Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком. Посилався на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12.09.2016 року, належать 5/12 часток житлового будинку, що по вул. Молодіївській, 31 м. Чернівці. Інша частина будинку, що становить 7/12 часток належить на праві власності [PERSON] Однак, незважаючи на те, що позивач є співвласником будинку №31, що по вул.Молодіївській м.Чернівці, він не може там проживати, оскільки відповідач [PERSON] забороняє йому там знаходитись та чинить перешкоди у користуванні житлом. Таким чином, внаслідок незаконних дій [PERSON] порушуються його права як власника за заповітом та користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного вважає, що він має право на усунення перешкод у користуванні будинком №31, що по вул. Молодіївській м. Чернівці. В остаточній редакції позовної заяви просив вселити його до будинку №31, що по вул. Молодіївській м.Чернівці та зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні 43/100 частинами будинку №31, з надвірними будівлями, що розташований в м.Чернівці по вул. Молодіївській. Відзиву на позов відповідачем подано не було. Ухвалою суду від 29.05.2017 року провадження у справі було зупинено. У подальшому, ухвалою суду від 19.03.2018 року провадження у справі було поновлено. Крім того, ухвалою суду від 07.06.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав та підтвердив, викладені в ній обставини. Пояснив суду, що відповідач не дає йому доступу до житлового приміщення, у звязку з чим він позбавлений можливості користуватись належним йому майном. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримав. Вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.01.2018 року [PERSON] було виділено у натурі 43/100 частин спірного будинковолодіння із зазначенням конкретних приміщень. Проте відповідач продовжує чинити йому перешкоди у користуванні власністю. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що [PERSON] не погоджується з тим, що позивач є співвласником будинковолодіння по вул. Молодіївській, 31 м. Чернівці, а тому не надає йому доступу до будинку. Представник відповідача зявився у судове засідання 07.06.2018 року, проте, в подальшому, до його завершення залишив залу судового засідання без поважних причин. Тому суд на підставі ч.6 ст. 223 ЦПК України та з метою виконання завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи прийшов до висновку про необхідність завершення розгляду справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справи, приходить до наступного. Так, за змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як було встановлено судом, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.09.2016 року набув у власність 5/12 часток житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 226,30 кв.м., в тому числі житловою площею 143,70 кв.м., розташованого по вул.Молодіївській, 31 м.Чернівці (а.с.16, 49-50). Співвласником інших 7/12 часток будинковолодіння за вказаною адресою є [PERSON] Відповідно до ст.21 Конституції України, усі люди є вільні та рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Як видно із змісту ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим спільної власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від визначення розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні висновку Чернівецького відділу Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 30.09.2016 року, [PERSON] 29.09.2016 року звернувся до відділу у звязку з порушенням його правомочностей власника щодо будинковолодіння №31, що по вул. Молодіївській, 31 м.Чернівці, однак у звязку з тим, що між сторонами склались цивільно-правові відносини перевірку по даному факту було припинено. З урахуванням зазначеного, суд вважає встановленим факт створення перешкод відповідачем позивачу у користуванні власністю. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому особа самостійно обирає спосіб захисту цивільного права. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом також було встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду .Чернівці від 16.01.2018 року у справі №725/1457/17 позов [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками було задоволено. Поділено в натурі житловий будинок №31, який знаходиться по вул. Молодіївська, в м. Чернівці, відповідно до варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №17060 від 09.08.2017 року.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виділено в натурі [PERSON] 43/100 частини будинку\~ №31, з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Молодіївська, в м. Чернівці наступні приміщення житлового будинку літ.А: коридор-сходи площею 10,20 кв.м., позначених на плані будинку номером 1-1, коридор площею 10,60 кв.м., позначений на плані будинку номером 1-2, кімнату площею 21,90 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-3, кімнату площе 26,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-4, кімнату площею 21,80 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-5, ванну площею 3,30 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-6, вбиральню площею 1,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-7, комору площею 1,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-8, кухню площею 13,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-9, балкон площею 2,30 кв.м. Виділено в натурі [PERSON] 57/100 частини №31, з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Молодіївська, в м. Чернівці наступні приміщення житлового будинку літ.А: підвал площею 25,00 кв.м., позначений на плані будинку номером І, вхід в підвал площею 5,60 кв.м., позначений на плані будинку номером ІІ, сходову клітину площею 10,20 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-10, коридор загальною площею 10,20 кв.м., позначений на плані будинку номером 1-11, кімнату площею 22,30 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-12, кімнату площею 28,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-13, кімнату площею 23,70, позначену на плані будинку номером 1-14, ванну площею 3,40 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-15, вбиральню площею 1,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-16, комору площею 1,00 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-17, кухню площею 13,10 кв.м., позначену на плані будинку номером 1-18, балкон площею 2,30 кв.м. (а.с.111-114). Зазначене рішення суду є чинним на момент розгляду справи та набрало законнох сили. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач обрав спосіб захисту свого права шляхом вселення до спірного приміщення та зобовязання відповідача не чинити перешкоди у користуванні 43/100 частин будинковолодіння, що по вул. Молодіївській, 31 м.Чернівці, яке належить йому. Отже, з урахуванням часток співвласників у справі спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право користуватися приміщеннями будинку №31, що по вул. Молодіївській м.Чернівці у розмірі 5/12 часток. При цьому суд зауважує, що рішенням суду співвласникам було виділено в натурі їх частки. Відповідно до ст. 41 Конституції України, та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). З урахуванням того, що сторони не досягли згоди у здійсненні права спільної часткової власності, суд з метою захисту права власності усіх співвласників будинку, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Окрім зазначеного, в даній ситуації суд звертає увагу на те, що статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. На підставі наведеного та з урахуванням того, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку користування будинком, який є їх спільною частковою власністю, суд з метою захисту права власності усіх співвласників будинку, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved