Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 04.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2005579067 від 04.09.2013 року, у відповідності до якого останній отримав кредит у розмірі 75000 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 04.09.2018 року та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18 % річних. Кошти за договором кредиту були отримані відповідачем, що підтверджується заявою на видачу готівки №4 від 04.09.2013 року. Пунктом 2.3 кредитного договору сторони погодили, що банк має право відступити повністю чи частково свої права за кредитним договором третій особі. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, згідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за кредитним договором. У подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право належного кредитора до [PERSON] за кредитним договором. 18.02.2019 року позивач направив [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості, якою останнього було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання вимоги. Проте, зобов`язання відповідачем виконано не було, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 100224 грн. 19 коп. Отже, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором нараховано часткову заборгованість у розмірі 79921 грн. 92 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 62274 грн. 79 коп., а також з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, що на 06.10.2020 року становить 17647 грн. 13 коп. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» частину заборгованості за кредитним договором №2009924807 від 12.12.2014 року у розмірі 79921 грн. 92 коп. Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому останній позов не визнав. Вказував на те, що позивачем не було надано доказів щодо належного повідомлення [PERSON] про заміну кредитора у зв`язку з укладенням договору факторингу між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія». 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2. Не погоджується із доводами позивача про те, що 18.02.2019 року між ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості. Проте, копія вказаної вимоги щодо погашення заборгованості у розмірі 100224 грн. 29 коп., не містить доказів щодо укладення договору факторингу та направлення її відповідачу. Наданий позивачем опис-вкладення не є доказом направлення, а тим більше отримання вимоги відповідачем, оскільки не містить підписів відправника та працівника поштових засобів зв`язку. Крім того, позивачем не надана квитанція на підтвердження направлення вказаної вимоги «Укрпоштою». Вважає, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не надало доказів виконання вимог ч.1 ст.1082 ЦК України, а саме квитанції чи касового чеку щодо належного повідомлення боржника про укладення цього договору, тобто письмового повідомлення про відступлення права вимоги. Також вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин укладення договору споживчого кредиту №2005579067, отримання готівки відповідачем, розміру його заборгованості. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачем було подано відповідь на відзив. У відповіді позивач вказував на те, що підтвердженням належного повідомлення боржника у разі відправлення згрупованих поштових відправлень є розрахунковий документ та копія списку відправлень. Зокрема відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, документом, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Також зазначив, що заява на видачу готівки є первинним документом, що підтверджує факт надання банком та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів. Згідно ст.44 Податкового кодексу усі первинні документи бухгалтерського обліку, зокрема виписка з банку з датою останнього платежу погашення кредиту зберігаються у первісного кредитора, а саме в ПАТ «ОТП Банк». Тому боржник вправі сам звернутися до ПАТ «ОТП Банк» з метою отримання виписки із свого рахунку, оскільки саме він є стороною рахунку та підтвердити чи спростувати наявність заборгованості. Окрім того, відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема ним було сплачено 12725 грн. 21 коп., що свідчить про те, що він не заперечував факту укладення кредитного договору. Представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 29.03.2021 року справу було прийнято до провадження судді Одовічен Я.В. та призначено до судового розгляду. У подальшому, ухвалою суду від 26.05.2021 року за клопотанням представника відповідачів було витребувано докази. На виконання ухвали суду від 26.05.2021 року представником позивача було надіслано до суду повідомлення про неможливість надання оригіналів документів. У вказаному повідомленні представник зазначив, що опис вкладення поштового відправлення було складено у двох екземплярах, один з яких було надіслано боржнику разом із вимогою, а інший міститься в матеріалах нотаріальної справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О.О. Список згрупованих поштових відправлень та квитанція Укрпошти від 28.02.2019 року стосуються не лише відповідача у справі, а й інших боржників-відповідачів, а тому не можуть бути надані суду, у зв`язку з наявністю інших судових проваджень. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відео конференції позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Окрім доводів, викладених у відзиві вказував на те, що оскільки умовами договору було визначено погашення заборгованості згідно графіку щомісячними платежами, а тому до жовтня 2017 року по заборгованості спливла позовна давність, що є підставою для застосування позовної давності. Також вважає, що позивачем не було доведено наявності заборгованості у [PERSON] , у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005579067. Відповідно до укладеного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 75000 грн. 00 коп. на споживчі цілі та придбання послуг у продавця. Розмір процентної ставки за договором становить 18 % річних (а.с.4-6). Позичальник зобов`язався повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші кредитні зобов`язання встановлені договором не пізніше 04.09.2018 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно із погашенням суми отриманого кредиту. Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений в графіку платежів (п.1.4). Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником. Графік платежів є додатком №1 та невід`ємною частиною даного договору та розраховується з урахуванням суми та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається в графіку платежів та визначається з урахуванням фактичної кількості календарних днів у році (п.1.4.6 Договору). Графік платежів за кредитним договором долучено до кредитного договору, у ньому наявний підпис позичальника [PERSON] (а.с.9). Факт одержання кредиту відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки №4 від 04.09.2013 року, у якій наявний підпис отримувача [PERSON] (а.с.8). У заяві на видачу готівки зазначено, що для одержання коштів отримувачем [PERSON] пред`явлено документ паспорт серії [NUMBER] , виданий Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 05.03.1996 року. У матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії вказаних документів. Згідно вимог ч.ч.2, 5, 6 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи,\~який подає\~письмові докази\~в копіях\~(електронних\~копіях),\~повинен зазначити\~про наявність\~у нього\~або іншої\~особи оригіналу\~письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Суд зауважує, що відповідач та його представник не звертались до суду з клопотанням про витребування оригіналів письмових доказів: договору про надання споживчого кредиту №2005579067 від 04.09.2013 року, заяви на видачу готівки №4 від 04.09.2013 року та графіку платежів. Представник позивача пояснив суду, що оригінали вказаних документів перебувають у первісного кредитора АТ «ОТП Банк» та дотримався вимог ст.95 ЦПК України. У подальшому, 13.06.2016 року між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16 року, відповідно до умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором №2005579067 від 04.09.2018 року, боржником за яким є [PERSON] . Загальна сума заборгованості 100224 грн. 20 коп. (а.с.11-21). 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, згідно умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитним договором №2005579067 від 04.09.2018 року, боржником за яким є [PERSON] . Загальна сума заборгованості 100224 грн. 20 коп. (а.с.22-61). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Однак, відповідач, від імені якого діє представник, заперечуючи факт одержання кредитних коштів на підставі заяви №4 від 04.09.2013 року, жодними доказами не спростував її та не довів суду, що наявний у заяві підпис отримувача, вчинений від імені [PERSON] , належить не йому. Окрім того, суд звертає увагу на те, що у заяві на видачу готівки від 04.09.2013 року наявні особисті дані відповідача, зокрема серія та номер його паспорта, а також інформація про дату його видачі та установу, що його видала. На підставі наведеного, суд вважає, доведеним факт одержання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 75000 гривень. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~частини першої статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом\~частин першої\~та\~третьої статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів. Згідно з\~пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У відповідності до\~частини першої статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Як було встановлено судом, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до боржника на підставі договору факторингу №13/06/16 року від 13.06.2016 року, укладеного між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а також договору факторингу №29/01/19-2, укладеного 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Також, у матеріалах справи наявне належним чином засвідчене повідомлення про відступлення прав вимог від 18.02.2019 року, яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повідомляє про набуття права вимоги за кредитним договором №2005579067 від 04.09.2013 року, а також про необхідність сплати заборгованості у розмірі 100224 грн. 19 коп. Окрім того, на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить 62274 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками становить 37949 грн. 40 коп. На підтвердження факту надсилання вказаних документів позивачем було надано суду копію опису вкладення та список згрупованих поштових відправлень №16029-2-182-117 та чек Укрпошти від 28.02.2019 року (а.с.104-108, 146-148). Представник відповідача заперечує факт одержання [PERSON] вказаних документів та посилається на те, що вказана обставина є підставою для відмови в позові на підставі ст.1082 ЦК України. Розглядаючи наведені аргументи, суд зауважує, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Як вбачається з матеріалів справи, укладені договори факторингу №13/06/16 року від 13.06.2016 року та №29/01/19-2 від 29.01.2019 року є чинними, а отже позивач набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі права вимоги на виконання зобов`язання, яке виникає після відступлення клієнтом права вимоги. Суд керується положеннями ст.516 ЦК України та зауважує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Доказів погашення заборгованості за договором №2005579067 від 04.09.2013 року первісному кредитору [PERSON] суду надано не було. Також, суд враховує ту обставину, що дана справа перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м.Чернівці з жовтня 2020 року, до позовної заяви позивачем були долучені копії договорів факторингу №13/06/16 року від 13.06.2016 року та №29/01/19-2 від 29.01.2019 року і їх копії відповідно були надіслані відповідачу разом із позовною заявою, а отже останньому відомо про переуступлення права вимоги за кредитним договором. Із дослідженого судом витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29.01.2019 року встановлено, що фактору ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було передано право грошової вимоги за кредитним договором №2005579067 від 04.09.2013 року. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 100224 грн. 19 коп., в тому числі 62274 грн. 79 коп. заборгованість за тілом кредиту та 37949 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.26). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2005579067 від 04.09.2013 року у розмірі 79921 грн. 92 коп., в тому числі 62274 грн. 79 коп. заборгованість за тілом кредиту; 5681 грн. 00 коп. заборгованість по 3% річних; 11966 грн. 13 коп. інфляційні втрати. Разом із тим, представником відповідача під надання суду усних пояснень було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернувся до суду з позовом лише 21.10.2020 року, в той час як кінцевий термін повернення кредитних коштів було визначено сторонами до 04.09.2018 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51). Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5\~ст.\~261\~ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, погашення заборгованості за кредитним договором повинно було здійснюватись шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів, який є додатком до кредитного договору та був підписаний сторонами. Таким чином, боржник зобов`язаний був щомісяця вносити платежі, визначені у графіку погашення кредиту, починаючи з 04.10.2013 року. Останнє внесення чергового платежу повинно було бути 04.09.2018 року. Разом із тим, позивач звернувся до суду позовом лише 21.10.2020 року, а отже по платежам, які позичальник повинен був внести до 04.10.2017 року спливла позовна давність, що є підставою для відмови в позові в цій частині. Із дослідженого судом графіку платежів вбачається, що за період з 04.10.2017 року по 04.09.2018 року [PERSON] повинен був погасити заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20800 грн. 86 коп. З урахуванням зазначеного позовна вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 62274 грн. 79 коп. підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 20800 грн. 86 коп. Також позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд виходить із наступного. Так, згідно з\~частиною першою статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). З огляду на зазначене позовні вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних у зв`язку з невиконанням зобов`язання підлягають задоволенню. Згідно проведеного розрахунку: інфляційні втрати на суму боргу у розмірі 20800 грн. 86 коп. за період з жовтня 2017 року по вересень 2020 року становлять 4120 грн. 77 коп., 3 % річних за період з жовтня 2017 року по вересень 2020 року становлять 1872 грн. 00 коп. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що\~пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial