Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що його батьки, [PERSON] та [PERSON], були співвласниками домоволодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області і проживали в ньому. Вищевказане будинковолодіння було збудовано батьками відповідно до рішення виконавчого комітету Вільшаницької сільської ради народних депутатів від 20.09.1983 року за №10 та будівельного паспорта. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентарною вартістю 325119 грн. 00 коп. Перелічені вище обставини підтверджуються будівельним та технічним паспортами на будинковолодіння, довідкою Вільшанецької сільської ради від 23.06.2017р. за №446. 11 липня 1991 року помер батько позивача. Після смерті останнього відкривається спадщина на все належне йому майно в тому числі на ? частку спірного будинковолодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Після смерті батька мати доглядала за спірним будинковолодінням, проводила ремонт та проживала в ньому. Забрала та використовували речі побутового вжитку покійного. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно її спадкові права не було оформлено. 07 вересня 2010р. Тисменицькою районною державною нотаріальною конторою, на інше спадкове майно - майновий пай, матері позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №1963, спадкова справа №484/2010р. 03 грудня 2014 року мати позивача також померла. Після смерті останньої відкривається спадщина на все належне їй майно в т.ч. на спірне будинковолодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Так як, мама на випадок своєї смерті не склала заповіт, то [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у звязку з тим, що 15 травня 2015 року подав до Тисменицької районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дана обставина підтверджується заявою від 15.05.2015р. за №365, спадкова справа №141/2015р. Заяву про відмову від спадщини позивач до Державної нотаріальної контори не подавав, прийняв її у встановленому законом порядку. Проте, [PERSON], державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою Державною нотаріальною конторою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.11.2017р. за №749/02-31. Рекомендовано звернутися до суду і в судовому порядку вирішити питання про визнання за собою право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] \~ В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач (син позивача по справі) проти задоволення позову заперечував та заявляв, що він також претендує на спірне будинковолодіння. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що батьки позивача, [PERSON] та [PERSON], були співвласниками домоволодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області і проживали в ньому. Вищевказане будинковолодіння було збудовано ними відповідно до рішення виконавчого комітету Вільшаницької сільської ради народних депутатів від 20.09.1983 року за №10 та будівельного паспорта. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентарною вартістю 325119 грн. 00 коп., що підтверджується будівельним та технічним паспортами на будинковолодіння, довідкою Вільшанецької сільської ради від 23.06.2017р. за №446. 11 липня 1991 року помер батько позивача. Після смерті останнього відкривається спадщина на все належне йому майно в тому числі на ? частку спірного будинковолодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Мати позивача [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька позивача [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно її спадкові права не було оформлено. 07 вересня 2010р. Тисменицькою районною державною нотаріальною конторою, на інше спадкове майно - майновий пай, матері позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за №1963, спадкова справа №484/2010р. 03 грудня 2014 року мати позивача [PERSON] також померла. Після її смерті відкривається спадщина на все належне їй майно в т.ч. на спірне будинковолодіння по вул. Осередок №55 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Мати позивача на випадок своєї смерті не склала заповіт, тому позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у звязку з тим, що 15 травня 2015 року подав до Тисменицької районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дана обставина підтверджується заявою від 15.05.2015р. за №365, спадкова справа №141/2015р. Іншої заяви про відмову від спадщини позивач [PERSON] до Державної нотаріальної контори не подавав, спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Проте, [PERSON], державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою Державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.11.2017р. за №749/02-31. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У звязку із вищезазначеним позивач вимушений був звернутись до суду для захисту своїх прав на спадкове майно. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved