Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів, посилаючись на те, що 21.11.2019 року [PERSON] звернулася до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». У Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги [PERSON] зазначила, що за період з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року отримує тільки державну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу при народженні дитини, інших доходів сім`я не має. Також зазначила, що вона та її чоловік [PERSON] перебувають на обліку в центрі зайнятості. На підставі вказаної інформації [PERSON] було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року. Проте, під час проведення перевірки справи соціальним інспектором управління праці та соціального захисту населення міської ради було встановлено, що 27.12.2019 року чоловіку заявниці [PERSON] припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування. В зв`язку з чим 17.02.2020 року управлінням прийнято рішення про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї [PERSON] з 01.01.2020 року. Сума надміру нарахованої та виплаченої допомоги за період з січня 2020 року по лютий 2020 року склала 8182,30 гривень. Оскільки відповідач самостійно не повідомила управління про зміни, які впливають на отримання такої допомоги, отримані нею кошти підлягають поверненню, однак відповідач самостійно їх не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду. 14.01.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений в ухвалі суду строк відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] позовні вимоги не визнала. Вказала, що дійсно чоловік не прийшов на відмітку до центру зайнятості 22.01.2020 року, оскільки перебував на реабілітації в реабілітаційному центрі благодійної організації «Достижение» м. Дніпро, в якому в зв`язку з карантином перебував два місяці. Також зазначила, що зняти з обліку в центрі зайнятості чоловіка не могли 27.12.2019 року, оскільки він перебував вдома і вправно виконував зобов`язання перед центром. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 21.11.2019 року [PERSON] звернулася до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». За рішенням управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям [PERSON] було призначено таку допомогу з 01.11.2019 року включно по 30.04.2020 року. Під час звернення за вищевказаною допомогою [PERSON] у своїй декларації про\~доходи та майновий стан вказала, зокрема, що вона та її чоловік [PERSON] перебувають на обліку в центрі зайнятості, на підтвердження чого надала довідки з Лозівського МРЦЗ про реєстрацію її як безробітної з 11.11.2019 року, а чоловіка з 15.11.2019 року. Із довідки Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 08.12.2020 року вбачається, що [PERSON] перебував на обліку як безробітній з 15.11.2019 року по 27.12.2019 року. Реєстрацію припинено згідно абз.2 пп.2 п.30 (невідвідування зареєстрованим безробітним без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування). Із акту №373/3 від 25.02.2020 року проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення державної соціальної допомоги, на підставі висновків проведеної перевірки виявлено, що особою надані недостовірні дані, а саме згідно листа Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 14.02.2020 року, чоловікові заявниці - [PERSON] припинено реєстрацію з 27.12.2019 року, як безробітної особи у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів. Внаслідок цього були надміру виплачені кошти в сумі 8182,30 гривень протягом періоду з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року. Згідно повідомлення УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області від 25.02.2020 року [PERSON] було припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у зв`язку з припиненням з 27.12.2019 року чоловіку [PERSON] реєстрації, як безробітної особи. [PERSON] було зобов`язано повернути переплачену допомогу в сумі 8182,30 гривень за період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року. Рішенням управління відповідно до абз. 5 п. 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~від 24\~лютого 2003\~року №250 було припинено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї [PERSON] з 01.01.2020 року. Згідно розрахунку переотриманої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року [PERSON] було виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у сумі 8182,30 гривень. [PERSON] неодноразово направлялися позивачем повідомлення для повернення переплаченої допомоги та попереджено про її стягнення у судовому порядку у разі відмови добровільно повернути кошти. Умови, порядок призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги визначено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01.06.2000 року та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 24\~лютого 2003\~року №\~250 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 250). Відповідно до ст. 1-5, 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Малозабезпечена сім`я сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України. За змістом абзацу другого частини першої статті 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли, зокрема, працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню). Як вбачається з цієї норми, право на отримання такої державної допомоги має особа, члени сім`ї якої в установленому порядку визнані безробітними і зареєстровані в центрі зайнятості. Згідно з частиною четвертою статті 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» та абз. 2 п. 25 Порядку № 250, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Відповідно до абз. 5 п. 25 Порядку № 250, у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абзацами 17 (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), 19-22 підпункту 1 і підпунктом 2 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу з місяця, що настає за місяцем, в якому припинено реєстрацію безробітного за інформацією центрів зайнятості. Відповідно до абз. 5 п. 27 Порядок № 250 інформування органів соціального захисту населення стосовно дотримання безробітним працездатним членом малозабезпеченої сім`ї законодавства про зайнятість у частині сприяння своєму працевлаштуванню та припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості до 10 числа місяця, що настає за звітним. Пунктом 28 Порядку № 250 передбачено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. За положеннями в п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті грошові суми допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У якості критеріїв для того, аби вважати суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, виплаченою безпідставно і надмірно, в конструкції п. 28 Порядку № 250 закладено: приховання або навмисне подання недостовірних даних про доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру. Із пояснень відповідача, викладених у відзиві можна дійти висновку, що вона добросовісно вважала, що її чоловік перебуває на обліку в центрі зайнятості та його реєстрація не припинена в період зазначений позивачем. Задекларований в ст.