірі 792,05 грн., здійснена за нарахування листопада 2020 року, а оплата в березні 2021 року в розмірі 4321,25 грн, здійснена за нарахування грудня 2020 року, січня та лютого 2021 року. Відповідач оплачувала виключно поточні нарахування. [PERSON] просить застосувати позовну давність і відмовити у цій частині позову, згідно ч.4 ст.267 ЦК України, а в частині вимог, що є в межах строків позовної давності, відповідач не заперечує проти стягнення з неї 12005,27 грн та відповідно судових витрат. Просила розглядати справу у її відсутність. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до абонентської бази МКП «Херсонтеплоенерго» за адресою [ADDRESS] обліковується особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , відповідно остання користується послугами з постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.03.2021 року. Між сторонами за справою встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, за який споживачі відповідно до п.18 «Про затвердження Правил надання послуг централізованого опалення і гарячої води і водовідведення…» №630, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року зобов`язані вносити плату за надані протягом розрахункового місяця послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, що настає за розрахунковим. У відповідача, як власника квартири, виникло зобов`язання по сплаті грошових коштів за надану послугу, а у позивача право вимагати виконання обов`язку щодо оплати надання послуг. Однак, відповідач за вказані послуги не сплачує в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість за період з 01.01.2002 року по 01.05.2021 року сума заборгованості становить 34727,69 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ст.68 ЖК України вбачається, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового Заборгованість за період з 01.01.2002 року по 01.05.2021 року становить 34727,69 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом в червні 2018 року та загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з 01.06.2018 року по 01.06.2021 року. За період часу з 01.06.2018 року по 01.06.2021 року заборгованість відповідача становить 12005,27 грн., суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням цього заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 гривень.

Outcome: partial