Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір позики від 29.05.2016 недійсним. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у вересні 2016 року, коли він перебував в слідчому ізоляторі в м.Львів на вул.Городоцька 20, під час прогулянки, до нього підійшов раніше йому знайомий мешканець м.Дрогобича [PERSON], і, вводячи його в оману, запропонував допомогу у вигляді дострокового звільнення з місць позбавлення волі. [PERSON] прекрасно знав, що дідусь склав заповіт на його імя і про те, що майно він ще не успадкував. Після цього він сказав, що для представництва його інтересів потрібно оформити довіреність на незнайомого йому [PERSON]. За декілька днів до нього зателефонував незнайомий йому раніше Аслан і повідомив, що до нього прийдуть люди і що потрібно підписати довіреність, і підтвердив те, що він буде достроково звільнений з місць позбавлення волі. Згодом, до нього прийшов на побачення незнайомий йому мужчина, і ним було підписано довіреність на представництво його інтересів незнайомим йому [PERSON], з метою оформлення спадкових документів по заповіту. Приблизно в листопаді 2017 року на прогулянці, до нього підійшов [PERSON] і сказав, що для його дострокового звільнення, потрібно написати розписку на 40000 доларів, які з нього не будуть стягувати. Під диктовку [PERSON] було складено розписку про позику в Димянського в розмірі 40000 доларів США. В березні 2018 без його відмова до суду звернувся [PERSON] про визнання права власності на будинок, який розташований за адресою: м.Дрогобич вул.Св.Юра 27/7. Право власності визнано по фальшивому дорученню, яке було виготовлено у відсутність нотаріуса, так як при собі на грудень 2016 року паспорта в нього не було, та і нотаріус в слідчий ізолятор не приходив. Так як паспорт було втрачено, то компанія під керівництвом незнайомого йому [PERSON] та незнайомого йому Аслана, посприяла у виготовленні нового паспорта. В паспорті було допущено описку в адресі проживання. Згодом, після оформлення документів про право власності на спадкове майно, [PERSON]І,. змовившись з [PERSON], ініціював спочатку позовне провадження по справі, в межах якого [PERSON] від його імені уклав мирову угоду, на підставі якої його майно перейшло у власність незнайомого йому [PERSON]. В будинку була зареєстрована його мати, сестра і неповнолітня племінниця. Будинок він не мав наміру відчужувати, так як це було його єдине житло, але незважаючи на всі обставини справи, всупереч його волі, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, яку згодом було скасовано в апеляційному порядку, його було позбавлено обєкта права власності. У звязку з тим, що в розписці, яку він складав, допущено описки, на нього чинять тиск, щоб він склав нову розписку і іпотечний договір. Враховуючи, те що коштів в розмірі 40000 доларів США він не позичав, так як 29.05.2016 його і не було в м.Дрогобичі, та те, що розписку було написано під впливом психологічного тиску, змушений звертатись до суду з даним позовом. 04.09.2018 ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, визначено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 13.10.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про визнання ним позову через відсутність у нього оригіналу розписки. За клопотанням відповідача для належної організації розгляду даної справи, судом постановлялась ухвала про розгляд даної справи в режимі відео конференції. Однак, у визначену судом годину та дату відповідач [PERSON] до Червоноградського міського суд Львівської області не прибув. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. Одночасно звернув увагу суду на те, що в телефонній розмові представник відповідача назвала зовсім інші підстави визнання позову, аніж ті, що вказані у відзиві на позовну заяву, фактично підтвердивши, що жодних коштів на виконання оскаржуваного договору вони не давали і, відповідно, його довіритель не брав. (Копія диску із звукозаписом долучена до матеріалів справи) Зважаючи на витрачені державою та позивачем кошти по організації розгляду даної справи, судовий збір з відповідача просить стягнути в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду відзив про визнання позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Зясувавши обставини справи, перевіривши подані сторонами докази, вислухавши пояснення представників позивачки, суд приходить до наступних висновків. З долученої до матеріалів справи копії розписки вбачається, що 29.05.2016 [PERSON] позичив у [PERSON] 40000 доларів США, які зобовязався повернути до 31.12.2016. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.\~\~ У відповідності до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску збоку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Зі змісту ч.1 ст.1051 ЦК України вбачається, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги заяви відповідача про визнання позову, те, що визнання такого не порушує нічиїх прав та законних інтересів, суд вважає, що існують усі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 8810 грн.

Outcome: approved