Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 28.11.2013 року померла його, [PERSON], тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті остання не зробила. Ураховуючи те, що за життя тітка була інвалідом з дитинства, проживала одиноко, своєї сімї не мала, тому право на спадщину отримала її сестра [PERSON], проте та в силу свого віку та матеріального становища спадщину не виявила наміру приймати. Він, [PERSON], є спадкоємцем пятої черги за законом, як племінник, що входить до третього ступеня споріднення. Звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з метою реалізації своїх спадкових прав, зясувалось, що він пропустив строк для прийняття спадщини визначений у шість місяців, відтак попередньо йому було відмовлено в оформленні спадщини. Позивач вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, які були повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, тому просив суд визначити йому додатковий, достатній строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті тітки. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача сільський голова Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити за відсутності їх представника. Враховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 28 листопада 2013 року в місті Липовець Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №282475. Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно відповіді отриманої від нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті 28 листопада 2013 року [PERSON], спадкова справа не заведена. Позивач, будучи спадкоємцем пятої черги за законом, як племінник, що входить до третього ступеня споріднення, висловив свій намір щодо успадкування майна після смерті тітка, звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, проте пропустив визначений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця для прийняття спадщини, як того вимагають ст.ст.1269, 1270 ЦК України (2004 року). Як вказав він у позовній заяві, пропущено цей строк з поважних причин, оскільки про небажання спадкоємця попереднього ступеня споріднення, а саме сестри спадкодавця [PERSON] не приймати спадщину - він не знав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В п. 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що у випадку, коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами визнаються територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його тітки [PERSON] є поважними, оскільки пов'язані вони з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, так як позивач, а тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, відповідач позов визнав. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved