Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у сумі 131240,42 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банк «Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/06-11/1606, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 64935,00 грн. із сплатою 16% відсотків річних, на строк 60 місяців до 30 березня 2011 року. Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником позивача заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним Банк «Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/06-11/1606, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 64935,00 грн. із сплатою 16% відсотків річних, на строк 60 місяців до 30 березня 2011 року. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 24.09.2014 року, загальна сума боргу за договором кредиту №014/06-11/1606 становить 131240,42 грн., з яких: 12950,93 грн. - заборгованість за кредитом; 10005,02 грн. - заборгованість за відсотками; 108284,47 грн. - пені за прострочення кредиту та відсотків. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відносно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь банку пені в розмірі 108284,47 грн. суд вважає, що має бути задоволено частково враховуючи те, що розмір пені значно перевищує суму заборгованості, та враховуючи складну обстановку на території України, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені (неустойки) має бути зменшений і має становити 8 000 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконував належним чином зобов'язання за Кредитним договором, а тому в нього перед позивачем виникла заборгованість, в зв'язку із чим позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1312,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, а також 1384,32 грн. витрат пов'язаних з наданням оголошення в прессу про виклик відповідача в судове засідання.

Outcome: partial