Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В позові пояснила, що, перебуваючи в шлюбі з відповідачем з 02.12.2008 року, мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, їх неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, її вихованням та утримання займається лише позивач. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини перестав надавати, в зв'язку з чим вона звернулася до суду. Позивач і її представник в судовому засіданні позов підтримують, вважають, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в тому розмірі, що зазначений в позові, оскільки офіційний його дохід від підприємницької діяльності значно менший реального, про що свідчать витрати відповідача на утримання будинку, на надання в добровільному полрядку допомоги дитині до звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідач у судове засідання не зявився, його представник за довіреністю [PERSON] пояснила, що відповідач визнає позов частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню саме в цій частці, оскільки за існуючою судовою практикою на утримання однієї дитини розмір аліментів становить 1/4 частку, всі витрати, що несе відповідач, він робить не зі свого доходу, а має особисті збереження, а його дохід за 4 квартал 2016 року становить близько1400 гривень, в зв'язку з чим після стягнення аліментів в запропонованій позивачем сумі в нього не лишиться засобів для особистого існування. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, потребує матеріальної допомоги, від надання якої батько дитини , починаючи з часу звернення позивача до суду з цим позовом, ухиляється. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Доводи відповідача та його представника щодо завищення в позові суми аліментів судом відхиляються, оскільки його посилання при цьому на свій малий офіційний дохід від підприємницької діяльності не має значення для розрахунку аліментів, розмір яких в будь-якому разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час прийняття рішення судом є більшим, як за 1/3, так і за 1/4 офіційного щомісячного доходу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно штампу вхідної кореспонденції позов предявлено 21.12.2016 року. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору в дохід держави суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved