Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини разом із позивачем, мотивуючи свої вимоги тим, що образ життя відповідача негативно впливає на психічний стан дитини та її розвиток, дитина сама бажає проживати разом із батьком. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримав. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі до 09.09.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач зловживає алкогольними напоями та дозволяє собі неприйнятну поведінку, що негативно впливає на психічний стан дитини та її розвиток. Відповідач не піклується про дочку та не цікавиться її життям та розвитком. Дитина проживає разом із позивачем. Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністраціїу своєму висновку від 02.06.2017, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] На засіданні комісії [PERSON] підтвердила своє бажання і надалаі проживати з батьком. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, про можливість визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] із позивачем - [PERSON]. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved