Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації. Підставою для позову вважає те, що [PERSON] є власником земельної ділянки 2,3465 га, яка знаходиться в адміністративним межах Леськівської сільської ради, кадастровий номер 7123484000040000142, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 708655 від 12 жовтня 2005 року. Між позивачем [PERSON] та ФГ «Матвііха» було укладено договір оренди, дата укладення договору відсутня, належної позивачеві земельної ділянки. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089. Враховуючи те, що [PERSON] в подальшому не мав наміру здавати в оренду належну йому земельну ділянку, він у грудні 2016 року звернувся за юридичною допомогою з метою з'ясувати можливість дострокового розірвання вищевказаного договору оренди землі і йому стало відомо, що даний договір є недійсним, так як він особисто його не підписував. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. Згідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Ч.2 ст. 207 ЦК України визначені вимоги щодо письмової форми правочину, а саме те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Під підписанням правочину потрібно розуміти скріплення тексту оригінальною позначкою, приманною лише даній особі. Відповідно до ст. 5 Конвенції Організації Обєднаних Націй «Про міжнародні переказні векселі і міжнародні прості векселі» від 9 грудня 1988 року підпис означає власноручний підпис або його факсиміле, або інше еквівалентне посвідчення автентинтичності інших засобів. Отже виходячи з вищенаведеного є усі підстави визнати даний правочин (договір оренди землі ) недійсним, так як є видиме недодержання в момент укладання договору вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. При укладенні договору оренди повністю недотримані вимоги, щодо письмової форми (ст.208 ЦК України та ст. 14 ЗУ «Про оренду землі), змісту та умов договору оренди землі. Договір оренди землі між [PERSON] та ФГ «Матвіївське» вчинений у неналежній формі, про свідчить недійсність підпису стороною позивача. Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, який укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем ФГ «Матвіїха», який зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089; зобов»язати Державного реєстратора Монастирищепської районної Державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089; стягнути з відповідача ФГ «Матвіївське» судові витрати. Представник відповідача фермерського господарства «Матвіїха» 21.04.2017 подав в суд заперечення проти позову, в якому вважає, що позовна заява до задоволення не підлягає, оскільки однією з підстав для визнання договору оренди землі недійсним позивач зазначив відсутність дати укладення цього договору. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки на наявному у Фермерському господарстві «Матвіїха» примірнику договору оренди землі, який укладений з [PERSON] зазначена дата його підписання - 05 жовтня 2009 року. Крім того, факт наявності на договорі дати його укладення підтверджується документами, які надані суду самим позивачем. Так, в доданій до позовної заяви копії акта приймання-передачі земельної ділянки від 5 жовтня 2009 року є посилання на договір оренди землі від 05.10.2009, який укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Матвіїха». Згідно ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що була чинною станом на 25.09.2009), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Частиною 3 ст. 640 ЦК України (в редакції станом на 2009-2010 роки), було встановлено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 25.09.2009, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Договір оренди земельної ділянки, власником якої є гр. [PERSON], зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 10.12.2010, отже вказаний договір слід вважати укладеним саме цього числа. Іншою підставою для визнання договору оренди землі недійсним позивач вказавте, що він нібито не підписував зазначений договір. В той же час у своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та ФГ «Матвїіха» був укладенийдоговір оренди належної йому земельної ділянки. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всупереч вказаним нормам права позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що підпис на договорі оренди належної йому земельної ділянки виконаний не ним. Отже, його твердження в цій частині є необгрунтованими і бездоказовими, а тому не можуть братися судом до уваги. 3 тексту позовної заяви [PERSON] вбачається, що він усвідомлював факт укладення ним договору оренди належної йому земельної ділянки з Фермерським господарством «Матвіїха», але в грудні 2016 року він почав зясовувати можливість дострокового розірвання цього договору. Отже, [PERSON] не заперечує, що з моменту укладення договору оренди земельної ділянки і до грудня 2016 року у нього було бажання здавати належну йому земельну ділянку в оренду Фермерському господарству «Матвіїха».Це підтверджується також і тим, що протягом 2010 - 2016 років [PERSON] систематично одержував від Фермерського господарства «Матвіїха» орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою і при цьому не звертався до орендаря чи до правоохоронних органів з будь-якими запереченнями, зауваженнями, претензіями, заявами, скаргами щодо використання цієї земельної ділянки. Факти отримання [PERSON] орендної плати за три останні роки підтверджуються відповідними відомостями та видатковими касовими ордерами. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Позивач не навів у своїй позовній заяві жодних доказів недодержання вимог ст. 203 ЦК України в момент укладення ним договору оренди землі з Фермерським господарством «Матвіїха» від 05.10.2009. Відповідач вважає вимоги позивача незаконними і необгрунтованими просить відмовити повністю у задоволенні позову. Представник відповідача фермерського господарства «Матвіїха» 10.10.2017 подав до суду заяву про застосування позовної давності в якій просить застосувати позовну давність та з цих підстав відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] не заперечує факту укладення ним договору оренди землі із Фермерським господарством «Матвіїха» у жовтні 2009 року, з моменту укладення цього договору і до грудня 2016 року не заперечував проти оренди його земельної ділянки відповідачем, протягом 2010 - 2016 років отримував орендну плату і при цьому не звертався до орендаря чи правоохоронних органів з будь-якими запереченнями, зауваженнями, претензіями, заявами, скаргами щодо використання цієї земельної ділянки. Крім того, протягом 2009-2017 років [PERSON] не звертався ні до Фермерського господарства «Матвіїха», ні до державного органу реєстрації по питаннях зясування дати укладеного ним договору оренди землі, а також спростування належності йому підписів на цьому договорі та інших документах, що підтверджує наявність у нього примірника відповідного договору з датою та ознайомлення його із змістом цього договору ще на момент його укладення. [PERSON] повинен був і міг бачити та усвідомлювати, чи є дата на його примірнику договору оренди землі та чи його підпис стоїть на цьому договорі. Перебіг строку позовної давності, протягом якого [PERSON] мав право звернутися до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, почався 05 жовтня 2009 року та сплив 05 жовтня 2012 року. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом через 7 років і 4 місяці з дня укладення оспорюваного договору оренди землі, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач не заявив, про підстави зупинення чи переривання перебігу позовної давності суду не повідомив. Відповідач , посилаючись на ст. 254, 256, 257, 260, 261, ч.3,4 ст 267 ЦК України просить застосувати позовну давність у справі № 702/98/17 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Матвіїха», третя особа державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, відповити в задоволенні позову [PERSON] у зв»язку зі спливом позовної давності. Представник позивача [PERSON] просить справу розглядати без її присутності та без присутності позивача, про що подала заяву від 15.12.2017 року. Представник відповідача фермерського господарства «Матвіїха» підтримав свої заперечення проти позову, а також заяву про застосування позовної давності, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, про що подав заяву від 15.12.2017. Третя особа - Державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з врахуванням наступного. Судом встановлено, що: [PERSON] є власником земельної ділянки 2,3465 га, яка розташована в адміністративним межах Леськівської сільської ради, кадастровий номер 7123484000040000142, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 708655 від 12.10.2005. Між позивачем та ФГ «Матвіїха» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди, дата укладення договору відсутня, належної позивачеві земельної ділянки. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 р. за № 041079100089. Відповідно до акта приймання-передачі від 05.10.2009 [PERSON] передав, а ФГ «Матвіїха» прийняв земельну ділянку площею 2,3465 га згідно договору оренди землі від 05.10.2009, який зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що в державному реєстрі вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи № 898/1343/17-23 від 09.11.2017 підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі та акту приймання-передачі від 05.10.2009, які міститься в матеріалах реєстраційної справи з кадастровий номер ділянки 7123484000:03:001:0142 виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки або технічних засобів; підпис в оригіналі договору оренди землі від імені [PERSON], укладеного між позивачем, [PERSON] (Орендодавцем) та ФГ «Матвіїха (Орендар), який зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089 у графі «Підписи сторін» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в оригіналі Акту приймання-передачі від 05.10.2009 року в графі «Реквізити та підписи сторін» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Суду не надано доказів того, що позивач звертався до Державного реєстратора Монастирищенської державної районної адміністрації в Черкаській області про скасування державної реєстрації договору оренди землі, який зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 р. за № 041079100089 та того, що Державний реєстратор відмовив у вчиненні такої дії, тому суд не вбачає підстав для покладення на Державного реєстратора обов»язку вчинити таку дію, в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Відповідач 10.10.2017 подав в суд заяву про застосування судом позовної давності до позовних вимог [PERSON] Із доданих до позовної заяви копій: договору оренди без номери і дати, який укладений між позивачем та відповідачем на оренду земельної ділянки, вбачається, що договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 за № 041079100089; на акті приймання-передачі земельної ділянки від 05.10.2009 року, який підписаний між сторонами у справі, є дата передачі земельної ділянки - 05.10.2009, від імені орендодавця є підпис. Позивач до подачі позову до суду утримував в себе договор та акт, відповідно бачив дати їх реєстрації та складення. Бачив підпис орендодавця, не міг не бачити, що він виконаний не ним, крім того позивач до 2016 року отримував оренду плату від позивача, що підтверджує те, що він усвідомлював, що його земельна ділянка перебуває у відповідача в оренді. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної данвості починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Доказів того, що він вперше отримав договір та акт в межах позовної давності, поважності причин пропущення позовної давності позивач суду не надав. Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed