Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 12 909,60 гривень. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що у квітні 2012 року між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про вирішення спору з міністерством оборони України, з метою вирішення зазначеного спору 12 квітня 2012 року [PERSON] видав довіреність на позивача, якою уповноважив [PERSON] вчиняти певні юридичні дії в об'ємі та за змістом, що зазначені у довіреності. 22.05.2014 року на адресу відповідача було направлено лист зі звітом про виконання отриманого від відповідача доручення. У зазначеному звіті, з визначенням кількості витраченого часу та вартості роботи (послуги) загальною вартістю 12 909,60 гривень. На даний час [PERSON] не сплачено кошти за надання послуг позивачем. Відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. Суд вважає, що у матеріалах справи є достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а тому можливо розглянути справу на підставі доказів, що є у матеріалах справи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані по справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2014 [PERSON] надав довіреність, якою уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти інтереси [PERSON] по фактам порушенням його конституційних, цивільних, загально громадських, майнових та не майнових прав і основних свобод в організаціях, в установах, підприємствах, незалежно від їх форм власності вести його справи в усіх державних, приватних організаціях, а також судові справи в усіх судах, передбачених законом України «Про судоустрій та статус суддів», у судах загальної юрисдикції та суді конституційної юрисдикції в тому числі в апеляційних та спеціалізованих судах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом пред'явлення позову та підписання позовної заяви, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, визнання позову повністю або частково, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, подачі виконавчого листа до стягнення, без права отримання присудженого йому майна чи грошей; у відповідній державній виконавчій службі з питань, пов'язаних з виконанням судових та інших рішень; в органах внутрішніх справ та органах прокуратури, у відповідному Управлінні юстиції, слідчих органах, органах дізнання, а також в усіх інших установах, підприємствах і організаціях при вирішенні будь-яких питань, які вникають при розгляді судової справи. Відповідно до вимог ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору. Умови, що визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої, другої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У своєму позові [PERSON] посилається на положення ч. 2 ст. 1002 , ч. 2, 4 ст. 1007 ЦК України, відповідно до яких якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги, довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить. Проте, при вивченні доказів представлених сторонами, судом не було встановлено, що довіреністю про представлення інтересів [PERSON] встановлено будь-яку оплату послуг [PERSON], крім того не визначено, які конкретно послуги повинен був надати [PERSON] та порядок їх оплати. Жодних договорів про оплату послуг [PERSON] позивачем надано не було. Позивачем не надано належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed