Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між ВАТ «[PERSON] Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договір № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік з кінцевим терміном повернення 29.05.2018 року. Між сторонами 06.04.2009 року, укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача за кредитним договором по сплаті суми кредиту. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 30.07.2010 року до кредитного договору № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року, строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців до 20.05.2028 року. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.05.2015 року становить 30427,93 доларів США, з яких: 25413,78 доларів США заборгованість за кредитом; 1988,66 доларів США заборгованість за відсотками; 3025,49 доларів США пеня. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засідання підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та не заперечила, щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між ВАТ «[PERSON] Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено договір № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік з кінцевим терміном повернення 29.05.2018 року (а.с. 6-14). Між сторонами 06.04.2009 року, укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача за кредитним договором по сплаті суми кредиту (а.с. 26-27). Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 30.07.2010 року до кредитного договору № 014/035-43/60253 від 29.05.2008 року, строк кредиту збільшено на 120 календарних місяців до 20.05.2028 року(а.с. 32-34). Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.05.2015 року становить 30427,93 доларів США, з яких: 25413,78. Доларів США заборгованість за кредитом; 1988,66. Доларів США заборгованість за відсотками; 3025,49 доларів США пеня (а.с. 39-42). Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Національний банк України станом на 07.12.2015 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти в тому числі за 1 долар США 23,6486грн. 30427,93 х 23,6486= 719577,95 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 719577,95 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved