Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 08.05.2007 року, між сторонами було укладено договір № б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 1200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, підписавши заяву разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 17659,34 грн, з яких заборгованість за кредитом становить 833,36 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 11734,12 грн, заборгованість за пенею та комісією складає 3774,75 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 817,11 грн. В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. У зв'язку з цим для захисту своїх прав та інтересів позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17659,34 грн за кредитним договором № б/н від 08.05.2007 року. Ухвалою суду від 08.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом пяти днів з дня отримання відзиву. 04.07.2018 року від представника [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому позивач та його представник не погоджуються з заявленим позовом з наступних підстав. [PERSON] як сторона кредитного договору жодних документів, які б стали підставою для оформлення кредитного договору з ПАТ КБ «Приватбанк» не підписував, і про його існування відповідачу стало відомо лише при оформленні дебетної картки для оформлення заробітної плати. Крім того з документів долучених до позову на підтвердження позовних вимог позивача існують розбіжності в прізвищі, даті народження, паспортним даним особи позичальника та відповідача. У зв'язку з цим представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 09.07.2018 року заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Позивач у встановлений судом строк відповідь відзив не подав, а тому суд, у відповідності до ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Позивач у своєму позові посилається на те, що 08.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ([INFO], паспорт серії ВН номер 216959 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.05.2012 року, ІПН [NUMBER]) було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, з наданої позивачем заяви про надання кредиту яка підписана 03.05.2007 року вбачається, що заяву подавав [PERSON] [INFO] паспорт серії КВ № 621505 ПІН [NUMBER], який мешкає в с. Андріївка Буського району Львівської області. Про те позщовні вимоги висунуту позивачем до [PERSON] [INFO], , який мешкає в м. Вінниці по вул. Скалецького 38 буд. 87 з ПІН [NUMBER]. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на те, що прізвище, дата народження, реквізити паспорту та заявлений позивачем ІПН боржника за кредитним договором відрізняються від прізвища, дати народження, реквізитів паспорту та ІПН відповідача за даним позовом, а також враховуючи, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач є особою, яка уклала вказаний кредитний договір, суд доходить висновку що всупереч ст. 81 ЦПК України позивач не довів факт укладання відповідачем спірного договору, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed