Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третіх осіб: Відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 15.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E/V 082854, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 100000 доларів США. 16.09.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E/V 082853, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 65000 доларів США. Того ж дня між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] та [PERSON] кредитних зобов'язань були укладені договори іпотеки. Відповідно до умов договорів відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], а також гараж, розташований в будинку [ADDRESS] загальною площею 20,10 кв.м. Станом на 16.06.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 490571,85 доларів США, а заборгованість [PERSON] перед банком становить 273062, 55 доларів США, що значно перевищує вартість предметів іпотеки. Однак, позивачу стало відомо про те, що 26.06.2015 року державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС Чернівецького міського управління під час примусового виконання виконавчого листа №2/0417/2047/2012, виданого Індустріальним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості з [PERSON] в сумі 1133799 грн. 26 коп. Накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Також 03.12.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області по виконавчому провадженню №48955314 накладено арешт на все нерухоме майно. Окрім того, позивач вказував на те, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06.10.2010 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15.09.2008 року №E/V082854 в розмірі 89650,2 доларів США звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] Просив звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: квартиру, загальною площею 105,20 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] та гараж, який розташований в будинку [ADDRESS] загальною площею 20,10 кв.м., що накладені: постановою від 26.06.2015 року державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Чернівецького міського управління під час примусового виконання виконавчого листа №2/0417/2047/2012; постановою від 03.12.2015 року державного виконавця відділу ДВС Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області по виконавчому провадженню №48955314. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] також у судове засідання не з'явився, Звернувся до суду з заявою про визнання позову в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E/V 082854, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 100000 доларів США (а.с.4-7). 16.09.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №E/V 082853, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 65000 доларів США (а.с.8-11). Того ж дня між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] та [PERSON] кредитних зобов'язань були укладені договори іпотеки. Відповідно до умов договорів відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], а також гараж, розташований в будинку [ADDRESS] загальною площею 20,10 кв.м. (а.с.12-15). Також 16.09.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки №E/V 082853, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку банку гараж, розташований в будинку [ADDRESS] загальною площею 20,10 кв.м. (а.с.16-18). Станом на 16.06.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 490571,85 доларів США, а заборгованість [PERSON] перед банком становить 273062, 55 доларів США, що значно перевищує вартість предметів іпотеки. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною третьою та четвертою ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Зняття арешту в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження за положеннями ч. 5 ст. 60 Закону можливо виключно за рішенням суду. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З урахуванням наведених норм Закону, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права. Згідно ст.12, ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що відділами Державної виконавчої служби зроблено не було. Аналізуючи зміст наведених вище норм Закону, суд приходить до висновку, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як було встановлено судом, 26.06.2015 року державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС Чернівецького міського управління під час примусового виконання виконавчого листа №2/0417/2047/2012, виданого Індустріальним судом м.Дніпропетровська про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості з [PERSON] в сумі 1133799 грн. 26 коп. Накладено арешт на все нерухоме майно боржника (а.с.20). Окрім того, 03.12.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області по виконавчому провадженню №48955314, порушеного на підставі виконавчого листа №2-1194, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 25.05.2011 року, в інтересах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.19). За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved