Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 5 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №В67.183.70368, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 16354 гривні зі сплатою 20% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за користування кредитом, в зв’язку з чим йому були надіслані листи – повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги банку не надав. Останній платіж боржником був здійснений 10.08.2012 року. За весь час дії кредитного договору відповідач систематично не сплачував кредит та проценти за користування кредитними коштами, що призвело до створення заборгованості. Так, заборгованість відповідача перед банком станом на 08.01.2014 року становить 49616,41 гривня: - прострочений борг – 13500 гривень; - прострочені проценти – 7875, 03 гривні; - строкові проценти – 251, 51 гривня; - нарахована плата за обслуговування кредиту – 269, 84 гривні; - пеня за несвоєчасне погашення платежів – 27719, 73 гривні; В добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідач відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 49616,41 гривні та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, де зазначив, що кредитний договір містить несправедливі норми в розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема, 065% пені, що суперечить принципам розумності та добросовісності. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлені наступні обставини. 5 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №В67.183.70368, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 16354 гривні, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а відповідач зобов’язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами цього договору та Додатком №1 від 05.04.2012 року, який становить його невід’ємну частину. Договір в силу приписів статті 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З кредитного договору №В67.183.70368 від 05.04.2012 року вбачається, що вказаний договір підписаний обома сторонами. Отже, вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Вказані обставини також підтверджуються довідкою – повідомленням, у відповідності з якою, відповідач підтвердив, що до підписання кредитного договору, він отримав інформацію про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, що підтверджується його особистим підписом. Згідно з п.1.2 кредитного договору, банк надає кредит строком на 20 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на поточний рахунок або для оплати за реквізитами вказаними позичальником. За користування кредитом, позичальник сплачує проценти в розмірі 20. 0000% річних від залишкової суми кредиту, що передбачено п.1.4 кредитного договору. Пунктами 1.5, 1.6 кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування в загальному розмірі 1.6500 % щомісячно від початкової суми кредиту. При цьому ставки процентів та плати за кредитне обслуговування, передбачені цим договором є стабільними і не змінюються під час всього періоду користування кредитом. Разом з тим, згідно з п.2.1 кредитного договору, позичальник повертає кредит разом із процентами та платою за кредитне обслуговування в 20 щомісячних внесках до 5 дня/числа кожного місяця, при чому перші 19 внесків у рівній сумі 1238.1100 гривень, а останній внесок 1236.2300 гривень строком до 05.12.2013 року. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісяця,, до дати сплати щомісячного внеску, що відповідає умовам п.2.2 кредитного договору. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов’язки за кредитним договором, та надав відповідачу кредитні кошти, сума яких обумовлена кредитним договором, що підтверджується ордером – розпорядженням №1 про видачу кредиту. Однак, відповідач несвоєчасно та неналежним чином виконував зобов’язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості. Так, заборгованість відповідача перед банком станом на 08.01.2014 року становить: - прострочений борг – 13500 гривень; - прострочені проценти – 7875, 03 гривні; - строкові проценти – 251, 51 гривня; - нарахована плата за обслуговування кредиту – 269, 84 гривні; Пунктом 2.4 кредитного договору, банк має право стягнути з позичальника пеню, що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 – в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. В зв’язку з наявністю у відповідача простроченої заборгованості, банком була нарахована пеня, розмір якої станом на 08.01.2014 року становить – 27719, 73 гривні. Таким чином, заборгованість відповідача перед банком станом на 08.01.2014 року складає: прострочений борг – 13500 гривень; прострочені проценти – 7875, 03 гривні; строкові проценти – 251, 51 гривня; нарахована плата за обслуговування кредиту – 269, 84 гривні; пеня за несвоєчасне погашення платежів – 27719, 73 гривні, а всього 49616,41 гривня. Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитом, відсотками, розрахунок пені позивачем здійснений арифметично правильно. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», право виробу способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Таким чином, відповідач [PERSON] як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наслідки: - наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості; - наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник, за вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, з урахуванням того, що відповідачем суттєво порушуються умови кредитного договору, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 49616, 41гривня. Разом з тим, доводи відповідача стосовно того, що кредитний договір містить несправедливі норми в розумінні статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема, 065% пені, що суперечить принципам розумності та добросовісності, що на думку відповідача, є підставою для відмови в позові, суд вважає необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, оскільки відповідач до підписання кредитного договору, отримав інформацію про умови кредитування, що підтверджується його особистим підписом в довідці – повідомленні, кредитний договір був прочитаний та підписаний сторонами, що свідчить про те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 496,16 гривень. На підставі Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», ст.ст. 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved