Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в якому зазначає, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Батьки позивача перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який є позивачем по справі та [PERSON], [INFO], який є братом позивача. 26.09.2014 року батьки позивача розлучилися, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області. В цьому рішенні мати позивача [PERSON], яка виступала позивачем по справі, одночасно з вимогами про розірвання шлюбу ставила вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сумісних дітей. Рішенням суду було повністю задоволено позовні вимоги: шлюб розірвано і стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання позивача та його брата в розмірі 1/3 частки від доходів [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. 26 грудня 2017 року позивачу виповнилось 18 років. З 01.09.2017 року він навчається за спеціальністю «Психологія/бакалавр» на факультеті соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету на денній контрактній формі навчання. Договір про надання платних послуг укладено 15.08.2017 року з матірю позивача [PERSON] Термін навчання 4 роки, розмір плати за весь термін навчання становить 44800 грн. по 5600 грн. щосеместрово. Як зазначає позивач, крім оплати за навчання необхідно нести витрати на проживання. З метою забезпечення житлом в м. Запоріжжя матірю позивача 14.08.2017 року укладено договір оренди житлового приміщення, орендна плата становить 1200 грн. за один місяць. Також необхідно нести витрати на проїзд з місця навчання додому та назад, вартість проїзду становить 71,55 грн., з м. Запоріжжя до м. Камянка-Дніпровська становить близько 85 грн. Крім того, в місті необхідно користуватися послугами маршрутного таксі, вартість якого становить 4-5 грн., купувати продукти для приготування їжі, одяг, канцтовари, що вимагає грошових коштів. Батько позивача, на теперішній час, працює у ФГ «Вікторія», має постійний дохід, його заробітна плата за період з 01.01.2017 року по 31.01.2018 року становила 45889,75 грн., що підтверджується довідкою від 09.02.2018 року за № 76. На сьогодні, сума, яку позивач бажає стягувати з відповідача, на його думку, є взагалі дуже малою, яку відповідач може сплачувати. Батько позивача має офіційну роботу, отримує регулярно заробітну плату. Крім того, позивач зазначає, що його батько отримує дохід від емфітевзису земельної ділянку розміром 3,2198га, яку він за відповідним договором передав ФГ «Вікторія». Відповідно до довідки ФГ «Вікторія» від 13.02.2018 року за № 82 [PERSON] отримав дохід 8945,78 грн. У батька позивача є у власності нерухомість: будинок та земельні ділянки. На підставі договору дарування від 09.09.1998 року за № 561 [PERSON] належить житловий будинок № 203 по вул. Набережна в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області загальною площею 55,3кв.м жилою площею 24,5кв.м на ділянці розміром 1819кв.м. на ділянці побудовано пять теплиць для вирощування ранньої сільськогосподарської продукції на продаж, а отже, на думку позивача, його батько ще має не декларовані доходи від продажу ранніх овочів. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2013 року за № 3264 батькові позивача належить земельна ділянка площею 0,1600га, яка розташована по вул. Щаслива (Йожикова), 458 надана для ведення підсобного сільськогосподарського господарства. Як видно зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року за № 3433 [PERSON] є власником земельної ділянки 0,16га по вул. Набережна, 203 в м. Камянка-Дніпровська. Тобто, на думку позивача, він підтверджує належними доказами, що відповідач може сплачувати і в подальшому йому аліменти на навчання до досягнення ним 23-річного віку або до закінчення ним ВНЗ. Батько, як зазначає позивач, є фізично здоровою людиною, працює, отримує регулярний стабільний дохід, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу до часу закінчення ним навчання. На місяць позивачу як мінімум необхідні такі витрати: 1) 1120 грн. оплата за 1 місяць навчання (сума вирахувана таким чином: 5600х2=11200 грн. оплата за 11 місяців навчання; 11200 грн. : 10 міс. = 1120 грн.), 2) 1200 грн. плата за проживання на квартирі, 3) 673,84 грн. для проїзду один раз на тиждень з м. Запоріжжя додому до м. Камянка-Дніпровська близько (вартість проїзду в одному направленні 84,23 грн. (71,55+12,68). На одну поїздку додому потрібно 84,23 грн. х 2 = 168,46 грн., за чотири поїздки це виходить 168,46 х 4 = 673,84 грн. Таким чином, лише на ці витрати необхідно в місяць 1120 грн. + 1200 грн. + 673,84 грн = 2993,84 грн. До цих витрат не враховано витрати на придбання їжі, одягу, канцтоварів для навчання. Так як, батьки обидва повинні брати участь в наданні своїм дітям утримання, то позивач просить, щоб батько допомагав йому в твердій грошовій сумі 1500 грн. (2993,84/2 = 1496,97 грн.). Як зазначає позивач, на його матері лежить великий тягар, тому що витрати на його навчання значно виросли. У позивача ще є брат, який також перебуває у матері на утриманні. Батько позивача сплачував аліменти на обох синів, але тепер буде сплачувати аліменти лише на брата позивача в розмірі 1/6 частина від офіційного заробітку, що становить дуже малу суму приблизно 900 грн. на місяць. Позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на період навчання в Запорізькому національному університеті в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду до закінчення навчання, але не більше досягнення позивачем 23-річного віку, судовий збір. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він отримує заробітну плату приблизно 3723 грн. в місяць, з суми заробітної плати утримується податок в розмірі 18 відсотків, а саме 670 грн., він має дохід за договором емфітевзису в розмірі приблизно 2555,28 грн. за рік, що складає 212,94 грн. в місяць, з нього стягують аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі приблизно 930 грн., його загальний дохід з урахуванням всіх утримань складає 2335,94 грн., на проживання залишається 835 грн., те, що він отримує не декларований дохід працюючи на земельній ділянці не відповідає дійсності, вважає, що необхідно встановити аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, його інтереси в суді буде представляти адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, відповіді на відзив, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог [PERSON] просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, заперечень проти позову не має. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 066390 від 11.01.2000 року (а.с.11 - зв. бік). Шлюб між батьками позивача розірвано, що підтверджується копією рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26.09.2014 року, яке набрало законної сили 07.10.2014 року (а.с.10). За рішенням Кам»янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 26.09.2014 року, яке набрало законної сили 07.10.2014 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від доходів [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2014 року і до досягнення дітьми повноліття 15.08.2017 року між Запорізьким національним університетом та [PERSON], яка є матірю позивача, було укладено договір, предметом якого є надання освітньої послуги для [PERSON] за денною формою навчання на факультеті соціальної педагогіки та психології на період 2017/2018-2020/2021 за освітнім ступенем «Бакалавр» в галузі знань «Соціальні та поведінкові науки» за спеціальністю «Психологія» (а.с.12). Згідно довідки № 762 від 23.01.2018 року виданої деканом факультету соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету [PERSON] [PERSON] дійсно є студентом І курсу освітнього рівня бакалавр за спеціальністю «Психологія» (а.с.13). Як вбачається з копії довідки від 09.02.2018 року за № 76 виданої директором ФГ «Вікторія» [PERSON] прийнятий фермерським господарством на посаду водія автотранспортних засобів з 10.03.2017 року та працює по теперішній час (а.с.8). Відповідно копії довідки про доходи наданої ФГ «Вікторія» за період з березня 2017 року по січень 2018 року [PERSON], загальна сума його доходу без урахування аліментів склала 45889,75 грн., сплачено аліментів за цей період 12779,21 грн. (а.с.8). Відповідно копії довідки про доходи наданої ФГ «Вікторія» за період з січня 2018 року по липень 2018 року [PERSON], загальна сума його доходу без урахування аліментів склала 29384,40 грн., сплачено аліментів за цей період 6699 грн. (а.с.96). Як вбачається з копії договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 01.11.2013 року укладений між власником земельної ділянки [PERSON] та землекористувачем ФГ «Вікторія», [PERSON] передана ФГ «Вікторія» земельна ділянка з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва за плату (а.с. 21,22). Згідно копії довідки від 13.02.2018 року наданої ФГ «Вікторія» за договором емфітевзису, укладеного 07.02.2014 року між [PERSON] та ФГ «Вікторія», громадянину [PERSON] було нараховано та виплачено доходу 8945,78 грн., а саме: 28.07.2014 за 2014 рік 1705,88 грн., 04.07.2015 року за 2015 рік- 2129,34 грн., 30.12.2016 року за 2016 рік-2555,28 грн., 11.08.2017 року за 2017 рік-2555,28 грн, з яких утримано та перераховано до державного бюджету податки та збори згідно діючого законодавства (а.с.9). Посилання позивача на те, що у його батька є у власності нерухомість, а саме будинок та земельні ділянки: за договором дарування від 09.09.1998 року за № 561 належить житловий будинок № 203 по вул. Набережна в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області загальною площею 55,3кв.м жилою площею 24,5 кв.м на ділянці розміром 1819кв.м. побудовано пять теплиць для вирощування ранньої сільськогосподарської продукції на продаж, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2013 року за № 3264 належить земельна ділянка площею 0,1600га, яка розташована по вул. Щаслива (Йожикова), 458, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2012 року за № 3433 є власником земельної ділянки 0,16га по вул. Набережна, 203 в м. Камянка-Дніпровська та на його думку батько ще має не декларовані доходи від продажу ранніх овочів не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідка [PERSON], який в судовому засіданні зазначив, що йому відомо, що відповідач дійсно працює в ФГ «Вікторія», окрім цього інших доходів не має, сільськогосподарської продукції не вирощує, не реалізує її, користуються земельною ділянкою, що належить відповідачу, інші особи, але йому не відомо чи отримує відповідач від цих осіб орендну плату. Таким чином, судом встановлено, що доходами позивача є заробітна плата та дохід від передачі землі за договором емфітевзису, інших доходів не встановлено. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;\~\~\~2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, при чому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Пред'являючи позов, позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись зокрема на витрати, пов'язанні з навчанням, харчуванням, проживанням на квартирі та витрати на проїзд додому. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.\~182\~СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, що він є працездатною особою, офіційно працює, має стабільний розмір доходу, але середня заробітна платня є досить невисокою, невеликий дохід від передачі землі по договору емфітевзісу, що складає 2555,28 грн. на рік, його незадовільний стан здоров'я, має хронічні захворювання, систематично проходить лікування лікаря невропатолога з діагнозом дисцируляторна змішана сицефалопатія ІІ ст. гіпертонічна та атероскліротична, помірний вестибулярно-атоктичний синдром, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 3Ст, високий ризик СН І ст., стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], беручи до уваги вартість навчання позивача, необхідність витрат на проїзд, оренду житла, харчування та вважає, що заявлений позов слід задовольнити частково визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі 600 (шістсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 16.02.2018 року та до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд покладає судові витрати на відповідача. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial