Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Остаточно уточнивши позовні вимоги, мотивує їх тим, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 1974 року. За час шлюбу в 2000 році вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Суми, вул.1-а Червоносільська, буд. № 13, право власності на який було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу. На даний час сторони разом не проживають та рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.12.2007 року їх шлюб було розірвано, однак добровільно розділити майно відповідач не бажає, тому позивач просила суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя житлового будинку №13 по вул. 1-а Червоносільська в м. Суми. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечив проти визнання за кожним в рівних частках права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №13 по вул. 1-а Червоносільська в м. Суми, в рахунок поділу майна подружжя. В письмових запереченнях послався на те, що будинок придбали у його матері, брали гроші в борг, витрати по оформленню будинку він ніс окремо від дружини. (а.с.111-113) Представник відповідача [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд проходить до наступного. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Так, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що подружжя перебували у шлюбі з 1974 року. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.12.2007 року, шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням встановлено, що шлюбні відносини сторони припинили (а.с.9,117). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). За час шлюбу, а саме 11 квітня 2000 року, сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями №13 за адресою: вул. 1-а Червоносільська в м. Суми (а.с.116). Право власності на спірний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.116). Як вбачається з копії будинкової книги [PERSON] була прописана в будинку № 13 по вул 1 Червоносільська, буд.13 з 12.09.2000 року (а.с.108) Суд проводить поділ майна подружжя відповідно до вимог ст. 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки сторони добровільно не домовилися про частки у майні, що є їх спільною сумісною власністю, або поділу майна за взаємною згодою та майнові права й обов'язки подружжя не були визначені, суд дійшов висновку, що частка [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями №13 за адресою: вул. 1-а Червоносільська в м. Суми. Суд також враховує правову позицію Верховного суду в постанові від 07.02.2018 року у справі № 654/5243/14-ц, провадження № 61-524св18, в якій зазначено, що той факт, що майно, придбане у шлюбі, але зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач не довів, що будинок був придбаний за кошти, що належали йому особисто, а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин суд вважає доцільним визнати за [PERSON] в рахунок поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями №13 за адресою: вул. 1-а Червоносільська в м. Суми, повністю задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Outcome: approved