Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.10.1997року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. В квартирі позивача зареєстрована [PERSON] з 11.05.1989року. Відповідач не являється власником чи співвласником квартири, відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання квартири.На підставі викладеного позивач просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить позивачу, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.10.1997року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. В квартирі позивача зареєстрована [PERSON] з 11.05.1989року( а.с. 4-5). У спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] року(а.с. 6). Позивач посилаються на те, що в зв'язку з не проживанням відповідача в квартирі з 2010року, відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки відповідач не являється власником чи співвласником квартири. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію свідоцтва про право власності на квартиру від 17.10.1997року виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. В квартирі позивача зареєстрована [PERSON] з 11.05.1989року( а.с. 4-5). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідач [PERSON]втратила право власності та право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування жилим приміщення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved