Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зазначивши, що 12.06.2007 року між сторонами був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідач отримав кредитну карту із сумою ліміту кредитування, що становить 4 380 грн. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 29.12.2011 року заборгованість складає 9 307,65 грн., з яких: непогашений кредит - 4 376,17 грн., несплачені відсотки - 4 225,69 грн., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 705,79 грн. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 9 307,65 грн. Представником позивача до суду надано заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи здійснити без його участі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача до суду надала заяву, згідно з якою позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та здійснити розгляд справи без її участі. Крім того, представником відповідача до суду надано заяву про застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст.ст. 158, 169, 224-226 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів та здійснити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Договір укладено шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки» та підписання виписки-повідомлення, що надається позивачем відповідачу. Згідно п. 3.1, 18.2, 18.3 договору підписанням анкети відповідач підтверджує ознайомлення та згоду з умовами договору, який є публічним та розміщений на офіційному сайті ПАТ «КБ Надра», а також підтверджує ознайомлення та згоду з тарифами позивача відповідно до обраного тарифного пакету. За розрахунком позивача, за станом на 29.12.2011 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 9 307,65 грн., з яких: непогашений кредит - 4 376,17 грн., несплачені відсотки - 4 225,69 грн., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу - 705,79 грн. Разом з тим, з урахуванням заяви представника відповідача щодо застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідач 29 січня 2009 року припинив погашення кредиту та прострочених відсотків по кредиту. Таким чином право вимоги у позивача виникло 30 січня 2009 року. З позовом до суду про стягнення з відповідача у судовому порядку заборгованості за кредитним договором позивач звернувся 11.10.2012 року, тобто через 3 роки та 8 місяців. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у даній справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) - ч. 2 ст. 258 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто позивач мав право звернутися до суду з позовом коли у нього виникло право на пред'явлення такого позову до суду. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) - ст. 266 ЦК України. Встановлені правовідносини регулюються ст.ст.254, 256, 257,258, 261, 264,266, 267, 525, 526, 530, 549, 567, 610, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, На підставі викладеного та

Outcome: dismissed