Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, в якому зазначив, що [INFO] року помер його батько та колишній чоловік [PERSON] - [PERSON]. До спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є він - [PERSON] У встановлений законом термін він звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. На теперішній час він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті батька у зв'язку із тим, що на вказане майно накладено арешт на підставі постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, який позбавляє його можливості оформити спадщину, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом . У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання з'явилась, проти позову не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Відповідно до п.16 Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Відповідно до п.4 Пленуму ВСУ №6 від 27 серпня 1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частинами 3, 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті), вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для його прийняття, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача та колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2014 року. Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.1996 року. Заповіту [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька до приватного нотаріусу Запорізького державного нотаріального округу, Кардаш Я.О., про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи № 56683938. До спадкової маси після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. У теперішній час [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті батька у зв'язку із тим, що на вказане майно накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Міхайлідіса Ю.О. Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказана заборона та арешт накладені у зв'язку із наявністю виконавчого провадження, що відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі № 2-1606/2005 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього, [PERSON]. Зазначений арешт зареєстрований 09.03.2011 року реєстратором: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України. На теперішній час, [PERSON] є повнолітнім та, як спадкоємець першої черги, бажає успадкувати належне його батькові майно, тому суд вважає позовні вимоги, щодо зняття арешту з нерухомого майна: 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved