Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У своєму позові позивач вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Батько проживав за адресою [ADDRESS]. Єдиними спадкоємцями першої черги є його рідні сини: [PERSON] та [PERSON]. 12.08.2013р. позивач звернувся до приватного нотаріусу Запорізького міського округу - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом. Згодом з'ясувалося, що на його рідного брата - [PERSON], батько склав заповіт. 15.11.2013р. [PERSON] також звернувся до цього нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак за заповітом. Єдиною спадщиною яку залишив батько це будинок в якому він проживав, [ADDRESS]. Отримувати свідоцтво про право на спадщину відповідач не бажає. Надати позивачу правовстановлюючі документи для оформлення його частки у спадщини відмовляється. 13.01.2014р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку 1/4 житлового будинку [NUMBER], відповідно до вимог ст.1241 ЦК України, як непрацездатна особа. Того ж дня, приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом . Постанова винесена на підставі ст.ст.49, 68 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Мотивована відмова тим, що позивачем не подано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно, на теперішній час отримати дублікати цих правовстановлюючих документів не має можливості. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до Заводського районного суду м. Запоріжжя, за місцем знаходження спадкового майна, враховуючи вимоги виключної підсудності встановлені ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, із позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку 1/4 житлового будинку [ADDRESS]. У своєму позові позивач просить У судове засіданні позивач не з*явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що свій позов підтримує і просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з*явився, хоча був повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] .підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Батько - [PERSON], помер [INFO] - що є днем відкриття спадщини. Судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини [PERSON], звернувся 12.08.2013р., отже з дотриманням строку визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України. Спадкове майно, а саме: будинок [ADDRESS] належить спадкодавцю на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 17.06.1957 року за реєстровим номером 2-352 та [PERSON] по 1/2 частці на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.1961року. Із свідоцтва про смерть №211843 встановлено, що [PERSON], мати позивача , померла [INFO] На час смерті проживала разом із батьком за однією адресою: будинок [ADDRESS]. Батько прийняв спадщину в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, батько позивача прийняв у спадщину після померлої дружини 1/2 частку у будинку [NUMBER]. і одноосібно отримав право власності на будинок [NUMBER]. Оформленням своїх прав на вищезазначене спадкове майно він не займався. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У разі спадкування за законом, позивач з братом отримали право першої черги спадкування відповідно до приписів ст.1261 ЦК України, як діти спадкодавця. Згідно з ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, за відсутності заповіту, позивач з братом успадкували б по 1/2 частині будинку [ADDRESS]. Тобто на день смерті батька - [INFO], позивач, [PERSON], у розумінні статті 1241 ЦК України вже був непрацездатною дитиною спадкодавця. Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Пенсійний вік для чоловіків настає при досягненні чоловіком 60 років. Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] позивач [INFO], отже на момент смерті батька йому вже виповнилося 64 роки. Таким чином, незалежно від змісту заповіту, позивач маю право на обов'язкову частку у спадщині (на 1/2 від 1/2 частини спадкового майна), тобто на 1/4 (1/2*2) частини від усього спадкового майна. Згідно ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначена думка викладена у пункті 3.1. листа № 24 - 753/0/4 - 13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відмовляючи у наданні правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також ухиляючись від отримання свідоцтва про право на спадщину, з боку відповідача виглядає як невизнання права позивача на спадкове майно. Отже, такі дії відповідача перешкоджають позивачу у оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Тому, позов [PERSON] повністю знайшов свої докази і обґрунтування в судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved