Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, а саме суми основного боргу в розмірі 6238,27 грн та 3% річних в розмірі 500,32 грн та інфляційні втрати в розмірі 873,37 грн та судового збору у сумі 2270 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно Постанови №1588 від 21.05.2015 та з 11.05.2017 згідно Постанови №633 від 11.05.2017. На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Боржник є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут». До умов Типового договору приєднався шляхом підписання 27.01.2016 заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз збут». За даними Оператора ГРМ особистий рахунок відкритий на ім`я відповідача. Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість за період з серпня 2015 року по грудень 2020 року в сумі 6238,27 грн, ця сума на момент подання позову не погашена. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ позивачем на підставі ст. 625 ЦК України також нараховано 3% річних 500,32 грн та інфляційні втрати 873,37 грн. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 12.05.2021, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. За клопотанням позивача судом був направлений електронний запит до Державної фіскальної служби щодо повідомлення РНОКПП [PERSON] . З наданої довідки вбачається, що надання цих відомостей не є можливим з причини неможливості однозначної ідентифікації особи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причину неявки відповідач суду не повідомила. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив. Зі згоди представника позивача, наданої у клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу». Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою НКРЕКП від 01.12.2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015 року. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642\~Цивільного кодексу\~України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. та розмішений на офіційному сайті товариства https://khgaszbut.104.ua. Судом встановлено, що фактом приєднання побутового споживача [PERSON] до умов Типового договору постачання природного газу є дії, які засвідчують її бажання укласти цей Договір, зокрема, підписання нею 21.01.2016 заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та здійснення споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено комунальних. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до п.14 Розділу ІІІ Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Харківгаз збут», як постачальник природного газу свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу, однак відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань та не сплатила вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення у неї заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ. З довідки про розрахунок заборгованості за природний газ перед ТОВ «Харківгаз збут» вбачається, що [PERSON] має заборгованість за період з серпня 2015 року по грудень 2020 року у загальному розмірі 7611,96 грн, яка складається з заборгованості за спожитий газ 6238,27 грн, 3% річних 500,32 грн, інфляційні втрати 873,37 грн. Заперечення з приводу приведеного розрахунку від [PERSON] не надійшло. З матеріалів справи вбачається, що позивачем була направлена вимога про оплату заборгованості від 22.01.2021 №617-Сл-924-0121, проте споживачем вимога виконана в добровільному порядку не була, борг за отримані послуги не погашено. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). З урахуванням викладеного, обов`язку відповідача сплачувати вартість спожитого природного газу у встановлені строки, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з газопостачання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2270 гривні 00 копійок, а тому, з огляду на задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

Outcome: approved