Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.12.2005 року відповідач отримав кредит в розмірі 2580,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 03.11.2013 року в сумі 14098,96 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1740,16 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11211,23 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 647,57 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 14098,96 грн. за кредитним договором №б/н від 22.12.2005 року, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1740,16 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11211,23 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн., штрафу (процентної складової) - 647,57 грн. та судові витрати. Від відповідача до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості та застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення відповідача по справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.12.2005 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2580,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. /а.с.5-9/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач перед банком має заборгованість станом на 03.11.2013 року в сумі 14098,96 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1740,16 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11211,23 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 647,57 грн. /а.с.4/. З ст.1048 ЦК України вбачається, - що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що, на даний час, у відповідача [PERSON] існує непогашена заборгованість перед позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 22.12.2005 року в сумі 14098,96 грн. Проте, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг строків позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.12.2005 року /а.с.4/, останній платіж за Договором був здійснений відповідачем 30.12.2006 року. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом тільки 20.01.2014 року, тим самим пропустивши строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Отже, на підставі вищевказаних вимог закону, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed