Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з 03.03.2020 дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що проживає дитина в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що 16.11.2016 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 651 «Про влаштування малолітньої дитини в державний заклад» у зв`язку з наявністю у матері дитини, [PERSON] , [INFO] тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Як зазначає позивач, [INFO] батько малолітнього - [PERSON] , звернувся із заявою до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо влаштування малолітнього сина [PERSON] до державного закладу, на повне державне утримання. Також [PERSON] зазначив, що 07.03.2017 він разом з матір`ю хлопця - [PERSON] , звернулись до Дніпровського районного в місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання батьківства відносно малолітнього. Крім того позивач зазначає, що [PERSON] в заяві вказав, що не має можливості забрати дитину з Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького, у зв`язку з цим просить надати дозвіл на влаштування дитини до дитячого закладу строком на один рік. Зазначає, що на підставі вищевказаної заяви [PERSON] , Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження від 04.04.2017 № 168 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини в державний заклад». 23.11.2018 надійшов лист від 19.11.2018 № 103008-3655 служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо соціально-правового захисту дитини [PERSON] . Зазначає, що на підставі вищевказаного листа 27.11.2018 спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було відвідано [PERSON] за місцем мешкання, а саме: [ADDRESS] та складено відповідний акт обстеження умов проживання дитини. Квартира перебувала у задовільному санітарному стані, проте умови для проживання дитини не створені. Відповідач [PERSON] надав до служби письмове пояснення, в якому зазначив, що забрати дитину з дитячого закладу немає можливості. Спеціалістом служби роз`яснені [PERSON] його права та обов`язки, що стосується дитини відповідно до статей 141, 150-155, 157 Сімейного кодексу України та попереджено про відповідальність за неналежне їх виконання відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 166 Кримінального кодексу України. Зазначає, що з метою соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] , [INFO] службою направлено листа до служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання акту обстеження умов проживання за місцем реєстрації [PERSON] та його матері, а саме: [ADDRESS] . З інформації від 16.01.2019 № 103008-143 вищезазначеної служби у справах дітей та сім`ї стало відомо, що відповідно до висновку лікарсько- консультативної комісії та хвороби [PERSON] , обстежити умови проживання за місцем її проживання не є можливим. Відповідно до листа від 22.01.2020 Київського міського будинку дитини ім. М.М.Городецького зазначається, що батьки часто відвідують сина в дитячому державному закладі. З метою вирішення питання подальшої долі малолітнього [PERSON] було направлено запрошення до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Слюсару А.В. 31.01.2020 у ході спілкування зі [PERSON] , останній повідомив, що дитину він відвідує регулярно, проте забрати на виховання його в свою родину не має можливості. Позивач зазначає що згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків № 20 виданого 28.01.2020 - [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежить від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Зазначає, що [PERSON] надав до служби заяву, в якій не запечерує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. Зареєстровано в реєстрі за № 225. Вказує, що питання щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] винесено службою на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 05.03.2020 року. На засіданні комісії [PERSON] пояснив, що не змінив свого рішення щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Зазначає, що згідно пункту 4 наказу від 18.11.2013 № 981 «Про затвердження Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків» підставою для видачі висновку ЛКК є наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби з обмеженням життєдіяльності, а саме: повна нездатність до самообслуговування та повна залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги). У зв`язку з тим, що [PERSON] не забезпечує синові належних умов проживання, виходячи з інтересів дитини, посилаючись на п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», п. 2 ст. 150, п. 1 ст. 152, ст. 155, п.п. 2 п.1, п. 6 ст. 164, ст. 165, п. 2, 3 ст. 166, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. ст. 1, 5, 6, 8, 12, 18, 23і, 35 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10, ст. ст. 76-81, ст. ст. 263-265, ст. 280, ст. 282 Цивільного процесуального кодексу України просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його сина - [PERSON] , [INFO] , передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на її користь. 19.03.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 24.03.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу у підготовче засідання. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви [PERSON] від 14.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. (зареєстровано в реєстрі № 225), [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.10 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судова повістка, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, отримана відповідачем 09.07.2020. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Третя особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав заяву про розгляд справи без участі представника. Врахувавши заяви представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23.11.2016 Серія [NUMBER] , актовий запис № 1974 (а.с. 8). Позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на що слід зазначити наступне. 16.11.2016 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 651 «Про влаштування малолітньої дитини в державний заклад» у зв`язку з наявністю у матері дитини - [PERSON] [INFO] тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.26). Встановлено, що з [INFO] дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується копією наказу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.03.2020 № 5-С (а.с.16). Згідно заяви [PERSON] від 10.03.2017 до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, останній просив влаштувати свого сина [PERSON] , [INFO] до державного закладу на повне державне утримання. Згідно вищевказаної заяви, вказав, що не має можливості забрати дитину з Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, у зв`язку цим просив надати дозвіл на влаштування дитини до дитячого закладу строком на один рік (а.с.27). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків № 20 від 28.01.2020 встановлено, що [PERSON] , [INFO] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, що перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.39). Згідно заяви [PERSON] від 14.02.2020 до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, останній не заперечував проти позбавлення його батьківських прав (а.с.40). Згідно заяви [PERSON] від 14.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербинською О.М. (зареєстровано в реєстрі № 225), [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 визначає, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленого батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координації діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на службу у справах дітей та сім`ї районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських. Селищних рад об`єднаних територіальних громад. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», п. 10 ч. 5 Типового положення про службу у справах дітей районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2007 року № 1068, служби у справах дітей мають право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах. У ч. 5 ст. 23 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що у разі, якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.03.2020 року за № 108-3028 вбачається, що [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, у зв`язку з чим Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42-44). Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про свого малолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Що стосується вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, то слід зазначити наступне. Як встановлено вище, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання свого сина не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 вказаної статті при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь дитини аліменти в розмірі не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved