Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення того факту, що [PERSON] не проживав разом зі своїм батьком [PERSON], який помер [INFO], на день його смерті. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач, відповідач та онук померлого [PERSON], [INFO], за правом представлення своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивачем в шестимісячний строк було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини ним та [PERSON] Нотаріусом було повідомлено, що відповідач також вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки був зареєстрований за місцем проживання останнього, та 05.12.2017 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцями 1/2 частини спадкового майна є позивач, відповідач та [PERSON] Оскільки з 1998 року відповідач постійно не проживає за місцем своєї реєстрації, тому позивач просив встановити факт непроживання відповідача разом із спадкодавцем [PERSON] на день смерті останнього. Встановлення даного факту позивачу необхідно для оформлення в правах спадкоємця після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з'явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (які вказали, що близько 20 років відповідач постійно не проживав за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS], востаннє приїздив в січні 2012 року), дослідивши письмові докази (світлокопію свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 05.12.2017 року; світлокопію свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 05.12.2017 року; акт депутата про встановлення факту непроживання від 05.06.2018 року; світлокопію свідоцтва про право власності від 05.12.2017 року [NUMBER]; світлокопію будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS]; копію спадкової справи №47/2016 після [PERSON]), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та можливість задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач, відповідач та онук померлого [PERSON], [INFO], законним представником якого є позивач. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання останнього по [ADDRESS] Баштанського району Миколаївської області, але з 1998 року і до дня смерті спадкодавця [PERSON] постійно не проживав за місцем своєї реєстрації. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналізуючи положення зазначених нормативних актів можна зробити висновок про те, що правовий зміст права користування жилим приміщенням та проживання в ньому не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи, що, в свою чергу, вказує на те, що реєстрація місця проживання особи в певному місці не свідчить про те, що зазначена особа проживає саме за вказаною адресою. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на той факт, що [PERSON], [INFO], постійно не проживав зі своїм батьком [PERSON], який помер [INFO], по [ADDRESS], на день його смерті. Встановлення у судовому порядку факту постійного непроживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне позивачу для оформлення у правах спадкоємця. Наведене вказує на необхідність задоволення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved