Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] 16.07.2013р. було укладено кредитний договір №38463/35/к. Відповідно пунктів 1.1., 1.2., 1.З., 1.5., кредитного договору, Позивач надав Відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 50 000,00 грн. строком на 36 місяців, з 16.07.2013р. по 16.07.2016р., визначивши дату повернеш кредиту - не пізніше 16.07.2016р. Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умові його забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використані (п.2.1. кредитного договору). Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позичальника [NUMBER], на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця. Отримання Відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку Відповідача [NUMBER] за 16.07.13 клієнт:[NUMBER], [PERSON], в якій зазначено, що кошти в сумі 50 000,00 грн. згідно кредитного договору №38463/35/к ї 16.07.2013 були перераховані Відповідачу 16.07.2013р. Згідно п.1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, закінчення строку дії договору становить 40% річних. Момент припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцю позичальника на момент укладання цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, визначається як перше число календарного місяця, наступного після спливу двох календарних місяців, протягом яких не здійснювалось зарахування заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства-роботодавця, відкритий у кредитодавця. Згідно довідки про стан заборгованості станом на 21.03.2016р. [PERSON] по кредитному договору №38463/35/к від 16.07.2013р. та Руху коштів по рахунку для обліку основної заборгованості по кредиту, за кредитним договором №38463/35/к від 16.07.2013р. всього Відповідачем було погашено 19 446,00 грн. основного зобов'язання, 14 830,18 грн. нарахованих відсотків. Відповідно п.п.5.2.1. кредитного договору, Відповідач зобов'язується використати кредит на зазначені в кредитному договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених договором. П.5.3.10. договору передбачено право кредитодавця достроково витребувати в позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору, і визначити строки (терміни) дострокового повернення кредиту, процентів та інших платежів договором, з наступного робочого дня після настання хоча б одного із наведених нижче; випадків: -припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника і момент укладення цього договору; -у разі зміни з ініціативи позичальника номеру поточного (карткового) рахунку, на які здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке буї роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, в тому числі припинені зарахувань заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємств роботодавця, відкритий у кредитодавця, понад двох календарних місяців поспіль. Підпунктом 5.2.5. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується отримувати заробітну плату та інші додаткові виплати підприємства, на якому він працює, тільки на поточний (картковий) рахунок, відкритий в кредитодавця, на протязі всього строку дії кредитного договору. На час укладення кредитного договору Відповідачка працювала на посаді головного бухгалтера Донецька дистанція зв'язку. Зарахування заробітної плати Відповідача відбувалось на рахунок [NUMBER] відкритий у АБ «Експрес-Банк», що підтверджується відповідною довідкою по вказаному рахунку з 16.07.13 по 05.12.14. Останнє зарахування заробітної плати на рахунок [NUMBER], відкритий у Позивача відбулось 16.10.14 в сумі 540,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою по вказаному рахунку з 16.07.13 по 05.12.14 (клієнт:[NUMBER], [PERSON]). При цьому Відповідач не повідомив АБ «Експрес-Банк» про причини припинення нарахування грошових коштів на його рахунок. Останнє погашення по кредиту було 26.09.2014 року в розмірі 2 778,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] з 16.07.13 по 04.12.14 та 30.12.2014 року по відсотках в сумі 1 150,87 грн., що підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] з 04.12.14 по 20.03.16, клієнт.[NUMBER], [PERSON]. У зв'язку з невиконання позичальником умов кредитного договору Відповідачу було надіслано лист-вимога про порушення умов кредитного договору та вимога достроково повернути заборгованість за кредитним договором від 10.11.2015р. за вих.№21-1/1989, а також повідомлення про необхідність дострокового повернення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2016 року за №21-1/20. Просять стягнути з відповідача на користь банку достроково заборгованість за кредитним договором №38463/35/к від 16.07.2013р. станом на 21 березня 2016 року в сумі 46 191,6 грн, з яких заборгованість по кредиту - 30 554,00 грн, заборгованість по нарахованим відсоткам - 15 484,86 грн, інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ст.625 ЦК України - 152,77грн. також стягнути судові витрати 1378грн В судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника банку. На позові наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №87 від 11 травня 2016року. (а.с.64-65). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Згідно п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Суд встановив, що між ПАТ «Акціонерний банк Експрес -Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 38463 від 16 липня 2013р., відповідно до якого, Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 50 000грн.на строк 36 місяців , з 16.07.2013р по 16.07.2016р, зі сплатою процентів в розмірі 28%річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства , яке було роботодавцем позичальника на момент укладання цього договору сплата процентів складає у розмірі 40%річних. Погашення кредиту здійснюється кожного місяця, починаючи з 01 серпня 2013року. Відповідно до п.5.2 договору відповідач зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредитні кошти в порядку та на умовах , визначених договором. Відповідно до п.5.3.10 договору кредитор має право вимагати достроково повернення кредиту,нарахованих процентів у разі припинення трудових відносин з підприємством, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення договору; -у разі зміни з ініціативи позичальника номеру поточного (карткового) рахунку, на які здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, в тому числі припинення зарахувань заробітної плати та інших виплат на поточний (картковий) рахунок від підприємства- роботодавця, відкритий у кредитодавця, понад двох календарних місяців поспіль. -у разі будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором (а.с.28-32). - Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним у зв'язку з чим, станом на 21 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитом - 30554грн, по процентам - 15484,86грн. Позивачем також нарахована відповідачу інфляційні витрати за кредитом в сумі 152,77грн (а.с. 7-10, 11-27) Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно у позивача виникло право вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 30554грн, заборгованості по процентам - 15484,86грн , інфляційні витрати в сумі 152,77грн підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378грн і витрати на публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в сумі 420грн.

Outcome: approved