\~3\~ЦК України принцип добросовісності слід розуміти як внутрішній критерій, спосіб утримання від зловживання своїми правами. Отже, виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідачу не пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з її боку. У спростування такого висновку позивачем не надано переконливих аргументів та відповідних доказів. Як з`ясовано, в порядку, визначеному п. 27 Порядку № 250 центр зайнятості повинен був, але не повідомив до 10 січня 2020 року УПСЗН про зняття з реєстрації безробітного [PERSON] . А позивач вочевидь довідалась про припинення реєстрації її чоловіка, як безробітної особи, лише з повідомлення УПСЗН від 25.02.2020 року, яке нею було отримане 10.03.2020 року, про що свідчить поштове зворотнє повідомлення, іншого судом не встановлено, а позивачем не доведено. В урядовій постанові Порядок № 250 унормовано обов`язок центрів зайнятості у якості дублюючого (поряд із зобов`язанням отримувача допомоги повідомляти про зміни, які впливають на отримання допомоги) контрольного заходу, що призваний убезпечити надмірну, безпідставну виплату соціальної допомоги в імперативному порядку інформувати органи соціального захисту про факти припинення реєстрації безробітних осіб. Таким чином, перекласти відповідальність суто на [PERSON] за невиконання центром зайнятості регламентованих п. 27 Порядку № 250 дій щодо повідомлення УСЗН про зняття з реєстрації особи, як безробітної, не можна. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20.10.2011р., в контексті порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке поряд із практикою ЄСПЛ для судів є джерелом права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), наголошено на необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Так, у п. 70 зазначеного рішення ЄСПЛ наголошено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. В сенсі п. 71 наведеного рішення потреба державного органу виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Загалом, належне урядування, тобто процес прийняття рішення та подальше його впровадження/невпровадження, має декілька основних характеристик і означає: врахування потреб найбільш вразливих верств суспільства під час прийняття рішень; вимагає повного захисту прав людини; прозорість прийняття рішень, тобто інформація є у наявності у достатній кількості, у зрозумілій формі та є вільно доступною для тих, кого може стосуватись це рішення, чи його введення в дію; підвищення обізнаності громадян про їхні права під час звернення за одержанням послуг, покращення спроможності органів публічної влади та державних установ на місцях оцінювати свої послуги з погляду принципів верховенства права й належного врядування, зменшення прогалин і недоліків у цій сфері; відкритість, тобто державні органи мають працювати відкрито і також викладати мовою, яка є доступною для всіх громадян; відповідність (узгодженість) політика та усі заходи мають бути взаємоузгодженими та зрозумілими. Одним із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Так, в заяві про призначення державної соціальної допомоги від 21.11.2019 року відповідач була повідомлена про необхідність повідомлення органів соціального захисту про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги; попереджена про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. У декларації позивач зазначила, зокрема, що чоловік [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості, про що надала відповідну довідку. Проте, з наданих матеріалів не вбачається, що УПСЗН попереджало [PERSON] в момент подання нею заяви про те, що лише зареєстрований статус безробітної особи, яка включена до складу її сім`ї, надає змогу на отримання допомоги малозабезпеченій сім`ї. У справі відсутні відомості з попередження відповідача про те, що державна соціальна допомога призначається особі, члени сім`ї якої в установленому порядку визнані безробітними і зареєстровані в центрі зайнятості, а зняття з реєстрації безробітного є підставою для припинення виплати допомоги малозабезпеченій сім`ї, а також, що це породжує відповідний обов`язок отримувача допомоги поінформувати УПСЗН про факт знаходження або зняття з реєстрації в центрі зайнятості, як безробітної особи члена сім`ї. Жодних пам`яток УПСЗН або попереджень вказаного змісту на момент звернення [PERSON] за отриманням допомоги позивачем не надано. Зважаючи на викладене, суд вважає, що дії УПСЗН не були в достатньому ступеню прозорими і організованими таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність, повна обізнаність про негативні наслідки для отримувача соціальної допомоги, тобто не було забезпечено повної інформації про наслідки непоінформування УПСЗН про припинення статусу зареєстрованого безробітного під час звернення [PERSON] за отриманням допомоги. Тому невпровадження УПСЗН відповідної пам`ятки-поінформування призвело до помилки у вигляді призначення та сплати відповідачеві коштів соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям впродовж двох спірних місяців і ця помилка, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, не може виправлятися за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, відсутність умислу щодо навмисного приховання нею відомостей про припинення реєстрації статусу безробітного члена її сім`ї, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд віднаходить, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 8182,30 гривень, може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. За таких обставин суд, з огляду на зібрані матеріали і вимоги процесуального закону щодо вимог до доказів, приходить до висновку про недоведеність позивачем підстав для покладення на відповідача майнової цивільно-правової відповідальності, у вигляді стягнення на користь позивача надмірно виплачених коштів у вигляді державної соціальної допомоги. Згідно ч. 1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed