Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, що стало причиною виникнення у нього станом на 18.12.2018 року заборгованості в сумі 18423,26 грн., що складається з: заборгованості по відсотках за користування кредитом 9348,00 грн., пені 7721,77 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 853,49 грн. В зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 02.09.2010 року позивач звернувся до Банку з Анкетою заявою про отримання грошей у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у якій не вказаний бажаний кредитний ліміт. Відповідно до п.1.1.7.11 Договору, він діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. За змістом ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.3\~ст.1054 ЦК України\~особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 25.02.2019 року у позивача відповідно до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України витребовувались дані про номер карткового рахунку відповідача, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії первинної картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. На виконання зазначеної ухвали суду відповідачем надано розрахунок заборгованості, починаючи з 05.10.2016 року за яким на цей час за відповідачем не рахується будь-якої заборгованості. З наданої Банком довідки вбачається, що відповідачу 05.10.2016 року було вручено картку за №4149439391120619 з терміном дії до липня 2020 року. За таких обставин у відповідача після збігу 12 місяців з часу підписання договору від 02.09.2010 року не було підстав для його пролонгації, оскільки відповідач до 2016 року за цим договором нічого не отримував, між тим пролонгація кредиту - це послуга, яка дозволяє продовжити термін використання кредитних коштів на певний час, встановлений кредитором або за домовленістю сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих суду доказів вбачається, що зазначений договір між сторонами діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Інших даних про продовження його дії суду не надано. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі спливу визначеного договором строку кредитування. Такий висновок викладений у постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження\~ № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.\~Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем погашено борг по тілу кредиту. З наданих суду доказів вбачається, що по спливу 12 місяців після підписання договору між сторонами не існувало будь-яких зобовязань, що виключало пролонгацію їхніх відносин. На яких умовах далі існували відносини між сторонами, позивачем не доведено у суді, не доведено і факту отримання відповідачем картки за №4149439391120619, що стало підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed