Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої він є, зареєстровані його донька [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] Проте як зазначає позивач, відповідач більше ніж два роки в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним, заперечень проти позову не надала, явку представника не забезпечила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого 14.11.1997 року на Українській біржі «Десятинна» за реєстровим №8149-Б/2696, та договору дарування частини квартири від 18.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори за №3795. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував у шлюбі з відповідачем до 29.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ в м. Києві 29.08.2015 року. Згідно довідки форми №3 КК «Центр комунального сервісу» №89/6088 від 04.08.2017 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (донька) та [PERSON] (колишня дружина). Як вбачається з пояснень позивача, відповідач не проживає у спірній квартирі понад два роки. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню. Разом з тим позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням тощо є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial