Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0503 га, розташованої за адресою: с.Залізний Порт, вул.. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:044:0020, яка належить йому на праві власності, шляхом знесення частини дачного будинку літера «А», розміщеного на вищевказаній земельній ділянці та на відстані 1 метр від межі суміжних земельних ділянок, які належать сторонам по справі, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14.07.2005 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.08.2005 року ЯБ № 124926 він є власником вказаної земельної ділянки. Власником суміжної земельної ділянки є відповідач, який побудував дачний будинок літера «А» частина якого виходить за межі ділянки відповідача та розташована на його ділянці, що порушує його права як власника ділянки, що підтверджено актом обстеження від 28.07.2012 року. Крім того, в порушення п. 3.25. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», які встановлюють, що відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни має бути не меншою ніж 1,0 метр, відповідач побудував будинок без дотримання зазначеної норми, що порушує його права як власника суміжної земельної ділянки. З посиланням на ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 103, 152 ЗК України просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові. Вважають, що строк позовної давності не порушений, оскільки про порушення свого права позивач дізнався тільки 28.07.2012 року, під час обстеження земельної ділянки, про що складений відповідний акт. У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем належним чином не доведено факт порушення його прав як власника земельної ділянки саме відповідачем, крім того просили застосувати строк позовної давності, оскільки позивач знав про будівництво спірної будівлі відповідача ще з 2005 року та ніяких претензій не висловлював. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, що відповідно до ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у відсутність представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0503 га, розташованої за адресою: Херсонська область, с.Залізний Порт, вул. Морська, 25-н, кадастровий номер 6522384300:02:044:0020. Відповідач є власником суміжної з позивачем земельної площею 0,0513 га, розташованої за адресою: Херсонська область, с.Залізний Порт, вул. Морська, 25-м, кадастровий номер 6522384300:02:044:0022. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 23.09.2010 року ХДБТІ, відповідачем збудований дачний будинок, рік забудови 2008. У відповідності до акту обстеження земельної ділянки від 28.07.2012 року № 2, який був складений членами земельної комісії Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області встановлено, що на земельній ділянці збудований будинок, який частково (на 1 метр) розташований на земельній ділянці позивача. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У судовому засіданні, відповідно до показів свідків та досліджених письмових доказів, встановлено, проти чого не заперечив і сам позивач та його представник, що з 2005 року по 2008 рік відповідач на земельній ділянці, яка була виділена йому у користування, побудував дачний будинок літера «А». В той же час позивач здійснював будівництво свого будинку на суміжній ділянці. Сторони проводили будівництво одночасно та ніяких претензій один до одного щодо захоплення землі не висували. Тобто позивачу стало відомо про порушене його право ще з 2005 року. Відповідно до ст. 265 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням вище викладеного та заявленого представником відповідача клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до переконливого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed