Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим , що він працював слюсарем-ремонтником ЦМР на Державному підприємстві «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» з 1996 року по 11.08.2014 року включно , що підтверджується його трудовою книжкою . 11.08.2014 року його було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України , Наказ № 58 від 11.08.2014 року . Після звільнення позивача відповідач розрахунок по заробітній платі з ним не провів , належну до виплати заробітну плату не виплатив . Заборгованість по заробітній платі складає 4435,29 грн. і при звільненні відповідачем позивачеві виплачена не була , що підтверджується відповідною довідкою . Неодноразові звернення позивача щодо проведення з ним розрахунку адміністрацією ДП «Дирекція КГЗКОР» були проігноровані . Відповідно до вказаної довідки середня місячна заробітна плата позивача складає 2200,95 грн., а відповідно його середньо денний заробіток складає 100,04 грн. (2200,95 грн. /середня місячна заробітна плата/ : 22 дні /кількість робочих днів в місяці/ = 100,04 грн.) . З дня звільнення позивача 11.08.2014 року і по день подачі ним позову до суду пройшло 93 дні . Таким чином , позивач вважає , що сума середнього заробітку , який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку складає 9303,72 грн. (100,04 грн. /розмір середньо денної заробітної плати/ х 93 дні /кількість днів затримки розрахунку/ = 9303,72 грн.) . Крім того , позивач зазначає , що своїми незаконними діями відповідачем йому завдано моральної шкоди . При цьому , посилається на те , що розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко , але він вважає , що він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання , які довелося перенести йому протягом усього часу , який він був змушений витрачати на відновлення свого порушеного права на оплату праці - гарантованого Конституцією України . Розмір душевних страждань (моральної шкоди) позивач оцінює в 1000 грн. Визначений позивачем розмір моральної шкоди включає в себе усі страждання , які довелося перенести йому , зокрема порушення звичайного способу та ритму життя , негативного впливу неправомірних дій відповідача на психічний стан його здоров'я , а також моральних страждань , пов'язаних із відновленням його порушеного права у судовому порядку , затрати додаткового особистого часу для відновлення його порушеного права в судовому порядку . Тому позивач вважає , що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 03.12.2014 р. позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог , посилаючись на те , що 28 листопада 2014 року відповідачем йому було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 4435,29 грн., які він отримав . Тому , він зменшує свої позовні вимоги на суму виплаченої йому заборгованості по заробітній платі , та просить суд стягнути з відповідача на його користь : - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9303,72 грн.; - моральну шкоду в сумі 1000 грн. ; а всього - 10303,72 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити . Представник відповідача - ДП «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» , в судове засідання не з»явився , про день , час та місце судового розгляду повідомлено своєчасно в установленому законом порядку . За таких підстав , за згодою позивача , суд виносить рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Вислухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази по справі , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню . Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації , провадяться в день звільнення . Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок . В разі спору про розмір сум , належних працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму . Згідно положень ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа , організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Позивач [PERSON] дійсно працював слюсарем-ремонтником ЦМР на Державному підприємстві «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» з 1996 року по 11.08.2014 року включно , що підтверджується відповідною копією його трудової книжки ( а.с. 8 - 10 ) . За даними довідки ДП «Дирекція Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд» № 775 від 11.11.2014 р. [PERSON] звільнився 11.08.2014 р. заборгованість по заробітній платі та розрахункових за період з червня 2014 р. по серпень 2014 р. складає 4435,29 грн., середня місячна заробітна плата складає - 2200,95 грн. ( а.с. 11) . Позивач зазначає , що станом на 28.11.2014 року відповідачем йому виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 4435,29 грн. Таким чином , середній заробіток за час затримки розрахунку становить 9303,72 грн. (100,04 грн. /розмір середньо денної заробітної плати/ х 93 дні /кількість днів затримки розрахунку/ = 9303,72 грн.) , та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача . При цьому , позивачем не доведено ступінь завдання йому відповідачем моральних збитків . Вирішуючи питання про задоволення позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди , суд вважає , що дана позовна вимога задоволенню не підлягає , оскільки чинним цивільним законодавством України не передбачено стягнення моральної шкоди за порушення вимог законодавства про працю , а саме невиплату заробітної плати при звільненні працівника , відповідальність за вказане порушення передбачена КЗпП України у вигляді відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку . При цьому, суд виходить з положень ст. 10, 11, 60 ЦПК України , згідно якої кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір . В решті позовних вимог відмовити .

Outcome: approved