Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області, третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 05 червня 2004 року померла його бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 7,9656 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області. Спадкодавець за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на імя позивача. Інших спадкоємців не має ні по закону, ні по заповіту. Позивач фактично спадок прийняв, оскільки в установлений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але на даний час не має можливості оформити спадок та отримати свідоцтво про право власності, оскільки втрачений оригінал державного акту на права приватної власності на землю. В звязку з чим просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 7,9656 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 05 червня 2004 року. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду телефонограму в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, але раніше на адресу суду надавала свої пояснення, в яких просила прийняти рішення згідно чинного законодавства, проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 05 червня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 449029, виданим Катеринівською сільською радою Лозівського району Харківській області 07.06.2004 року, відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 7,9656 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області, КСП ім. Пархоменко, яка належала померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ХР № 077220, виданого 30 березня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області від 26.09.2001 року № 47, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 98, кадастровий номер 6323982500:02:000:0206. Спадкоємцем спірного майна померлого є її онук - позивач по справі [PERSON], оскільки спадкодавець за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на імя позивача, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області [PERSON] 21.08.2012 року і зареєстрованим в реєстрі за № 13. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Позивач фактично спадщину після смерті бабусі прийняв, піклувався про бабусю, поховав її, розпорядився її особистими речами, але з заявою про прийняття спадку до нотаріуса не звертався в установлений законом строк, так як не був обізнаний щодо спадкового майна. На даний час позивач звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але йому в цьому було відмовлено, оскільки згідно з п. 4.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину не земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку). Але, позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХР № 077220, виданого 30 березня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області від 26.09.2001 року № 47, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 98, кадастровий номер 6323982500:02:000:0206, оскільки він був втрачений ще за життя спадкодавця, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» щодо втрати вищевказаного державного акту. Так, згідно з пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрації права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводилася територіальними органами земельних ресурсів. З 1 січня 2013 року систему органів державної реєстрації прав становить: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, які здійснюють видачу документів, що посвідчують право на нерухоме майно. Так, з 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно підтверджує свідоцтво про право власності на таке майно. А тому у позивача відсутня можливість отримати в Управлінні Держземагенства у Лозівському районі Харківської області дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та неможливість отримання його дублікату, який би підтверджував факт права на спірну земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право [PERSON] на спадщину за законом належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved