Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: ГУ ДМС в Одеській області в особі Малиновського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], інша 1/2 частина квартири належить йому, [PERSON] на підставі договору дарування, крім нього у вказаній квартирі зареєстроване проживання його рідного брата. Оскільки відповідач хотів створити власну сім'ю та проживати окремо, він у 1995 році добровільно виселився з квартири. Після добровільного виселення відповідач вселитися на спірну жилу площу не намагався, комунальні послуги за квартиру не сплачує, його місце проживання та засоби зв'язку позивачу не відомі. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідача існує формально, та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивач вимушений звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Головне управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві загальної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.05.1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства держвиконкому Одеської міської ради народних, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №3-12040. Дане свідоцтво зареєстровано в ОМБТІ та РОН від 01.07.1998 року під реєстровим № 183, на стор. 27, в реєстровій книзі № 279пр. Згідно договору дарування частини квартири від 24.07.2007 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 1/2 частину двокімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS], загальною площею - 47,0 кв.м., в тому числі житлова площа квартири становить - 27,0 кв.м.. 24.07.2007 року цей договір посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 4839. Відповідно до договору дарування від 13.07.2014 року, [PERSON] передала безоплатно (подарувала) у власність, а [PERSON] прийняв в дар 1/2 частку квартири під [ADDRESS]; яка в цілому складається з двох кімнат загальною площею - 47,0 кв.м, житловою площею - 27,0 кв.м. Цей договір посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 3082. Як вбачається з довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 07.08.2014 року виданої на ім'я [PERSON], який постійно мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок відкритий на [PERSON] разом з ним зареєстровані: з 05.10.2005 року [PERSON] - мати, [INFO] та з 08.02.1991 року [PERSON] - брат, [INFO]. З акту про непроживання від 05.08.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] з 1995 року по теперішній час не проживає, житловим приміщенням не користується, в квартирі відсутні будь-які належні йому речі. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамп - Центр поштового зв'язку № 1 № 12/275-ЮК від 17.09.2014 року на ім'я [PERSON] за адресою: 65072, [ADDRESS], за період з 01.09.2013 року по 03.09.2014 року значиться наступна кореспонденція: рекомендований лис № 6500505346488 із Одеси - 5 в ВПЗ №72 м. Одеси надійшов 18.08.14, був повернутий на зворотну адресу по закінченню терміну зберігання 28.08.14 р. Надати інформацію за період з липня 2013 року по серпень 2013 року включно не є можливим, так як термін зберігання виробничих документів скінчився - 1 рік. Як вбачається з відповіді Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №10» №1250 від 11.09.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за період з 01.07.2013 року по цей час 10.09.2014 на амбулаторному лікуванні КУ «МКЛ №10» не перебував, у консультативно-діагностичне відділення КУ «МКЛ №10» не звертався. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Outcome: approved