Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 06 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11053023000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 145 500, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 06 жовтня 2027 року або достроково зі сплатою 10, 3 % річних за користування кредитом. Також 22 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11101667000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 173 000, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 22 грудня 2013 року або достроково зі сплатою 12, 2 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами відповідно до іпотечних договорів від 06 жовтня 2006 року та від 22 грудня 2006 року, укладених з відповідачкою, як майновим поручителем - АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 80, 3 кв. м., а також квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] Однак у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитними договорами, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 10 квітня 2014 року складає: - заборгованість за кредитним договором № 11053023000 від 06 жовтня 2006 року складає 243 817, 96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 3 076 470, 15 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 133 950, 06 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 690 168, 19 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 93 648, 72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 181 650, 00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 4 937, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 62 295, 70 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам складає 11 282, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 142 356, 26 грн.; - заборгованість за кредитним договором № 11101667000 від 22 грудня 2006 року складає 355 330, 65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 4 483 525, 88 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 138 826, 12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 751 693, 82 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 177 475, 52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 2 239 368, 01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 18 127, 46 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 228 730, 44 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам складає 20 901, 55 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 263 733, 61 грн. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачкою зобов'язання стосовно умов повернення кредитів, ПАТ «УкрСиббанк» просить суд стягнути заборгованість за вищевказаними кредитними договорами у сумі за рахунок предметів іпотеки. Представник ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «УкрСиббанк», позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11053023000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 145 500, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 06 жовтня 2027 року або достроково зі сплатою 10, 3 % річних за користування кредитом. Також 22 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11101667000, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 173 000, 00 дол. США на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 22 грудня 2013 року або достроково зі сплатою 12, 2 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 4.1 кредитних договорів [PERSON] зобов'язалась використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами відповідно до іпотечних договорів від 06 жовтня 2006 року та від 22 грудня 2006 року, укладених з відповідачкою, як майновим поручителем - АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 80, 3 кв. м., а також квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] Також у судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами, у неї утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 10 квітня 2014 року складає: - заборгованість за кредитним договором № 11053023000 від 06 жовтня 2006 року складає 243 817, 96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 3 076 470, 15 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 133 950, 06 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 690 168, 19 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 93 648, 72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 181 650, 00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 4 937, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 62 295, 70 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам складає 11 282, 09 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 142 356, 26 грн.; - заборгованість за кредитним договором № 11101667000 від 22 грудня 2006 року складає 355 330, 65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 4 483 525, 88 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 138 826, 12 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 1 751 693, 82 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 177 475, 52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 2 239 368, 01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 18 127, 46 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 228 730, 44 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам складає 20 901, 55 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року складає 263 733, 61 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим представником позивача до суду. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Тому, суд вважає обгрунтованими вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача перед Банком за договором кредиту № 11053023000 від 06 жовтня 2006 року, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною пл. 80, 3 кв. м. Нормами ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено право позивача на звернення до суду з позовними вимогами про виселення мешканців з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 109 Житлового Кодексу УРСР встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Однак, відповідно до правової позиції, викладеної в Листі Верховного Суду - Судова палата у цивільних справах Верховного Суду від 07 жовтня 2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.)», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. В пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Таким чином, законом передбачено, що місячний строк для добровільного виселення встановлюється з дня отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Як встановлено у судовому засіданні, повідомлення про порушення умов кредитного договору, необхідність достроково повернути кредит, сплатити відсотки, штрафні санкції та застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання було направлено відповідачці 10 квітня 2014 року, тобто до прийняття судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не після прийняття такого рішення. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині виселення відповідачки з квартири [ADDRESS], а також зняття її з реєстраційного обліку. Також судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, що підтверджується відповіддю Центрального адресного бюро м. Одеси, наявного у матеріалах справи. Крім того, [PERSON] за кредитним договором № 11101667000 від 22 грудня 2006 року отримала відповідний кредит у іноземній валюті, для використання їх на споживчі потреби, а відповідно до іпотечного договору від 22 грудня 2006 року, відповідачка є одночасно іпотекодавцем, у зв'язку з забезпеченням виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, що також є підставою для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, дійсний позов частково підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому, в задоволенні позовних вимог Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS], а відповідно, про зняття з реєстраційного обліку та виселення, слід відмовити. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: partial