Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 91258,86 грн. та судові витрати в розмірі 912,59 грн. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що з вини відповідача, який керував автомобілем, що належить позивачу, 24 липня 2010 року в місті Севастополі відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів Hyundai Accent, державний номер [NUMBER], під керуванням власника [PERSON], та Toyota Camry, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, в результаті автомобілю Hyundai Accent були заподіяні пошкодження. Внаслідок того, що відповідач, як водій прокуратури, керував автомобілем, що належить прокуратурі м. Севастополя, [PERSON] звернулась з позовом до позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 27.09.2012 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 10.12.2012 р., з прокуратури м. Севастополя на користь [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування матеріальних збитків 79260,45 грн., моральної шкоди 10000,00 грн., судові витрати 1998,41 грн., всього на загальну суму 91258,86 грн. Вищевказана сума була сплачена позивачем [PERSON] Внаслідок того, що відповідачем, як працівником який несе повну матеріальну відповідальність, була заподіяна шкода підприємству, позивач просить в порядку регресу стягнути з відповідача суму в розмірі 91258,86 грн. Прокурор у судове засідання з'явився, вимоги позову підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволені. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу прокурора м. Севастополя №116-ос від 01.06.2007 р., [PERSON] прийнято на роботу до органів прокуратури м. Севастополя на посаду водія прокуратури м. Севастополя з 01.06.2007 р. З розпорядження прокурора м. Севастополя № 01-к від 09.01.2008 р. за [PERSON] закріплений автомобіль Toyota Camry, державний номер [NUMBER]. Крім того, 09.01.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2010 р. о 18 годин 10 хвилин на перехресті вул. Р.Люксембург та вул. Героїв Севастополя відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai Accent, державний номер [NUMBER], під керуванням власника [PERSON], та Toyota Camry, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, в результаті автомобілю Hyundai Accent були заподіяні пошкодження. Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 27.09.2012 р. (справа № 2/3642/11), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 10.12.2012 р. (справа №22ц-2790-1734/2012), з прокуратури м. Севастополя на користь [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування матеріальних збитків 79260,45 грн., моральної шкоди 10000,00 грн., судові витрати 1998,41 грн., всього на загальну суму 91258,86 грн. Дане рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 27.09.2012 р. прокуратурою м. Севастополя було виконано у повному обсязі, що підтверджується копіями платіжного доручення № 84 від 25.07.2013 р. на суму 79260,45 грн., № 85 від 25.07.2013 р. на суму 10000,00 грн., № 86 від 25.07.2013 р. на суму 1998,41 грн. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.ст. 130, 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р., № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги прокуратури м. Севастополя та стягнути в порядку регресу з [PERSON] суму у розмірі 91258,86 грн. Також, в порядку приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору у розмірі 912,59 грн. На підставі ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 130, 134 КЗпП України,

Outcome: approved