Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.1-3). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21.12.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого він передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 44660,00 грн., що на момент укладення договору є еквівалентом 1540 євро, по комерційному курсу на 21.12.2016 року: 1 євро 29,00 грн., а відповідач зобов`язалась повернути йому грошові кошти у розмірі 44660,00 грн., але не меншою суми, що буде на момент повернення боргу еквівалентом суми 1540 євро, в термін до 21.12.2017 року включно, у порядку, що встановлений цим Договором. Зазначений договір був посвідчений 21.12.2016 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. та зареєстровано у реєстрі за № 5215. Термін повернення займу, встановлений умовами договору позики минув, однак відповідач гроші не повернула. Сума позики, яка підлягає поверненню, розрахована відповідно до вимог п. 1 Договору та на даний час складає 50122,38 грн. Пунктом 5 Договору позики встановлено, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, позикодавець вправі пред`явити цей Договір до стягнення, в тому числі за рішенням суду, з у рахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми. За період з 22.12.2017 року по 01.08.2020 року минуло 954 дні. Станом на 01.08.2020 року 3\~% річних від суми боргу складають 3930,14 грн. Таким чином, сума боргу за договором позики, станом на 01.08.2020 року з урахуванням збільшення на 3 % річних від суми боргу складає 54052,52 грн. Відповідач на день звернення до суду з даним позовом свої зобов`язання не виконала. Він неодноразово звертався до неї з вимогою повернути кошти, однак відповідач гроші не повертає, посилаючись на те, що таких грошей вона зараз не має. Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 54052,52 грн., з яких 50122,38 грн. сума позики, 3930,14 грн. сума 3 % річних від суми боргу за весь час прострочення, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 08.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.17,18). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвалу судді від 08.09.2020 року направлено позивачу за адресою вказаною в позові (а.с.22). До суду повернувся поштове повідомлення про вручення особі поштового відправлення (а.с.28). Копію ухвали судді 08.09.2020 року з копію позову з додатками направлено відповідачу за його місцем реєстрації (а.с.16,21). До суду повернувся конверт, як не вручений, у зв`язку із закінченням строків зберігання (а.с.29). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~\~ Від відповідача відзив на позов не надійшов. Ухвалою судді від 08.09.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. належним чином завірену копію договору позики від 21.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5215, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с.19,20). Ухвалою суду\~від 19.08.2021\~року позовну заяву вирішено розглянути\~заочно на\~підставі наявних\~у справі\~доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.11.2020 року справа № 154/3443/18. З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. за реєстровим №\~5215 (а.с.7,26). Згідно п. 1 зазначеного Договору позики, позикодавець [PERSON] передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 44660,00 грн., що на момент укладення цього договору є еквівалентом 1540 євро, по комерційному курсу на 21.12.2016 року: 1 євро 29,00 грн., а позичальник [PERSON] зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти у розмірі 44660,00 грн., але не меншою суми, що буде на момент повернення боргу еквівалентом суми 1540 євро, в термін до 21.12.2017 року включно, у порядку, що встановлений цим Договором (а.с.7). В обумовлений Договором строк та на час розгляду справи, відповідач не повернула позивачу борг. Виходячи з офіційного курсу гривні до євро по даним НБУ станом на 01.08.2020 року 32,547, сума боргу в гривні на дату повернення займу склала 50122,38 грн., що є еквівалентом 1540 євро (а.с.8-11). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. З позовної заяви вбачається та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач не виконала умов укладеного із [PERSON] договору позики, оскільки у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернула, за таких обставин суд приходить висновку що боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням сум, визначених частиною другою\~статті 625 ЦК України. Так, днем прострочення платежу вважається 22 грудня 2017 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних від суми заборгованості за період з 22.12.2017 року по 01.08.2020 року. Таким чином, кількість прострочених днів за період\~ з 22 грудня 2017 року по 01.08.2020 року становить 954 дні та три проценти річних від простроченої суми за вказаний період складає 3930,14 грн. Розрахунок 3% річних Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.Кількість днів прострочення 22.12.2017 - 01.08.202050122.3850122,38 х 3% = 1503,67 / 365 х 954 = 3930.14954 Отже, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми становить 54052,52 грн. (50122,38 + 3930,14 = 54052,52). Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися відповідними письмовими доказами. Згідно з ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач не виконала своє зобов`язання за договором позики від 21.12.2016 року, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач повністю чи частково виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики, тому, суд вважає, що борг в сумі 54052,52 грн. підлягає стягненню\~з [PERSON] на користь [PERSON] у примусовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подачі позову (а.с.4).

Outcome: approved