Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 501564 грн. 36 коп. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 302,5 м2, по [ADDRESS] з 26 серпня 2005 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 11 серпня 2005 року № 1936. Відповідно до листа відділу у м. Харкові Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 22 лютого 2017 року № 19-20.08-3-690/20-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 06 березня 2017 року № 1420/0/225-17 речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані. З 26 серпня 2005 року до теперішнього часу відповідач використовує земельну ділянку, площею 0,0549 га, по [ADDRESS] без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. З 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року відповідач не сплачував кошти за користування земельною ділянкою у встановленому законодавством розмірі, внаслідок чого зберіг у себе грошові кошти. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів тричі направлялася відповідачу, про що свідчать рекомендовані листи суду, повернуті за закінченням терміну зберігання. Відповідач із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзивом на позов до суду не звертався. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 124626267 від 21 травня 2018 року право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 302,5 м2, по [ADDRESS] з 26 серпня 2005 року зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 11 серпня 2005 року № 1936 (а.с. 9, 10). Відповідно до листа відділу у м. Харкові Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 22 лютого 2017 року № 19-20.08-3-690/20-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 06 березня 2017 року № 1420/0/225-17 речові права відповідача на земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровані (а.с. 14, 15). З 26 серпня 2005 року до теперішнього часу відповідач використовує земельну ділянку, площею 0,0549 га, по [ADDRESS] без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. З 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року відповідач не сплачував кошти за користування земельною ділянкою у встановленому законодавством розмірі, внаслідок чого зберіг у себе грошові кошти. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь - якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного Кодексу України земельна ділянка, площею 0,0549 га по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади м. Харкова. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 21 травня 2018 року здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку, площею 0,0549 га, по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1», право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с. 20-24). Відповідач, набувши право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі ст. 14 Податкового Кодексу України платою за землю є обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Податковим Кодексом визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а її розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125; 14.1.136; 288.5 ПК України). Таким чином, з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов'язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки у встановленому законодавством розмірі. Відповідно до статей 1212 - 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно та відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна. Відповідач зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за використання земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження коштів у розмірі орендної плати, і тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 501564 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 5015 грн. 64 коп. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст. 206 ЗК України, ст. 14 ПК України, суд -

Outcome: approved