Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення про нього як про батька даних з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . В тексті позову позивач вказав, що 02.12.1995 року сторони уклали шлюб. З лютого 2008 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та почали проживати окремо, а відповідач почала проживати з іншим чоловіком. Під час окремого проживання сторін відповідач [INFO] року народила дочку - [PERSON] , [INFO] , батьком якого було зареєстровано позивача. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 30.09.2010 року шлюб між сторонами розірваний. Позивач вважає, що не є батьком дитини та між ними відсутня кровна спорідненість. У зв`язку з цим, позивач просив виключити відомості про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 30.09.2010 року по справі № 2-750/2010; копію паспорта громадянина України на ім`я позивача; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; акт депутата від 20.03.2019 року) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, які відповідачем визнані, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В ході судового розгляду у зв`язку з визнанням відповідачем позову судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02.12.1995 року. Шлюб між сторонами розірвано 30.09.2010 року. З лютого 2008 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та почали проживати окремо. [INFO] року відповідач народила дитину - [PERSON] , батьком якої було записано позивача, оскільки на час народження вказаної дитини шлюб між сторонами не було розірвано. Відповідач, визнавши позов та вказані обставини, фактично заперечує найменшу можливість кровного споріднення між вказаною дитиною та позивачем. Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У зв`язку з безумовним визнанням відповідачем позову - вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивач при зверненні до суду з позовом за квитанцією №11 від 22.03.2019 року сплатив 768,40 грн., отже 384,20 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету. На підставі ст.ст. 122, 136 ч.2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved