Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Удовиченко С.О. про визначення додаткового строку в 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] в с. Рояківка, Кегичівського району, Харківської області померла бабуся позивача [PERSON] . За життя спадкоємець залишила заповіт про спадкування її сином відповідачем у справі [PERSON] належної їй земельної ділянки площею 9,00 га, майнового паю та грошових вкладів. Заповіт був посвідчений 09.10.2009 Рояківською сільською радою. В той же день 09.10.2009 спадкодавець залишила заповіт, яким заповіла земельну ділянку площею 4,51 га, майновий пай на користь свого другого сина, який є батьком позивача [PERSON] . Заповіт також було засвідчено Рояківською сільською радою. Відповідач проживав разом зі спадкодавцем, де знаходились обидва екземпляри заповіту. Батько позивача проживав разом з ним в м. Харків. При житті бабуся не повідомляла його батька про заповіт на його користь. Після смерті бабусі відповідач повідомив, що заповіт складено на все майно лише на його користь. Про існування заповіту також на користь його брата приховав. Тому батько позивача не знав, що він також є спадкоємцем за заповітом та не звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Його спадкоємцями є сам позивач та його сестра [PERSON] . Їх мати, дружина померлого померла ще раніше. На момент смерті батька позивач проживав з ним. [PERSON] проживала окремо від батька, з заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріуса не зверталась. 23.07.2021 позивач з сестрою отримали від нотаріуса лист від 21.07.2021 з якого позивачу стало відомо, що на ім`я його батька [PERSON] спадкодавець [PERSON] залишила заповіт на частину майна. З листа нотаріуса вбачається, що спочатку відповідач звертався до нотаріуса 08.07.2019 ще за життя батька позивача. У той же день нотаріусу стало відомо з Інформаційної довідки №57338135 про наявність заповіту на ім`я відповідача та батька позивача. Після закінчення 6 місяців відповідач, 27.08.2019 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, тому що померла поживала спільно з відповідачем і він вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В той же день нотаріусом була відкрита спадкова справа. Позивач зазначає, причиною пропуску строку для прийняття спадщини його батьком є введення його в оману відповідачем щодо волевиявлення спадкодавця, незнання про існування на його ім`я заповіту, а також невчинення нотаріусом дій щодо повідомлення спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини, його виклик, у тому числі публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2021 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Задоволено клопотання про витребування про витребування спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали до суду надано копію спадкової справи № 55/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Учасники справи у підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Удовиченко С.О. подала пояснення в якому заявила про розгляд справи без її участі. По суті справи пояснила, що нею за заявою [PERSON] , 27 серпня 2019 року була відкрита спадкова справа №55/2019, яка зареєстрована 27.08.2019 за №201 в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ про фактичне прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Факт фактичного прийняття спадщини перевірено згідно довідки Рояківської сільської ради №289 від 20.08.2019, де зазначено, що померла [PERSON] на день смерті постійно проживала за адресою [ADDRESS] , разом з нею проживав син [PERSON] і по даний час. За життя спадкодавець залишила заповіт посвідчений Рояківською сільською радою Кегичівського району 19.10.2009 на користь сина [PERSON] , який долучений до спадкової справи. Від інших спадкоємців, передбачених законом заяви не поступали ні до шести місяців після смерті спадкодавця ні після цього строку. В бесіді з спадкоємцем [PERSON] було вияснено, що є ще один син спадкодавця [PERSON] та надано ним копію свідоцтва про смерть. В Рояківській сільській раді Кегичівського району було витребувано копію заповіту. Посвідченого 09.10.2009 за реєстровим номером 30, в якому спадкодавця заповідала земельну ділянку розміром 4,51 га та майновий пай члена КСП серія ХА-15 №198814 своєму сину [PERSON] , який не з`явився до нотаріуса та не подав заяву про прийняття спадщини, тим самим вважається не прийнявшим спадщину. 08.07.2021 нотаріусом було перевірено в спадковому реєстрі про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований в м. Харків, інформація відсутня, інформаційна довідка №65506483. [PERSON] довго відмовлявся надати інформацію про спадкоємців брата [PERSON] . Та повідомив номери телефонів дітей померлого брата, а саме [PERSON] та [PERSON] лише коли нотаріусом було повідомлено, що це необхідно для видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус по телефону повідомила зазначених осіб про наявність спадкового майна, на останні повідомили про відсутність претензій та заперечень проти видачі спадщини їхньому дядьку [PERSON] . Нотаріус з`ясувавши їх адреси направила їм офіційні листи з роз`ясненням. Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 3,4, ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, актовий запис №02. На день смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] . Разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] . Родинний зв`язок між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] як між матір`ю та дітьми підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00032059070. Родинний зв`язок між спадкоємцем [PERSON] та позивачем [PERSON] і третьою особою [PERSON] як між батьком та дітьми підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За життя спадкодавець [PERSON] належне їй майно заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту складеного 19 жовтня 2009 року зареєстрованого в реєстрі за №31, [PERSON] заповідано земельну ділянку розміром 9,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рояківської сільської ради визначену державним актом на право приватної власності на землю серії ХР №9140377, майновий пай відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ХА №253935, грошові вклади в Державному ощадбанку №5477. Згідно заповіту складеного 19 жовтня 2009 року зареєстрованого в реєстрі за № 30, [PERSON] заповідано земельну ділянку розміром 4,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Рояківської сільської ради, визначену державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №775068, майновий пай відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ХА-15 №198814. Заповіти посвідчені секретарем Рояківської сільської ради Кегичівського району Харківської області. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] була заведена 27 серпня 2019 року за заявою [PERSON] . Нотаріусом у день відкриття спадкової справи здійснено перевірку наявності заповітів, про що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру сформована 27.08.2019 за №57338307. Згідно з цією довідкою в спадковому реєстрі за спадкодавцем [PERSON] зареєстровано два чинні заповіти від 19.10.2009 за номерами 30 та 31, які зберігаються в Рояківській сільській раді Кегичівського району, Харківської області. Спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований разом з позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова від 27.07.2021. Згідно листа приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Удовиченко С.О. від 21.07.2021 за вих. №155/02-14 [PERSON] та [PERSON] надіслано повідомлення про те, що у нотаріуса заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON] . Спадкодавцем були складені заповіти на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері, подавши заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] спадщину не прийняв і помер [INFO] . Спадкоємці померлого [PERSON] , яким адресоване це повідомлення, заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] не подавали. Згідно зі ст. 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину. Роз`яснено право на звернення до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилався на незнання його батьком про існування заповіту. Нотаріусом не були вчинені дії для його повідомлення. Про наявність заповіту позивач дізнався з листа від нотаріуса, отриманого 23 липня 2021 року. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 1.2 п. 2.2, п. 2.3 п. 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Необхідність вчинити нотаріусом дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 315/765/14-ц (6-496цс17). З дослідженої копії спадкової справи №55/2019 нотаріус не вчиняла дії для вчасного повідомлення спадкоємця [PERSON] про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Повідомлення з роз`ясненням було направлено вже спадкоємцям [PERSON] більше ніж через два роки після відкриття спадкової справи та встановлення інформації про наявність заповіту. Встановивши, що спадкоємець не був обізнаний про наявність заповіту, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною та враховує те, що спадкоємець який прийняв спадщину не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, що відповідно до положень ч. 2 ст. 1272 ЦК України, може бути підставою для подання спадкоємцем який пропустив строк для прийняття спадщини заяви про її прийняття до нотаріуса. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved