Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги наступним, що 02.08.2013 року між нею та відповідачем, який є фізичною особою - підприємцем та який діє на підставі свідоцтв про державну реєстрацію, в особі [PERSON], був складений договір про утеплення фасаду будівлі, згідно якого Відповідач зобов'язався виконати роботи з обшивки, укосів, зварювання. Позивач вказує, що при укладанні договору вона внесла аванс у розмірі 1000 грн., проте на даний момент зазначені роботи не виконані, а передані гроші не повернуті. Позивач просить розірвати укладений договір та стягнути заборгованість у сумі 1000 гривень та 0,1% за кожен день прострочення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надала аналогічні пояснення викладеним в позовної заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що в справі є відомості. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2013 р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про виконання робіт. Відповідно до п.1.1. позивач доручив , а відповідач зобов'язався виконати роботи з обшивки, укосів, зварювання за розцінками відповідача . (а.с.8) Відповідно до п.1.2. позивач зобов'язався сплатити та прийняти роботу відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.1. вартість робіт за даним договором складає 1500 грн. Відповідно до п.2.2. позивач вносить аванс в розмірі не менш 70% вартості договору 1000 грн. Відповідно до п.2.3. залишок суми 30% - 500 грн. сплачується по закінченню робіт. Відповідно до п.3.1.,3.2. договору позивач зобов'язався сплатити суму замовлення, яка складає 1500 гривен., а відповідач зобов'язався провести роботи протягом 25 робочих днів, за умови внесення 70 % вартості договору. Судом встановлено, що позивачем за даним договором було сплачено 70% вартості послуг, а саме 1000 гривень. Відповідно до п.4.2. договору в разі не виконання виконавцем п.3.2 за його провини він зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочки. Суд встановив, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ (в редакції Закону від 01 грудня 2005 року № 3161-ІV). Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк неможливим. Як встановлено в судовому засіданні, згідно до п.1.1. відповідач зобов'язався виконати роботи з обшивки, укосів, зварювання за розцінками відповідача . З матеріалів справи встановлено, що позивачем в день укладання договору була зроблена 70 % оплата послуг, в сумі 1000 грн. за договором, проте до теперішнього часу виконання робіт за договором позивачу не було зроблено, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору. Що стосується вимог позивача в частині неустойки за прострочення виконання зобов'язання, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно до ст.. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. Відповідно до п. 3.2. договору позивач зобов'язався сплатити суму замовлення, яка складає 1500 гривен., а відповідач зобов'язався провести роботи протягом 25 робочих днів, за умови внесення 70 % вартості договору. Відповідно до ст.. 905 ЦК України строк виконання договору про надання послуг є його істотною умовою і встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що між сторонами фактично укладений договір про надання послуг, який регулюється вимогами ст.. 901 ЦК України, згідно якого за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зазначений висновок суду випливає і з Закону України «Про захист прав споживачів», згідно ст..1 якого послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно договору від 02.08.2013 року відповідач зобов'язався виконати роботи з обшивки, укосів, зварювання за розцінками відповідача , а позивач прийняти та оплатити ці послуги. Враховуючи викладене, згідно з п.3.2. договору позивач зобов'язався сплатити суму замовлення, яка складає 1500 гривен., а відповідач зобов'язався провести роботи протягом 25 робочих днів, за умови внесення 70 % вартості договору. Судом встановлено, що позивач сплатив 1000 гривень (70 % вартості договору ) в день укладання договору, проте зі спливом 25 днів та до теперішнього часу відповідачем умови договору не виконані та роботи не проведені. Згідно з вимогами ст.. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у рази коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не встановлено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України пеня, неустойка це тотожні поняття. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до частини 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Саме таке зменшення розміру неустойки і передбачено укладеним між сторонами договором, а саме в п. 4.2. договору зазначено, що в разі не виконання виконавцем п.3.2 за його провини він зобов'язується сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочки. Так сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами Закон України «Про захист прав споживачів» не забороняє зменшувати розмір неустойки, передбачений цим законом. Умови про зменшення в договорах розміру неустойки за порушення зобов'язань відповідно до ст.. 18 цього закону не є несправедливим. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню згідно з п.4.2 договору за порушення строків передачі товару неустойка у розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочки (1000х0,1%=1 грн.; 202 дн.* 1 грн.= 202 гривні) Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved