Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 червня 2010 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 979. Обґрунтовує позов тим, що з 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Зазначає, що спільне життя не склалось через різні погляди на життя та розбіжності у побуті, з часом стосунки погіршились, стали виникати сварки та конфлікти, з 2013 року не проживають разом, сім'я фактично розпалась. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного, просить позов задоволити. Ухвалою від 13.03.2018 провадження у справі відкрито і призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач при проведенні підготовчого судового засідання позов визнав повністю, наслідки визнання позову відповідачу відомі. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 22 червня 2010 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 979. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про недоцільність збереження даного шлюбу, оскільки сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про його розірвання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем понесено витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн. Тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків вищезгаданої суми, що становить 352, 40 грн., а решту судових витрат стягнути з відповідача. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved