Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа [PERSON] селищна рада про визнання особи, яка втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що згідно договорів дарування та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.04.2014 року та 10.12.2015 року йому на праві приватної власності належить в цілому житловий будинок в смт. Буштино, вул. Українська (Радянська), № 74, в якому він зараз проживає. Зараз він звернувся до відділу соціального захисту населення про оформлення субсидії і виявилось, що в його будинку зареєстрована його рідна сестра [PERSON]. Однак, зараз його рідна сестра [PERSON] не проживає в його будинку, так як виїхала за кордон. Відповідачка [PERSON] з 2014 року не проживає в [INFO], що стверджується довідкою виданою [PERSON] селищною радою. На даний час відповідачка проживає за кордоном. Добровільно відповідачка по справі відмовилась зняти себе з реєстрації з його будинку, що порушує його права. Тому для того, щоб зняти її з реєстраційного обліку, просить суд встановити, що [PERSON] втратила право на користування жилим будинком, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Українська (Радянська), № 74, Тячівського району, Закарпатської області. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просять їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в смт. Буштино, вул. Українська (Радянська), № 74 є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується: договором дарування ? частини житлового будинку від 30 квітня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівського державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-610 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.04.2014 року за № 5526412; договором дарування ? частини житлового будинку від 10 грудня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівського державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1529 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2015 року за № 12461893. Відповідачка [PERSON] з 2014 року не проживає в [INFO], що стверджується довідкою № 4113 від 02.12.2016 року виданою [PERSON] селищною радою. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок в смт. Буштино, вул. Українська (Радянська), № 74 належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved