Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 60000 грн., 3 % річних у розмірі 305,75 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 15.04.2020 року між ним та відповідачем укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якого відповідач отримала 60000 грн., які зобов`язалась повернути у повному обсязі 15.05.2020 року. Станом не теперішній час відповідач не повернула вказану суму. Ухвалою суду від 11.08.2020 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. (а.с.17) Позивач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно 15.04.2020 року вона позичила у позивача 60000 грн., які зобов`язалась повернути до 15.05.2020 року, про що нею було підписано розписку. Вона частково повернула позику в сумі 7000 грн., проте документів, які підтверджують факт повернення вказаної суми вона не має, оскільки повернення відбувалось на довірчій основі, без надання позивачем відповідних розписок. Визнає позовні вимоги частково, на суму 53000 грн. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності позивача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 15.04.2020 року [PERSON] отримала від [PERSON] 60000,00 грн., які зобов`язалась повернути через 1 місяць 15.05.2020 року. Розпискою підтвердила, що отримала гроші в момент підписання (а.с. 30). На підставі\~ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі ч.ч. 1, 2\~ст. 1047 ЦК\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із\~ст. 526 ЦК\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 631 ЦК України строком договору\~є час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки\~відповідно до\~договору. Договір\~набирає чинності\~з моменту\~його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Суд зазначає, що за своєю сутністю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц. Зважаючи на викладені законодавчі норми та правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що за письмовим договором позики від 15.04.2020 року, укладеним між сторонами по справі, що вбачається із письмової розписки, наданої позивачем, в судовому засіданні було підтверджено передачу з боку [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 60000,00 грн. При цьому суд зазначає, що [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження проведення нею повного розрахунку з позивачем по такому договору позики. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що вказана розписка написана не відповідачем, а іншою особою, що договір позики між позивачем та відповідачем був укладений не добровільно, та мали місце при його укладенні обман, насильство, тяжкі обставини. Відповідно до ч.1\~ст.12\~\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За приписами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доводи відповідача щодо повернення позивачеві 7000 грн. судом не береться до уваги, оскільки відповідних доказів цього суду не надано. У зв`язку із наведеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в сумі 60000,00 грн. Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача 3 % річних від суми боргу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц. 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 60000 грн., помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 16.05.2020 року до дня ухвалення судового рішення Дружківським міським судом Донецької області, що становить 179 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто, 60000,00 грн х 180 днів х 3 : 100 : 365 = 887,67 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 305,75 грн. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що стягненню підлягають з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 305,75 грн., заявлені позивачем. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved