Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.03.2015 року сторони уклали шлюб, про що Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГУ ТУЮ в Івано-Франківській області вчинено актовий запис № 364 від 25.03.2015 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] який на даний час проживає з відповідачкою. Позивач проживає окремо від відповідачки більше двох років, оскільки остання має іншу сім`ю. 03.07.2018 року позивач звертався в Івано-Франківський міський суд з заявою про розірвання шлюбу, проте в листопаді 2018 року справу було закрито за заявою позивача про примирення. Оригінал свідоцтва про шлюб між позивачем та відповідачем досі знаходиться в матеріалах справи № 344/9634/18. Примирення між сторонами проіснувало недовго і в подальшому сторони проживали окремо. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, зазначив, що примирення не можливе. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Зазначила, що примирення не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2019 року (а.с.8), сторони зареєстрували шлюб 25.03.2015 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,\~ актовий запис за № 364. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим,що розірвання шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved