Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,25 га, яка розташована на території Плавненської сільської ради, за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії [NUMBER] від 17 березня 2006 року, та права власності на майновий пай члена КСП «Світанок» в с. Плавні Ренійського району Одеської області, сертифікат серії [NUMBER] від 06 серпня 2002 року. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач та відповідач - сини померлого - є спадкоємцями першої черги. Однак [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на день смерті спадкодавця проживав окремо від нього, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька. Позивач проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 липня 2017 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та проти заочного вирішення справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,25 га, яка розташована на території Плавненської сільської ради, за кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії [NUMBER] від 17 березня 2006 року, та права власності на майновий пай члена КСП «Світанок» в с. Плавні Ренійського району Одеської області, сертифікат серії [NUMBER] від 06 серпня 2002 року. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач та відповідач - сини померлого - є спадкоємцями першої черги. Однак [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на день смерті спадкодавця проживав окремо від нього, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 липня 2017 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved