Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва про спадщину за заповітом від 16.01.2018р. У спірній квартирі зареєстрований брат позивача - відповідач [PERSON] , який більше ніж рік у квартирі не проживає без поважних причин, чим порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні квартирі відповідачу ніхто не створював і не створю наразі. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку. Позивач до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] дійсно належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про на спадщину за заповітом від 16.01.2018року та витягом про реєстрацію з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності( а.с.10). Відповідно до довідки №104/22-1440 від 07.02.2018 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано три особи (а.с. 16). У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач не проживає в даній квартирі більше року. Разом з цим відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили,про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстрації місця проживання особи. Таким чином вимога позову про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. З викладеного,

Outcome: partial