Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 07 вересня 2002 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського РУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №79, в період якого у них народились спільні діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що привело до втрати почуттів між ними та в серпні 2015 року - до припинення сімейно-шлюбних стосунків. З цього періоду проживають окремо. Позивач вважає, що сім'я розпалась, а подальше її збереження є неможливим, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам та моральним засадам суспільства, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. Спору про розділ майна, нажитого в шлюбі, місце проживання дітей та їх утримання не мають. Позивач в судових засіданнях пояснив, що спільне подружнє життя між ним та відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на спільний побут, виховання та догляд за дітьми. Питання щодо розірвання шлюбу виникало між ним та [PERSON] ще в 2012 році за ініціативою відповідачки, але позивач тоді намагався примиритися. В 2012 році він вимушений був жити окремо від сім'ї в м. Дніпро. Потім подружжя примирилося, але стосунки вже не були такими як раніше. З квітня 2015 року позивач винаймає житло та приблизно півтора року проживає однією сім'єю з іншою жінкою, з якою планує створити сім'ю. З дітьми спілкується та за можливістю надає їм матеріальну допомогу. В період коли суд надавав час на примирення, дружина навіть не спілкувалася з ним, не намагалася примиритися. Зустрічався він з нею всього один раз за цей період - напередодні Нового Року, коли передавав дітям комп'ютер. Просив шлюб розірвати. Вважав, що перебування у шлюбі суперечить моральним засадам суспільства та його інтересам, оскільки він проживає на даний час однією сім'єю з іншою жінкою. Представник позивача - адвокат Булкіна О. І., яка діє на підставі договору на представництво інтересів, в судових засіданнях підтримала позов, просила його задовольнити. Вважала, що зберегти сім'ю не можливо, а суд вжив достатніх заходів для примирення сторін, які не дали позитивних результатів. Відповідачка [PERSON], яка про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через свого представника - адвоката Мулько А. В., відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України (а.с.45), який діє на підставі договору на представництво інтересів (а.с.29) та був присутній в судовому засіданні 10 січня 2017 року і про розгляд справи 13 січня 2017 року був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідачки - адвокат Мулько А. В., в судове засідання 13 січня 2017 року не з'явився, про час та місце розгляду справи був особисто повідомлений судом в судовому засіданні (а.с.46), від отримання повістки про виклик до суду на 13 січня 2017 року відмовився, причини своєї неявки суду не повідомив. В судових засіданнях представник відповідачки пояснив, що [PERSON] дізналася про те, що позивач їй зраджує в подружній вірності. Проте вона бажає зберегти сім'ю заради дітей. На час розгляду справи сторони проживають разом, а не окремо, як стверджує позивач. Позивач лише інколи на тиждень зникає з дому, а потім знову повертається до сім'ї. Відповідачка має почуття любові до позивача, бо він батько їхніх спільних дітей, а почуття любові не може пройти безслідно. До 2007 року подружжя жило разом з батьками, а після 2007 року жили за іншою адресою, ніж місце реєстрації. В період примирення, який надавав суд, відповідачка намагалася примиритися з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №79 (а.с.7), в період якого у них народились спільні малолітні діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.8-9), які проживають з відповідачкою. Спільне сімейне життя сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що привело до втрати почуттів між ними та в серпні 2015 року - до припинення сімейно-шлюбних стосунків і з цього періоду сторони проживають окремо, а позивач згідно акту від 01 листопада 2016 року (а.с.36) проживає з [PERSON], з якою згідно його пояснень, бажає створити нову сім'ю. Ухвалою суду від 04 листопада 2016 року сторонам надавався строк на примирення (а.с.40), за період якого сторони заходів до збереження сім'ї не приймали, про що не надали будь-яких доказів. Відповідачка в судові засідання не з'являлася, пояснень з приводу позову не надавала, а її представник не надав суду доказів щодо вжиття нею заходів для примирення, що свідчить на думку суду, про відступіть її бажання зберегти сім'ю. Спір про спільне майно, місце проживання та утримання дітей на день розгляду справи судом відсутній, малолітні діти проживають з відповідачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і моральним засадам суспільства, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved