Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори, Чернігівської міської ради про скасування рішення державного реєстратора [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна ? частини квартири [ADDRESS] за [PERSON], вчиненого на підставі договору дарування частини квартири від 22.01.2014 року, а також просив визнати право власності на ? частини квартири 14 про проспекту Перемоги в м. Чернігові порядку спадкування, позовні вимоги мотивував тим, що договір дарування, за яким проведено реєстрацію речових прав на нерухоме майно за [PERSON] визнаний в судовому порядку недійсним та скасовано реєстрацію права власності, однак не скасоване рішення державного реєстратора, що перешкоджає внесенню відповідного запису до Єдиного державного реєстру речових правна нерухоме майно, також повідомив про те, що у нього, як у спадкоємця за заповітом, відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у звязку із чим неможливо одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду про те, що на її думку заповіт також був вчинений поза волею [PERSON] Представники відповідачів в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином за завчасно, про причини неявки в судове засідання не повідомили, із заявами про відкладення розгляду справи не звертались. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів. \~\~ \~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 січня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 250348 (а.с. 8). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2014 року визнано недійсним договір дарування ? частин квартири [ADDRESS], укладений 22.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2-53, а також скасовано реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, а саме: ? частин квартири [ADDRESS] за [PERSON], посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON], номер запису про право власності 4348024 від 22.01.2014 року, стягнуто з [PERSON] судові витрати (а.с. 13-16). Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області рішення Деснянського районного суду м. Чернігова залишено без змін (а.с. 17). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у заяві [PERSON] про внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на ? частин квартири [ADDRESS], у звязку із тим, що із заявою звернулась неналежна особа (заявник не є особою, в інтересах якої на підставі рішення суду скасовано рішення державного реєстратора прав), подане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2014 року не є рішенням суду про скасування рішення державного реєстратора (а.с. 11). 09.04.2014 року [PERSON] складено заповіт, за яким все майно, що на день смерті буде належати йому, він заповів [PERSON] (а.с. 9). Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, отже договір дарування від 22.01.2014 року визнаний судом недійсним та є таким з моменту його вчинення 22.01.2014 року, а отже до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло нерухоме майно у вигляді ? частин квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Заповіт складений [PERSON] 09.04.2014 року не визнаний судом недійсним, його недійсність не встановлена законом, він не може на підставі експертизи, проведеної у справі № 750/5036/14 за позовом заступника прокурора м. Чернігова в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування частини квартири, вважатись автоматично недійсним. Отже, заперечення третьої особи стосовно того, що заповіт вчинений поза волею померлого [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки в Україні діє презумпція правомірності правочину. Відповідно до копії спадкової справи № 41/2015, спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] на підставі заповіту від 09.04.2014 року. (а.с. 45-57). Оскільки позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , рішення про реєстрацію права власності на ? частини квартири [ADDRESS] за [PERSON], проведеної на підставі правочину, який визнаний недійсним, порушує його права. Згідно із п.2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Отже підлягає скасуванню рішення державного реєстратора [PERSON] [PERSON] Чернігівської державної нотаріальної контори, Чернігівський міський нотаріальний округ, Чернігівська область від 22.01.2014 року, індексний номер 10148916 про реєстрацію за [PERSON] права власності на ? частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.01.2014 року, номер запису про право власності 4348024. Згідно із листом Головного територіального Управління юстиції в Чернігівській області від 21.10.2015 року № Ш-563/3 (а.с. 19-20), [PERSON] було надані правовстановлюючі документи на належні йому ? частини квартири [ADDRESS] 22.01.2014 року державному нотаріусу [PERSON], а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.10.2013 року № 2-1802, відповідно до якого [PERSON] є власником ? частини квартири та дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданий виконавчим комітетом ЧМР 09.04.2012 року, за яким належить1/2 частина квартири, за цим документом, [PERSON] є учасником спільної часткової власності, у разі, якщо учасники спільної часткової власності мають один спільний правовстановлюючий документ на майно і один з них відчужує належну йому частину у справах нотаріуса залишається копія документа, який підтверджує право власності. Згідно із п. 7.6, 7.7 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 296/5 від 22.02.2012 року Міністерства юстиції України, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Правовстановлюючий документ повертається відчужувачу майна. Оскільки позивач не був відчужувачем майна та іншим співвласником частини квартири, у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ? частини квартири [ADDRESS] і він не може їх подати до нотаріальної контори для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. \~\~\~\~ \~\~ Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 296/5 від 22.02.2012 року Міністерства юстиції України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини\~входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов ля одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. За таких умов, враховуючи, що померлому [PERSON] належало на праві власності 3/4 частин квартири [ADDRESS], згідно із статтею 1276 ЦК України, це право перейшло до спадкоємця, яким є позивач, нотаріус позбавлений можливості видачі свідоцтва про право на спадщину на цю частину квартиру через відсутність оригіналу у спадкоємця правовстановлюючого документа на квартиру, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved