Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житлом, а саме житловим [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником [ADDRESS] Його донька [PERSON] фактично з 2014 року в будинку не проживає і жодних витрат по утриманню не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, в звязку з чим, він звертається до суду, щоб в подальшому скористатися правом на отримання субсидії. Ухвалами від 11 липня 2018 року до участі у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженню. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Позивач в судове засідання не зявився. 15 серпня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, на адресу суду повернувся конверт з відміткою працівників пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», де вказано, що адресат за місцем реєстрації не проживає. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомлений належним чином, за місцем його реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи, виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. У відповідності до ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 07.04.2006 року. (а.с.8-9) Згідно довідки про склад сімї виданої головою квартального комітету № 16 від 03 липня 2018 року до складу сімї [PERSON] входять: дружина [PERSON], мати [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.11) Відповідно до акту від 03 липня 2018 року, завіреного головою квартального комітету та складеного в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, з 2014 року в [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Місце її проживання невідоме. (а.с.10) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач належить до членів сімї позивача, співвласником [ADDRESS], не являється, є зареєстрованою, але фактично з 2014 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається такою, що втратила право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved