Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 170465,35 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування», [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №228177Га/14д/вр. 23.11.2014 року на вул. Л. Толстого, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], та транспортного засобу «Опель», д.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON]. Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований власником у АТ «СК «АХА Страхування». Відповідно до звіту №674/14 від 09.12.2014 року експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], розмір збитку склав: 203715,26 грн. Відповідно до рахунку №1018625 від 25.11.2014 року ТОВ «Віннер ПЦКА» та акту виконаних робіт №6005350 від 19.12.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 219955,35 грн. Згідно з умовами договору, на підставі страхових актів, а також зібраних документів позивач виплатив страхове відшкодування страхувальнику у розмірі 219955,35 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА», з лімітом 50000,00 грн., франшиза становить 510,00 грн. З урахуванням викладеного, ПрАТ «УАСК «АСКА» зобов'язано сплатити на користь позивача 49500,00 грн. (50000,00 грн. ліміт відшкодування - 510,00 грн. франшиза). Крім того, позивач отримав право вимоги до відповідача на залишок суми, що становить 170465,35 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з відсутністю у м. Києві, на що слід зазначити наступне. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. На підставі викладеного, суд вважає неявку відповідача [PERSON] неповажною, оскільки доказів поважності своєї відсутності поза межами Києва він не надав. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.09.2014 року між АТ «СК «АХА Страхування», [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №228177Га/14д/вр. 23.11.2014 року на вул. Л. Толстого, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], та транспортного засобу «Опель», д.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілю «Порш Каєн», д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Опель», д.н. [NUMBER]. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Опель», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Відповідно до висновку №674/14 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП складає 203715,26 грн. Відповідно до рахунку №1018625 від 25.11.2014 року ТОВ «Віннер ПЦКА», та акту виконаних робіт №6005350 від 19.12.2014 року ТОВ «Віннер ПЦКА» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Порш Каєн», д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 219955,35 грн. Згідно з умовами договору КАСКО, на підставі страхових актів №1.001.14.18590/VESKO33605 від 08.12.2014 року та №1.001.14.18590/VESKO35331 від 25.12.2014 року, а також зібраних документів було розраховано та виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 219955,35 грн. Таким чином, АТ «СК «АХА Страхування» виконало свої зобов'язання перед страхувальником згідно умов договору. Цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент ДТП, була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА». Полісом передбачено, що ліміт відповідальності ПрАТ «УАСК «АСКА» за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн., а франшиза 510,00 грн. Враховуючи умови полісу №АІ/2155194, а також враховуючи положення ст.ст. 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «УАСК «АСКА» повинна сплатити на користь позивача шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком, виходячи із розміру завданих збитків розрахованих з урахуванням вартості коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, тобто 49490,00 грн. (50000,00 грн. ліміт відповідальності - 510,00 грн. франшиза). Залишкова різниця завданих матеріальних збитків між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить: 219955,35 грн. - 49490,00 грн. = 170465,35 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 170465,35 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2556,97 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved