Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], призначити [PERSON], [INFO], опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. В позові пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від попереднього шлюбу [PERSON] має дитину - [PERSON] - відповідач по справі. 05.08.2011 року [PERSON], не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі народила дитину - [PERSON]. Наприкінці 2012 року відповідач залишив дитину, проживає окремо, дитина проживає з позивачем та її чоловіком. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, її підготовку до самостійного життя. На сьогоднішній день [PERSON] не пам'ятає свою матір та не має до неї ніяких почуттів, оскільки за два роки жодного разу її не бачила. Батьками вона називає позивача та її чоловіка. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, неодноразового притягувалась до кримінальної відповідальності та відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Позивач та її чоловік намагаються максимально забезпечувати всі потреби дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Представник позивача - адвокат Ящук О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, що підтверджується оголошенням в газеті «Запорізька правда» від 04.06.2015 року, будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Представник органу, що захищає права дітей - служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та призначення позивача опікуном малолітньої дитини. Проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивача, органу, що зхищає права дітей, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він обґрунтований письмовими доказами та відповідає вимогам закону. Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.11) [PERSON], [INFO] в графі батько - [PERSON], відомості про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.12), мати - [PERSON]. Свідоцтво про народження (а.с.13) підтверджує родинні відносини між [PERSON], [INFO] та [PERSON], відповідно як між донькою та матір'ю. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] одружились 26.06.1999 року, прізвища після одруження чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно побутової характеристики № 46 від 30.01.2015 МКП «Основаніє» [PERSON] залишала однорічну дитину на тривалий час саму, після чого баба [PERSON] змушена була забрати онуку з метою надання належного догляду за дитиною. На теперішній час [PERSON] абсолютно не приймає участь в утриманні, вихованні та догляді за дитиною (а.с.20). Проживання дитини [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] з позивачкою з 2012 року та знаходження дитини на повному забезпеченні позивачки підтверджується побутовою характеристикою № 47 від 30.01.2015 року МКП «Основаніє» (а.с. 21). Відповідно до висновку № 05/01-29/0426 від 26.05.2015 року комісія прийняла рішення щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] (а.с.72). Відповідно до характеристики з ДНЗ та інформації про виконання батьками своїх обов'язків стосовно дитини № 15/01-25 від 29.01.2015 року з боку вихователів претензій до бабусі, як відповідальної за виховання дитини немає, батьки [PERSON] не приймають участі у вихованні та житті дитини. За весь час перебування у дитячому садку батьки не з'являлися (а.с.25). Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 8 ЗУ «Про охорону дитиниства» зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З урахуванням вище зазначених доказів у їх сукупності, факту постійного проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з позивачем та її чоловіком, на утриманні яких знаходиться, відсутності з боку відповідача кроків, спрямованих на участь у вихованні сина; виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Формальна наявність матері, створює позивачу, яка займається повноцінним вихованням онуки, перепони в організації навчання, дозвілля дитини, її оздоровлення. Вирішуючи вимоги стосовно призначення малолітній [PERSON] опікуна в особі [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 243, 244 СК України судом може бути встановлена опіка над дитиною; при призначені дитині опікуна враховуються особисті якості особи, яка бажає бути опікуном, здібності до виховання дитини, відношення до нього. Згідно до ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON] (а.с.37, 37) [PERSON] піклується над онукою. Зазначене підтверджується вище наведеними дослідженими доказами та висновком № 01-10/838 від 08.06.2015 року про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна над малолітньою онукою. З зазначеним висновком узгоджуються надані докази, які підтверджують задовільний матеріальний стан позивача, її позитивну характеристику, стан здоров'я, який є задовільним, відсутність судимостей та перебування у розшуку (а.с. 15, 21, 23, 26, 30). Судом встановлено, що наприкінці 2012 року мати - [PERSON] - залишила доньку і по теперішній час разом з нею не проживає, дитину за місцем мешкання не відвідує, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її розвитком та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. [PERSON] неодноразово судима, відбувала покарання в місця позбавлення волі, перебуває на обліку Шевченківського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області, притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 181-1 КУпАП, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні та алкогольні засоби, не має постійного місця проживання, має стосунки з особами сумнівної репутації, місце перебування її невідоме. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином, [PERSON], [INFO] позбавлена батьківського піклування, що потребує встановлення над нею опіки. Враховуючи вік дитини, якій на час розгляду справи три роки, її прихильність до баби та, з урахуванням наведених вище даних, суд вважає необхідним призначити опікуном малолітньої її бабу - [PERSON], [INFO]. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, потребує матеріальної допомоги. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно штампу вхідної кореспонденції позов пред'явлено 13.03.2015 (а.с.1). Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З огляду на зміст позовних вимог, останні мають одночасно майновий та не майновий характер, у зв'язку із чим, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при поданні позову до суду, у розмірі 365,40 грн. (243,60 грн. + 121, 80 грн.) На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст.164, 166, 180, 183, 191, 243, 244 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved