Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати процентів в період з 17.01.2013 року по 22.06.2020 року за кредитним договором № 620 від 22.06.2012 року в розмірі 122085,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.04.2013 року позовні вимоги Кредитної спілки «Соколов» задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 620 від 22.06.2012 року в розмірі 14055,00 грн. Оскільки на теперішній час рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова не виконано, відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, позивач просить стягнути заборгованість за період з 17.01.2013 року по 22.06.2020 року зі сплати процентів в розмірі 122085,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. 30 листопада 2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення процентів за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавала. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 22.06.2012 року сторони уклали кредитний договір № 620, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 3000,00 грн. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/399/13-ц від 01 квітня 2013 року позов Кредитної спілки «Соколов» до [PERSON] задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 620 від 22.06.2012 року в розмірі 14055,00 грн. та судові витрати в розмірі 344,10 грн. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, пред`явлення Кредитною спілкою «Соколов» позову до Фрунзенського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 620 від 22.06.2012 року свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Таким чином, строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами укладеного між сторонами договору кредиту був змінений банком і закінчився в 2013 році (справа про стягнення заборгованості надійшла до суду в 2013 році, про що свідчить номер реєстрації справи), тому після вказаної дати банк не мав правових підстав для нарахування процентів за договором кредиту. Однак, позивач в своєму позові зазначає, що він просить стягнути заборгованість зі сплати процентів, що виникла за період до 17.01.2013 року по 22.06.2020 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц також висловлено правий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. У зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed