Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 107468,65 грн., вказавши, що 28.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100338210В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах ,зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 1.1 Кредитного договору). За умовами п.п.3.1-3.3 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 50000 грн.; проценти за користування кредитом - 36,0% річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 28.09.2015 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором. Повернення кредиту та процентів має відбутись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п.3.4., 4.6 Кредитного договору). Згідно п.3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Позивач зазначає, що умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 28 вересня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 50000,00 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта, заявою на видачу/перерахування коштів від 28.09.2012 року, виписками по особовим рахункам відповідача. Однак, відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 21.02.2014 року склала 107468,65 грн. Згідно пп.5.2.2 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Відповідно до п.п.5.3.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.п.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Позивач вказує, що 15 січня 2014 позивачем був направлений відповідачу лист-вимога вих. № 39/600-2 від 15.01.2014 року про дострокове повернення кредиту. Однак, вимоги позивача не були виконані: відповідач ніяких заходів щодо погашення заборгованості не прийняв. Таким чином, позивач вважає, що строк повернення відповідачем кредиту скінчився 14.02.2014 року. Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно п. 9.6 Кредитного договору сторони визначили, що строк позовної давності до вимог по стягнення пені та штрафів, передбачених цим договором, встановлюється у три роки. У зв'язку з вищевикладеними позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № R53100338210В від 28.09.2012 року в розмірі 107468,65 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно, причину неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що дійсно, 28.09.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100338210В. Умовами укладеного сторонами Кредитного договору передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах ,зазначених в цьому договорі, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором (пункт 1.1 Кредитного договору). За умовами п.п.3.1-3.3 Кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюта кредиту - 50000 грн.; проценти за користування кредитом - 36,0% річних; строк кредитування - позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 28.09.2015 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором. Повернення кредиту та процентів має відбутись ануїтетними платежами щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (п.п.3.4., 4.6 Кредитного договору). Згідно п.3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач умови укладеного сторонами Кредитного договору виконав у повному обсязі та 28 вересня 2012 року перерахував грошові кошти в сумі 50000,00 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта, заявою на видачу/перерахування коштів від 28.09.2012 року, виписками по особовим рахункам відповідача. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач свої обов'язки за Кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 21.02.2014 року склала 107468,65 грн. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно пп.5.2.2 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. При цьому банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Відповідно до п.п.5.3.6 Кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.п.5.2.1 цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 15 січня 2014 позивачем був направлений відповідачу лист-вимога вих. № 39/600-2 від 15.01.2014 року про дострокове повернення кредиту. Однак, вимоги позивача не були виконані: відповідач ніяких заходів щодо погашення заборгованості не прийняв. Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму коштів, а також проценти в розмірі, визначному договором. Таким чином, строк повернення відповідачем кредиту скінчився 14.02.2014 року. Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Суд вважає за можливе і необхідне винести заочне рішення по справі.

Outcome: approved