Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 30.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №ЧОУ/14-п/08/Д, у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 140000 доларів США з кінцевим терміном кредитування 27.04.2018 року. Того ж дня між сторонами з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов договору відповідач передав в іпотеку банку нежитлову будівлю, загальною площею 229,80 кв.м., що по вул. М.Олімпіади, 1А м. Чернівці. Станом на 05.04.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед позивачем становить 261679, 69 доларів США. Однак, у червні 2016 року ПАТ «УКРГАЗБАНК» стало відомо про те, що 16.02.2012 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 12177093 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.02.2012 року про накладення арешту на будинок №1А, що по вул.М.Олімпіади в м.Чернівці, яке є предметом іпотеки. Просив звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 229,80 кв.м., що по вул. М.Олімпіади, 1А м. Чернівці, який було накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.02.2012 року. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Пояснив суду, що на даний час у [PERSON] наявна непогашена заборгованість за кредитним договором, у звязку з чим банк має пріоритетне право на реалізацію предмету іпотеки. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник Першої Чернівецької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2008 року між ПАТ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ЧОУ/14/08/Д, у відповідності до умов якого відповідачу було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 140000 доларів США на строк до 27.04.2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 14% річних (а.с.12-15). Того ж дня між сторонами з метою забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань було укладено договір іпотеки. Відповідно до умов договору відповідач передав в іпотеку банку будівлю №1 літ.А, загальною площею 229,80 кв.м., що знаходиться по вул. М.Олімпіади м. Чернівці. Ринкову вартість предмету іпотеки сторони оцінили у сумі 1089751 гривень (а.с.16-19). Вказане обтяження було зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №18399398 (а.с.20). Станом на 05.04.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед позивачем становить 261679, 69 доларів США. (а.с.5-7). Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною третьою та четвертою ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Зняття арешту в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження за положеннями ч. 5 ст. 60 Закону можливо виключно за рішенням суду. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З урахуванням наведених норм Закону, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права. Згідно ст.12, ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що відділами Державної виконавчої служби зроблено не було. Аналізуючи зміст наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як було встановлено судом, 07.02.2012 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №1А, що по вул.М.Олімпіади в м.Чернівцях, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.10). Таким чином, позивач ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» не був стороною у справі, по якій ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову, а тому ним вірно обрано спосіб захисту порушеного права. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved