Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію вказуючи, що 17.02.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто борг за спожиту теплову енергію в сумі 5\~592, 79 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 107,30 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.03.2012 року вказаний судовий наказ скасовано, на підставі того, що в матеріалах справи вбачається спір про право. В подальшому 11.12.2013 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію. Рішенням суду від 13.05.2014 року зазначений позов було задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17.07.2014 року вказане рішення суду від 13.05.2014 року скасовано, в задоволенні позову КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» відмовлено, так як відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS]. Оскільки власником вказаної квартири є [PERSON], тому позивач звернувся до неї з даним позовом. Позивач здійснює постачання теплової енергії на будинок, в тому числі і квартиру № 70.Однак, споживач оплати за наданні житлово-комунальні послуги не здійснює. Станом на 01.12.2014 року борг відповідача перед позивачем складає 11294,32 грн. Крім того, внаслідок інфляції борг відповідача станом на 01.12.2014 року зріс на 1113,17 грн., а 3% річних складають 165,05 грн. Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Тому станом на 01.12.2014 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 12572,54 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 12572,54 грн., в т.ч. інфляційні збитки в розмірі 1113,17 грн., 3% річних 165,05 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] з вересня 2009 року в двох кімнатах по 17.3 кв.м. зняті батареї із-за протікання, тобто вони не опалюються, а позивач вимагає плату за всю площу квартири. Крім того, між позивачем та відповідачем не укладено договір про надання послуг за теплопостачання, а тому ніяких відносин з позивачем у відповідача немає. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна № 90581893 від 26.06.2017 року , яка наявна в матеріалах справи. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом, а тому просив застосувати строки позовної давності. Також судом встановлено, що будинок № 20 по вул. Толстого в м. Черкаси постачається тепловою енергією КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством України та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, а обов»язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є - вчасне та відповідної якості надання послуг, згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, обов'язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання послуг з теплопостачання з позивачем, відповідач отримував такі послуги і повинна їх оплачувати. Тому, відповідач [PERSON] є споживачем комунальних послуг (послуг з теплопостачання), які надаються позивачем. У зв'язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту статтей 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ХК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Посилання відповідача на те, що у квартирі з вересня 2009 року в двох кімнатах по 17.3 кв.м. зняті батареї із-за протікання, тому вони не опалюються, у зв'язку з чим вона отримувала послуги не в повному обсязі, і повинна оплачувати лище за фактично наданні послуги опалення, суд оцінює критично, оскільки факт відсутності батарей у двох кімнатах підтверджено лише [PERSON] ОСББ «Толстого 20» від 10.08.2017 року, тому суд не може вказане посилання відповідача покласти в основу рішення суду, як і не може бути дане посилання підставою для перерахунку наданих послуг з теплопостачання, оскільки відсутні підтверджуючі докази наявності чи відсутності вказаних батарей у кімнатах саме з 2009 року як зазначає відповідач. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача , в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами, що в даному випадку відповідачем зроблено не було до 10.08.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси позов задоволено частково. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17липня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси скасовано і відмовлено в позові до [PERSON] в зв»язку з тим, що відповідач не являвся власником даної квартири. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем слід рахувати за період з липня 2012 року по грудень 2014 року, тобто за останні три роки які передують зверненню до суду, застосувавши за інший період строки позовної давності. За вказаний період відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 5071, 28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 21,29 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання, яка виникла за період з липня 2012 року по грудень 2014 року в сумі 5071, 28 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов»язанням. З огляду на викладене суд приходить до висновку, про те, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобовязанням, у якому серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов»язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 21,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 645 грн, пропорційно задоволеним вимогам позивача.

Outcome: partial