Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення сум неповерненого спецодягу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до особистої заяви від 09.08.2013 року та згідно наказу ТОВ «Ейч Ар Гарант» від 19.08.2013 року №0000000330-1694, [PERSON] прийнято на роботу в ТОВ «Ейч Ар Гарант». На виконання вимог діючого законодавства, Колективного договору та встановлених норм видачі спецодягу, [PERSON] отримав на підприємстві 16.08.2013 року - костюм х/б із терміном використання до 15.08.2014 р., куртку ОП бризк гар.металу із терміном використання до 15.08.2014 р., брюки ОП бризк.гар.металу із терміном використання до 15.08.2014 р., чоботи термостійкі із терміном використання до 15.08.2014 р., фартух брезентовий із терміном використання до 15.02.2014 р., каску захисну із терміном використання до 14.04.2015 р., окуляри захисні VULCANO2 із терміном використання до зношення. Зазначене підтверджується підписами [PERSON] в його особистій картці спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту. Відповідно до наказу ТОВ «Ейч Ар Гарант» від 27.08.2013 року [PERSON] звільнено з підприємства за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул 04.12.2013 року. При звільненні [PERSON] отриманий спецодяг не повернув. Залишкова вартість спецодягу із ЗІЗ, відповідно до довідки головного бухгалтера ТОВ «Ейч Ар Гарант» складає 1344,00 гривень. Сума податку з доходів фізичних осіб складає 265,75 гривень, яку позивач перерахував як податковий агент за [PERSON] до державного бюджету України з коштів підприємства. Згідно п.4.1. Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 24 березня 2008 року №53, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2008 року №446/1537, спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту видаються працівникам безплатно, є власністю підприємства, обліковуються як інвентар і підлягають обов'язковому поверненню при звільненні з підприємства, переведенні на тому ж підприємстві на іншу роботу або інше робоче місце, зміні виду робіт, уведенні нових технологій, уведенні нових або зміні наявних знарядь праці та в інших випадках, коли використання виданих ЗІЗ не є необхідним, а також по закінченні строків їх використання замість одержуваних нових ЗІЗ. Позивач просить стягнути з відповідача у зв'язку з неповерненням ТОВ «Ейч Ар Гарант» спецодягу 1609,75 гривень залишкової вартості неповерненого спецодягу (1344,00 гривень) та суми ПДФО, сплаченої позивачем за [PERSON] відповідно до п.п.164.2.17 Податкового кодексу України (265,75 гривень). У відкрите судове засіданні представник позивача Романюк А.В., який діє на підставі довіреності, не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, про що подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату, місце та час слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд розглядає справу за її відсутності та на підставі ст. 224 ЦПК України постановляє заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Ейч Ар Гарант» підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно особистої заяви від 09.08.2013 року та згідно наказу ТОВ «Ейч Ар Гарант» від 19.08.2013 року №0000000330-1694, [PERSON] прийнято на роботу в ТОВ «Ейч Ар Гарант» ( а.с.3,4). Відповідно до особової картки спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту (ЗІЗ) [PERSON] на підприємстві видано: костюм х/б, куртку ОП бризк гар.металу, брюки ОП бризк.гар.металу, чоботи термостійкі, фартух брезентовий, каску захисну, окуляри захисні VULCANO2, що підтверджується його особистим підписом (а.с.5). Згідно наказу ТОВ «Ейч Ар Гарант» №00000000011-2185 від 04 грудня 2013 року [PERSON] звільнено з підприємства на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.5). З довідки про залишкову вартість спецодягу вбачається, що [PERSON] при звільненні спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту, строк використання яких не сплив, на загальну суму 1 344,00 гривень, не повернув (а.с.7-8 ). Згідно довідки про суму перерахованого в бюджет ПДФО за рахунок підприємства, на виконання вимог п.п.164.2.17 Податкового кодексу України, у зв'язку з неможливістю утримання із заробітку працівника при його звільненні, ТОВ «Ейч Ар гарант» 16.09.2013 року перераховано податок на доходи з фізичних осіб за [PERSON] в сумі 265,75 гривень за рахунок підприємства (а.с.9). Відповідно до п.5 ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач заподіяв позивачу матеріальну шкоду, не повернувши при звільненні виданий йому на підприємстві спеціальний одяг, тому сума залишкової вартості неповерненого спецодягу в розмірі 1609,75 гривень підлягає стягненню з нього на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до положень ст.88 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243, 60 гривень.

Outcome: approved