Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги наступним: 17.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 00005. Відповідно до цього договору відповідач отримала кредит в сумі 80 000 грн. зі сплатою 48 відсотків на термін до 17.12.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитною спілкою і відповідачем було укладено договір іпотеки № 00005/1 від 17.12.2013 року нерухомого майна. Згідно даного договору відповідач надала в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м. Даний договір зареєстрований в державному реєстрі іпотек за № 3894890 від 17.12.2013 р. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, що полягає в несвоєчасному погашенні кредиту та відсотків за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 10.07.2014 року складає 124 849 грн. 12 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила в частині стягнення з відповідача відсотків на суму 61 401 грн. 71 коп. в і ншій частині підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 17.12.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 00005. Відповідно до цього договору відповідач отримала кредит в сумі 80 000 грн. зі сплатою 48 відсотків на термін до 17.12.2014 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору відповідач отримала кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером № 99 від 17.12.2013 року. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору у разі протсрочення позичальником повернення чергової частини кредиту та відсотків кредитна спілка має право згідно ст. 1050 ЦПК України в будь-який момент такого прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 6.5 кредитного договору в разі прострочення позичальником строків сплати суми відсотків за користування кредитом більш ніє на 10 каленждарних днів, та на загальну суму більше, ніж 2 % від суми залишку за кредитом, кредитування позичальника здійснюється за подвійною ставкою, передбаченою п. 1 кредитного договору, а саме 96 %. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка станом на 09.09.2014 року становить 141 401 грн. 71 коп., яка складається з наступного: 80 000 грн. заборгованості за кредитом; 61 401 грн. 71 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати належних йому відсотків. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитною спілкою і відповідачем було укладено договір іпотеки № 00005/1 від 17.12.2013 року нерухомого майна. Згідно даного договору відповідач надала в іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м. Даний договір зареєстрований в державному реєстрі іпотек за № 3894890 від 17.12.2013 р. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» відповідачу була направлена вимога № 145 від 15.05.2014 року про дострокове повернення позики та відсотків з повідомленням на звернення стягнення на предмет іпотеки. Яку відповідач відповідно до рекомендованого повідомлення отримала особисто. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» право звернення стягнення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у випадках порушення зобов'язань за кредитним договором, виникає у іпотекодержателя (позивача) в момент настання терміну виконання зобов'язань по кредитному договору. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі не виконання або не належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено звернення стягнення на предтеч іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. Закону України «Про іпотеку». Таким чином, суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості відповідача перед банком є цілком правомірною, обґрунтованою на законі та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої представником позивача квитанції розмір судового збору складає 1414 грн. 02 коп., який і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved