Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він, позивач, є власником вказаного будинку. В даному будинку зареєстрована його онука - [PERSON] , котра не проживає в будинку з вересня 2004 року, добровільно покинула будинок, не сплачує витрати на його утримання. Він, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернувся до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за її відсутності. Ззаслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Ця обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231362951 від 06.11.2020. Відповідачка зареєстрована в належному позивачу на праві власності будинку, однак в цьому будинку не проживає з вересня 2004 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі довідкою виконкому Сатанівської селищної ради Городоцького району Хмельницької області №750 від 18.09.2020, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але з вересня 2004 року за даною адресою не проживає. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] з вересня 2004 року в будинку позивача по [ADDRESS] не проживає. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка, залишаючись зареєстрованою у будинку, який на праві власності належить позивачу, чинить останньому перешкоди як власнику житлового приміщення, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved