Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку та визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком загальною площею 141,7 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що позивач у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», набув право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до довідки Повітненської сільської ради відповідач зареєстрований у цьому будинку. Являючись законним власником майна, позивач звертався до відповідача з вимогою звільнити житлове приміщення (а.с.12), однак відповідач продовжує у ньому проживати без будь-яких правових підстав, чим чинить перешкоди в доступі та користуванні майном позивачу. На думку позивача, своїми діями відповідач порушує Конституцію України, Цивільний кодекс Украйни та інші нормативно-правові акти, адже внаслідок незаконних дій відповідача позивач фактично позбавлений можливості користуватись своїм майном. З урахуванням положень ст. 391 ЦК України, банк вважає, що має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, оскільки відповідач вже не є власником житла, тож використовувати його для проживання не має права, що зумовлює вимогу позивача про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку. Просить позов задовольнити. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримує та просить задовольнити (а.с.76). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення №5/2019 від 15.10.2019 у зв`язку з припиненням Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», відповідно до ст.55 ЦПК України, його замінено на правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», з усіма правами та обов`язками АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 27.08.2007 між АКБ Соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 3767, із змінами та доповненнями до нього, посвідчений 27.08.2007 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Марців І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3764, за умовами якого передбачається передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (а.с.5-9). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотекодавець не виконував належним чином своїх зобов`язань у зв`язку з чим, на підставі Іпотечного договору за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 141,7 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2020 № 196836754 (а.с.11). У даному випадку АТ «Альфа-банк» обґрунтовує заявлені позовні вимоги наявністю права власності, що зареєстроване у встановленому законом порядку, на будинок шляхом звернення стягнення на іпотечне майно на підставі застереження у іпотечному договорі, предметом якого був вказаний житловий будинок. Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.12 цього Закону України «Про іпотеку». Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст.590 ЦК й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Згідно з ч.3 ст.33 закону «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини першої, другої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Зокрема, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до копії довідки виконкому Повітненської сільської ради від 25.02.2020 № 217, відповідач [PERSON] , 1980 р.н. зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській обл. (а.с.10,56), передав в іпотеку будинок власником якого є він особисто, інших членів сім`ї не вказував, відомості про таких відсутні. Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Так, ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 4204,00 грн. Отже, з відповідача на користь АТ «Альфа - банк» необхідно стягнути витрати в розмірі 4204,00 грн.

Outcome: approved