Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~36781\~грн.\~97\~коп.\~Свої позовні\~вимоги обґрунтував\~тим,\~що між\~позивачем та\~ [PERSON] \~27.08.2018\~підписано заяву\~про приєднання\~до договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб та\~відкриття поточного\~рахунку з\~використанням електронного\~платіжного засобу\~(платіжної\~картки)\~№510317712\~(далі\~ договір),\~згідно з\~яким банк\~відкрив відповідачу\~кредитну лінію\~з лімітом\~кредиту в\~сумі 32000\~грн.,\~для обслуговування\~якого відкрито\~поточний рахунок\~№ [NUMBER] ,\~а відповідач\~зобов`язався повернути\~кошти та\~сплатити відсоток\~за користування\~кредитом у\~розмірі 0,001%\~річних.\~Відповідач з\~27.08.2018\~почав користуватися\~кредитними коштами,\~використовуючи їх\~на власний\~розсуд.\~Протягом періоду\~з 26.10.2018\~по 24.07.2019\~він використав\~кредитний у\~сумі 32000\~грн.\~При цьому,\~відповідач,\~порушуючи умови\~договору,\~не здійснював\~часткове повернення\~кредиту,\~тому виникла\~прострочена заборгованість,\~яка станом\~на 24.07.2019\~не погашена.\~Внаслідок невиконання\~взятих на\~себе зобов`язань\~за користування\~кредитним лімітом\~відповідачем, заборгованість останнього перед банком станом на\~24.07.2019, згідно\~з розрахунком\~банка, складає 36376 грн. 43 коп., з яких: сума основного боргу 31370 грн. 00 коп., сума нарахованих відсотків 4079 грн. 53 коп., сума нарахованої пені на прострочені відсотки 0 грн. 0 коп., сума заборгованості за розрахунково-касові операції, а саме видачі коштів у готівковій формі та звіт про залишок коштів 926 грн. 90 коп. (послуги, що надаються банком на підставі відповідного договору, які пов`язані з переказом коштів з рахунка на рахунок цього клієнта, видачею коштів йому в готівковій формі). Постановою ВСУ від 26.04.2017 №3-1522гс16 зазначено, що у наслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань за користування кредитним лімітом відповідачем, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, банку, згідно зі звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 26.10.2018 по 24.07.2019 підлягають відшкодуванню: сума втрат від інфляції на суму простроченого боргу 91 грн. 17 коп., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 53 грн. 75 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості 168 грн. 91 коп., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 91 грн. 71 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед банком складає 36781 грн. 97 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у частині заборгованості за сумою основного боргу, оскільки він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Кредитна заява 102436498 від 27.08.2018, заява про приєднання №510317712 від 27.08.2018, паспорт споживчого кредиту, таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 27.08.2019, а також договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зі змінами, внесеними постановами правління АТ «Ощадбанк»» від 20.07.2018 №509, свідчать про те, що між позивачем та [PERSON] 27.08.2018 укладено кредитний договір, згідно з яким банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 32000 грн., для обслуговування якого відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсоток за користування кредитом у розмірі 0,001% річних (а.с.16-17, 18-19, 20, 21-22, 23-29). З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на\~24.07.2019\~заборгованість [PERSON] перед банком складає 36376 грн. 43 коп., з яких: сума основного боргу 31370 грн. 00 коп., сума нарахованих відсотків 4079 грн. 53 коп., сума нарахованої пені на прострочені відсотки 0 грн. 0 коп., сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 926 грн. 90 коп. (а.с.30). Викладені обставини також підтверджуються випискою по картковому рахунку [PERSON] (а.с.34-35). Згідно зі звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 26.10.2018 по 24.07.2019, банком [PERSON] нараховано втрати від інфляції на суму простроченого боргу в розмірі 91 грн. 17 коп., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 53 грн. 75 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 168 грн. 91 коп., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 91 грн. 71 коп. (а.с.31-33). Щодо позовної вимоги про стягнення суми основного боргу суд зазначає наступне. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором від 27.08.2018 не виконав, тому сума основного боргу в розмірі 31370 грн. 00 коп. підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками в розмірі 4079 грн. 53 коп., заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 926 грн. 90 коп., втрат від інфляції на суму простроченого боргу в розмірі 91 грн. 17 коп., втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 53 грн. 75 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 168 грн. 91 коп., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 91 грн. 71 коп., суд встановив наступне. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи. Особливий період, відповідно до абзацу 5\~статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо удосконалення\~оборонно-мобілізаційних\~питань під\~час проведення\~мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VII (підпункт 3 пункту 4 розділу І),\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, відповідно до якого, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Посвідчення серії [NUMBER] , військовий квиток серії [NUMBER] та довідка від 23.07.2019 №228 свідчать про те, що старший солдат військової служби за контрактом [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22.04.2010 по теперішній час (а.с.36-37, 39, 40, 70). Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України,\~які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Статтею 2 Закону України\~«Про військовий\~обов`язок і\~військову службу» передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. За змістом ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, зокрема, на військовослужбовців осіб, які проходять військову службу. До видів військової служби, відповідно до змісту ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відноситься військова служба за контрактом осіб рядового складу. Армійське військове звання старший солдат відноситься до рядового складу, що встановлено зі змісту ч.2 ст.5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Отже відповідач є військовослужбовцем, а тому на нього поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким, [PERSON] звільняється від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом за час проходження військової служби. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тож, дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, виходячи з того, що [PERSON] є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі з 22.04.2010 по теперішній час, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 4079 грн. 53 коп., заборгованості за розрахунково-касове обслуговування 926 грн. 90 коп., втрат від інфляції на суму простроченого боргу в розмірі 91 грн. 17 коп., втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 53 грн. 75 коп., 3% річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 168 грн. 91 коп., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 91 грн. 71 коп. задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Пунктом 12 частини 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. [PERSON] є військовослужбовцем, а тому звільнений від сплати судового збору. Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог на 85,29%. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір позивачу в сумі 1638 грн. 42 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Решту суми сплаченого позивачем судового збору, яка складає 282 грн. 58 коп. суд вважає за необхідне віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial