Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування квартирою, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником ? частки квартири [ADDRESS], відповідач є власником ? частки вищезазначеної квартири. Після набуття права власності позивачем на частки квартири у сторін виникли проблеми щодо визначення порядку володіння та користування квартирою. Відповідач самовільно зайняв кімнату більшою площею, ніж визначено його часткой у спільній сумісній власності. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач заперечував проти позову. Зазначив, що він не згоден з частками у сспільній сумісній власності, заперечував проти дійсності наданих суду прововстановлюючих документів. Стосовно порядку користування свою думку чи пропозицію не висловив. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач є власником ? частки квартири [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2017 р., яке набрало законної сили (а.с 9) та 2/4 частки вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 27.04.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. та зареєстрованому в реєстрі № 344 (а.с. 10), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2017 р.. Відповідач є власником ? частки квартири [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.04.2017 р., яке набрало законної сили (а.с 9). Як вбачається з технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат загальною площею 67,5 кв. м., житловою площею - 40,3 кв. м., а саме: кімнати «2» площа якої складає - 19 кв. м.; кімнати «3» площа якої складає - 11,6 кв. м.; кімнати «4» площа якої складає - 9,7 кв. м.; кухні - 7,4 кв. м.; ванної кімнати - 2,6 кв. м.; вбиральні - 1 кв. м.; коридору - 12,1 кв. м.; вбудованої шафи - 0,7 кв. м.; лоджія біля кімнати «2» - 1,7 кв. м.; лоджія біля кімнати «3» - 1,7 кв. м.. Оригінали документів, копії яких надані позивачем до позову, оглянуті судом у судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного, вбачається, що ? частки загальної площі квартири [ADDRESS] становить - 50,62 кв. м.; ? частки становить - 16,88 кв. м.. Житлова площа квартири становить 40,3 кв.м., відповідно ? частки - 30.22 кв.м., ? частка - 10,08 кв.м.. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільною власністю в позасудовому порядку. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Запропонований позивачем порядок користування квартирою порушує інтереси сторін, оскільки позивач пропонує залишити у загальному користуванні лише коридор та вбиральню. Тому суд вважає, що такий порядок користування житловими кімнатами, кухнею та іншими приміщеннями квартири запропонований стороною позивача не може бути закріплений судовим рішенням. В той же час, враховуючі частки співвласників, наявність изольованих кімнат, суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою наступним чином: у користування [PERSON] кімнати літ. 2, 3 площею 19,0 та 11,6 кв.м. відповідно; у користування [PERSON] кімнату літ. 1 площею 9,7 кв.м.; залишити у загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] коридор літ. 1, ванна кімната літ. 7, вбиральня літ. 6, кухню літ 5, вбудовану шафу літ. 8. Зазначений порядок не порушує прав співвласників та відповідає ідеальним часткам у спільній сумісній власності. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку володіння та користування майном задовольнити частково. На підставі ст. 355, 358, 367 ЦК України,

Outcome: partial