Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що о 16 годині 55 хвилин 21 вересня 2015 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, на ділянці автодороги М-28 «Одеса-Южний» в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області, рухаючись у напрямку м. Южне, під час здійснення обгону транспортних засобів, що рухалися у попутному напрямку попереду, пересік вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки (позначає межі проїзної частини, на які вїзд заборонено), виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з керованим [PERSON] автомобілем [NUMBER], що здійснював поворот ліворуч в напрямку вул. Західна с. Фонтанка, чим спричинив механічні пошкодження автомобілю. Постановою Суворовського районного суду м. Одеса від 14 грудня 2015 року у справі № 523/18057/15-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпроАп. Згідно висновку товарознавчого дослідження № 55535 від 23.11.2015 року судового експерта [PERSON] в результаті пошкодження автомобілю [NUMBER] завдано матеріальну шкоду у розмірі 54729 грн. Згідно листа СТ «Домінанта» № 0851 від 14.04.2016 року у якому було застраховано відповідальність [PERSON] страхова компанія погодила йому відшкодування лише у сумі 25633.78 грн. В наслідок чого різниця між вартістю нанесеної шкоди і погодженого відшкодування складає 29095.22 грн., яку просив стягнути на його користь у якості відшкодування матеріальної шкоди, у якості моральної шкоди просив стягнути з відповідача на його користь 51\~000 грн. відшкодування моральної шкоди, 10\~000 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу; 800 грн. в якості відшкодування витрат на ТЗ, та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач підтримав поданий позов, просив суд його задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що в матеріалах справи є висновок експерта № 5535 від 23.10.2015 року щодо авторознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [PERSON]. Звіт авторознавчого дослідження з визначенням вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу не може бути прийнятий як належний і допустимий доказ розміру завданої матеріальної шкоди, оскільки складений з порушенням Методики № 142/5/2092, не відповідає п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року № 1074/8395, яка діяла в момент проведення авторознавчого дослідження, а саме в тому, що відповідача не було викликано для огляду пошкодженого ТЗ. Також заперечував проти визначеного розміру завданої моральної шкоди, який має відповідати вимогам розумності і справедливості і не може бути завищеним і надмірним. Позивач жодним чином не обґрунтував та не підтвердив жодним доказом розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 36. 2Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи, сума що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного, відповідно до законодавства, податку на додану вартість. Таким чином, вимоги позивача щодо відшкодування на його користь матеріальної шкоди в розмірі 29095.22 грн. не підлягають задоволенню, так як з таблиці № 2, викладеній на сторінці 9 висновку експерта та у подальшому у формулі, розрахунок відновлювального ремонту складено з врахуванням ПДВ. Так у таблиці № 2 зазначено вартість змінних складових разом із ПДВ: Сс 29084.09 грн. У подальшому експерт знову нарахував ПДВ на вартість відновлювального ремонту, а саме на суму 36107,43 грн., яка складається з суми ремонтних робіт 3436,04 грн. + суми матеріалів 3587,30 грн. + вартість замінних складових 29084,09 грн. з ПДВ з цієї суми складає 72221,49 грн. В вартість замінних складових вже було включено ПДВ і повторному нарахуванню ПДВ на ПДВ не підлягає. З вимог викладених у позовній заяві не зрозуміло з чого складається сума 29095,22 грн., яку позивач просить стягнути. Відповідно до пояснень СТ «Домінанта»» - третя особа здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 25633,78 грн. 06.09.2016 року. Таким чином розрахунки з позивачем, які здійснено ДДВ «СТ ДОМІНАНТА» відповідають звіту складеному ТОВ «Всеукраїнська експертна компанія» «СОВА» від 21.03.2016 року, кошти у розмірі 25633.78 грн. позивачем отримано. Оскільки позивачем результати звіту складеного ТОВ «Всеукраїнська експерта компанія «СОВА» від 21.03.2016 року не оскаржено, він погоджується з висновком вказаного Звіту. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» в призначене судове засідання не зявилась, будучи повідомленими своєчасно і належним чином, надало суду заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення.. Згідно пояснень представник третьої особи звернувся до ТОВ «Всеукраїнська Експертна Компанія «Сова» з метою проведення огляду транспортного засобу позивача з метою розрахунку суми матеріального збитку, спричиненого ДТП. 28.09.2015 року представником ТОВ «Всеукраїнська Експертна компанія «СОВА» було здійснено огляд ТЗ позивача та складено протокол огляду ТЗ на підставі якого було складено звіт № 99-D/14/8 від 21.03.2016 року про вартість матеріального збитку. Відповідно до звіту матеріальний збиток завданий власнику позивачу діями відповідача внаслідок його пошкодження без врахування ПДВ становить 25\~633,78 грн. На підставі звіту третя особа здійснила виплату страхового відшкодування у вказаній сумі, що підтверджується платіжним дорученням № 1071 від 06.09.2016 року. Вважали, що звіт № 99-D/14/8 від 21.03.2016 року відповідає вимогам чинного законодавства України, оцінка була проведена у відповідності до вимог встановлених нормативними актами, даний звіт не був визнаний у судовому порядку не дійсним та таким, що складений з порушенням вимог законодавства, у звязку з чим є належним доказом, а виплата страхового відшкодування відбулася у відповідності до закону. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, пояснення учасників судового розгляду, допитавши експерта суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судовим розглядом встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року по справі № 523/18057/15-ц притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпроАП, так як в результаті порушення правил дорожнього руху допустив зіткнення з керованим [PERSON] автомобілем [NUMBER] (а.с. 5-8). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 180124 [PERSON] є власником автомобілю [NUMBER] (а.с.68). Згідно звіту №99-D/14/8 від 21.03.2016 року матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Volkswagen Touareg» р/н [NUMBER], внаслідок його пошкодження без врахування ПДВ становить 25\~633,78 грн.(а.с.56-62). ТДВ «СТ ДОМІНАНТА» 06.09.2016 року перерахувала [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 25633,78 грн. (а.с.76). Відповідно до висновку № 5535 від 23.10.2015 року судового експерта [PERSON] свідоцтво Міністерства юстиції України № 851 від 23.08.2013 року, вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля [NUMBER] при остаточному відновленні на СТО «Автомобільний Дом» складає 54729.31 грн. Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, здійснюється відповідно до статті 1194 ЦК України. Так відповідно до статті, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 29095,22 грн. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди у сумі 26000 грн., суд виходив з того, що дана сума є не моральною шкодою, а матеріальною шкодою у формі упущеної вигоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди у сумі 25000 грн. суд виходив з того, що обставини викладені позивачем у якості обґрунтування стягнення моральної шкоди не свідчать про наявність моральних страждань позивача. Крім того, суду не надано жодних доказів наявності у позивача сімї (свідоцтва про шлюб, про народження дітей, довідки про склад сімї та таке інше). Суд не приймає у якості доказу рапорт від 21.09.2015 року помічника відділу оперативного чергового Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції [PERSON] (а.с.121), згідно якого [PERSON] 10.04.2009 року лікар Базилюк надав медичну допомогу. По перше, не зрозуміло, як рапорт спрямований на адресу Начальника Комінтернівського РВ потрапив до позивача; по друге, ким приходиться [PERSON] позивачу; по третє чому лікар Базилюк не видав довідку про надання такої допомоги з зазначенням характеру травми та тривалості після травматичного періоду. Крім того, суд вважає необґрунтованими та недоведеними посилання позивача про створення протиправними діями відповідача незручностей для нього та членів його сімї, про порушення його нормальних життєвих звязків, через неможливість продовження активного громадського життя. Не зрозуміло які незручності були спричинені, що із його нормальних життєвих звязків та громадського життя його та його сімї було порушено. Суд вважає обґрунтованими та доведеними питання стягнення відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн., 800 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу та судового збору. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1194 ЦК України,

Outcome: partial