Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 3006 грн. 30 коп, мотивуючи тим, що згідно з вимогами Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» та Положенням про надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам для придбання у сільській місцевості завершених або незавершених будівництвом індивідуальних житлових будинків, держава сприяє розвитку індивідуального житлового будівництва на селі, створює сільським забудовникам пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами та обладнанням на будівництво, добудову та придбання житла, надає їм послуги та пільгові довгострокові державні кредити. Відповідно до Указу Президента України від 27 березня 1998 року № 222 « Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 1997 року № 376, з метою створення сприятливих умов для підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, забезпечення його доступності до всіх категорій громадян проживаючих у сільській місцевості - розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 19 травня 1997 року № 155 створено обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, який рішенням сесії обласної Ради 3 скликання від 12 жовтня 2001 року перейменовано в комунальну організацію «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі». Згідно з рішенням 7 сесії обласної Ради 5 скликання від 29 грудня 2006 року № 200 Комунальну організацію „Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі перейменовано на Комунальну організацію „Обласний фонд сприяння інвестиціям та будівництву( далі Фонд). Так, відповідно до укладеного кредитного договору № 10в-15-1-042 від 10.06.2013 року Фонд надав [PERSON] кредит для будівництва інженерних мереж водопостачання в сумі 2430 грн. На даний час, боржник договірні зобовязання за вищевказаним Договором перед обласним Фондом по поверненню кредитних коштів не виконує. Так, з моменту укладення договору та отримання грошових коштів [PERSON] не проведено жодного розрахунку по кредитному договору згідно графіку повернення кредиту. В зв'язку з чим станом на 3 червня 2015 року за боржником рахується борг по поверненню кредиту та Нарахувань по ньому в сумі 3 006 грн. 30 коп. з яких: 2 430 грн. основна частина позики, 144,40 грн. - відсотки за користування, 72,90 грн. - плата за обслуговування та пеня - 359 грн. Фонд неодноразово попереджав Боржника про необхідність виконання договірних зобовязань щодо повернення коштів. Відповідач відповідно до п. 4.4.1. та 4.4.2. кредитного договору, свої зобовязання порушив, не забезпечив повне погашення кредиту, відсотків за користування ним та відсотків за обслуговування кредиту згідно умов договору. Пунктом 7.7.1 договору передбачено, що у випадку несплати визначеного строковим зобовязанням платежів позичальник сплачує Фонду пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення, яка нараховується від суми несвоєчасно здійсненого платежу. Тому позивач просив стягнути з відповідача борг по поверненню кредиту та нарахувань станом на 03 червня 2015 року в сумі 3006,30 грн. , а також стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не зявився . Надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач також в судове засідання не зявилась. Звернулась до суду з заявою, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу без її участі. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін та розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 10в-15-1-042 від 10.06.2013 року ( далі- договору) Фонд надав [PERSON] кредит для будівництва інженерних мереж водопостачання в сумі 2430 грн. строком на 3 роки 1 місяць під 3% річних. Відповідач відповідно до ті. 4.4.1. та 4.4.2. кредитного договору, свої зобовязання порушив, не забезпечив повне погашення кредиту, відсотків за користування ним та відсотків за обслуговування кредиту згідно умов договору та з моменту укладення договору і отримання грошових коштів [PERSON] не проведено жодного розрахунку по кредитному договору згідно графіку повернення кредиту. Пунктом 7.7.1 договору передбачено, що у випадку несплати визначеного строковим зобовязанням платежів позичальник сплачує Фонду пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення, яка нараховується від суми несвоєчасно здійсненого платежу. А пунктом 5.3 договору закріплено, що у разі порушення умов договору позичальником, Фонд має право вимагати дострокового повернення кредиту, відсотків, штрафу та пені. Станом на 3 червня 2015 року за боржником рахується борг по поверненню кредиту та Нарахувань по ньому в сумі 3 006 грн. 30 коп. з яких: 2 430 грн. основна частина позики, 144,40 грн. - відсотки за користування, 72,90 грн. - плата за обслуговування та пеня - 359 грн. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавецъ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частини 1, 2 ст. 612 ЦК України визначають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати підлягають відшкодуванню у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, згідно з якою, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 1054 ЦК України, 88, 174 ЦПК України та

Outcome: approved