Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між ПАТ „Мегабанк та відповідачем [PERSON] 08 липня 2013 року було укладено кредитний договір №43- 16П/2013-А. Відповідно до договору позивач (кредитодавець) надав відповідачу [PERSON] (позичальник) кредит в сумі 17000,00 грн. на строк з 08 липня 2013 року по 07 липня 2016 року зі сплатою 19,0% річних, а відповідач [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Позичальник свої зобовязання по кредитному договору не виконав. Тому позивач просив суд розірвати кредитний договір від 08 липня 2013 року №43-16П/2013-А, стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 5523,97 грн., відсотки за кредитом - 374,50 грн., комісійну винагороду - 1700 грн., пеню за порушення строку сплати за кредитом - 1810,35 грн., штраф за порушення строків сплати ануїтетних платежів - 7650,00 грн. Всього просив стягнути з відповідача на користь позивача 17058,82 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦП К України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2013 року між ПАТ «Мегабанк» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір №43-16П/2013-А. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 17000 грн. на строк з 08 липня 2013 року до 07 липня 2016 року з процентною ставкою за користування кредитом 19,00% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом, оплату за кредитом здійснювати щомісячно, в повному обсязі кредит повернути до 16-00 год. 07 липня 2016 року (а.с.6-11). За порушення умов кредитного договору його сторонами передбачено застосування штрафних санкцій. Зокрема, пунктом 7.1 договору передбачено сплату пені за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів у розмірі потрійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Відповідно до п.7.2. договору в разі невиконання прийнятих на себе обовязків позичальник, крім інших платежів, сплачує штраф у визначеному розмірі в залежності від порушення умов договору. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору №43-16П/2013-А виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконав. Станом на 18 січня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за складає: заборгованість по кредиту - 5523,97 грн., відсотки за кредитом - 374,50 грн., комісійну винагороду - 1700 грн., пеню за порушення строку сплати за кредитом - 1810,35 грн., штраф за порушення строків сплати ануїтетних платежів - 7650,00 грн. Всього заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає 17058,82 грн. Відповідно до п.8.1., 8.2. кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання позичальником своїх зобовязань за ним. Як передбачено ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем [PERSON] свого зобовязання, позовна вимога про розірвання договору є такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми кредиту достроково. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 17058,82 грн. заборгованості по кредитному договору. Також з відповідача підлягає до стягнення 2756,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved