Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якої відповідач отримала від позивача безвідсоткову позику в розмірі 11 655,00 доларів США та зобов`язалася повернути позику не пізніше 30 квітня 2018 року. Позика отримана відповідачем на потреби сім`ї. У встановлений розпискою строк відповідач позичені кошти не повернула, сплативши позивачу 06 серпня 2016 року 2 000,00 доларів США, в зв`язку з чим існує заборгованість в розмірі 9 655,00 доларів США. Окрім того, сторони домовились, що за невиконання або неналежне виконання обов`язку щодо повернення коштів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від позиченої суми за кожен день затримки. Розмір пені складає 3 525,90 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 98 584,16 грн. (365 днів; ставка пені - 0,1 % від позиченої суми за кожен день прострочення - 9,66 доларів США, отже 9,66 доларів СШАх365 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 98 584,16 грн.). враховуючи наведене просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики та пеню. Представником позивача подано до суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, зазначивши, що в прохальній частині помилково зазначена сума боргу яку просить стягнути в розмірі 965500,00 доларів США, та просить стягнути 9 655,00 Доларів США. Просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подала. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Тому суд вважає відповідача належно повідомленою про розгляд справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розписки від 20 жовтня 2015 року, оригінал якої надано суду, [PERSON] , отримала 20 жовтня 2015 року від [PERSON] безвідсоткову позику в розмірі 11655,00 доларів США. Зобов`язалась повернути повну вартість позики (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять доларів США) в термін, не пізніше 30 квітня 2018 року. За кожен день затримки виплати позики вона згідна оплатити пеню в розмірі 0,1% від суми позики. Позика взята на потреби сім`ї. Згідно розписки сторони погодили, що погашення боргу може здійснюватися поступово. Після здійснення Боржником кожної оплати по погашенню кредиту, Кредитор робить відповідну відмітку в цій розписці про отримання відповідної суми коштів в рахунок погашення боргу. Після повної виплати кредиту Кредитор анулює цю розписку в присутності Боржника. Місце повернення коштів - місто Івано-Франківськ. Відповідно до зазначеної розписки від 20.10.2015 року за взяті у борг кошти в сумі 11 655,00 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) доларів США [PERSON] відповідає своїм рухомим та нерухомим майном, незалежно від часу укладання угоди. При неповерненні грошових коштів у зазначений термін спір може бути вирішений у судовому порядку за місцем знаходження позивача та відповідача, або за місцем укладання розписки. При поверненні Боржником всіх грошових коштів Кредитор анулює цю розписку в присутності Боржника. В усьому іншому сторони керуються чинним законодавством України. Дана розписка та усна домовленість були вчинені в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із розписи від 20.10.2015 року на ній є відмітка про те, що 06.08.2016 року [PERSON] отримав 2000 Доларів США в якості погашення боргу. Відповідач до суду не з`явилася, факт написання розписки не оспорювала, а тому виникнення боргового зобов`язання за договором позики є встановленим належним доказом, а саме оригіналом даної розписки. У зазначений в розписці строк відповідач, отримані в якості позики кошти в повному обсязі не повернула, доказів протилежного відповідачем надано не було. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки від 20.10.2015 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника в повному обсязі виконані не були. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 20.10.2015 року підлягають до задоволення, та з урахуванням поверненої суми грошових коштів в сумі 2 000 доларів США з відповідача на користь позивача слід стягнути залишок суми боргу у розмірі 9655,00 доларів США. Розглядаючи можливість визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, суд приймає до уваги висновки, які містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19), від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження№ 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18),№ 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження№ 14-446цс18) та приходить до висновку, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, нестиме двозначність у розумінні суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. Таким чином, у рішенні суду кошти, які підлягають до стягнення з відповідача, повинні бути визначені у відповідній іноземній валюті. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 20.10.2015 року підлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 9 655,00 доларів США. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, слід зазначити наступне. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно правового висновку згідно постанови Верховного суду України від 08 черві 2016 року у справі № 6-3006цс15 зазначено, що відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку, зазначеного у позовній заяві за розпискою від 20 жовтня 2015 року розмір пені становить 3 525,90 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 95 939,74 грн. (365 днів, ставка пені - 0,1 % від позиченої суми за кожен день прострочення - 9,66 доларів США, отже 9,66 доларів США х 365 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.07.2021 року) Даний розрахунок відповідачем не оспорювався, а тому приймається судом до уваги та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач є інвалідом першої групи та звільнений від сплати судового збору, а тому, з урахуванням п. 6 ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 586 гривень 53 копійки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved