Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь, з врахуванням збільшених позовних вимог , 75356,00 грн. матеріальної шкоди, 300 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження,заподіяної злочином. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є власником автомобіля [NUMBER], № кузова WDB6690631N030565, який зареєстрований за нею 10.01.2004 року в Дрогобицькому МРВ ДАІ. 02.06.2006 року вироком Миколаївського районного суду Львівської області [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та засуджено до 2 років обмеження волі умовно, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини водія [PERSON], вищевказаному автомобілю було завдано технічних пошкоджень. Згідно звіту №103/07 автотоварознавчого дослідження вищевказаного автомобіля, проведеного оцінювачем ЗАТ УЦПЗ Львівської області філії «Експерт-Сервіс» від 02.05.2006 року вартість матеріального збитку автомобіля на момент дослідження без врахування ВТВ становить 63946,95 грн. Оскільки відновлювати такий автомобіль при сумі ремонту 984\~517,96 економічно недоцільно. Дана обставина підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 02.05.2006 року та фото таблицею до акта дослідження №103 від 28.02.2007 року. Разом з тим, за складення висновку про втрату автомобілем товарного вигляду нею було сплачено 300 грн., тому їх також просить стягнути. Представники позивачки адвокат [PERSON] та одночасно третя особа - [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в судове засідання не з»явився. При попередньому розгляді справи у іншому складі суду подавав письмове заперечення з тих підстав, що належним відповідачем є [PERSON], тобто його роботодавець. В подальшому, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надала. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позові слід задовольнити, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що вироком Миколаївського районного суду від 02.06.2006 року у кримінальній справі №1-121/2006 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочин, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, засуджено до 2-х років обмеження волі умовно, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Так як, підсудний [PERSON] 10.03.2006 року після 10 год. ранку, керуючи по дорученню мікроавтобусом «Мерседес-709», д.н. [NUMBER], належним [PERSON], з пасажирами по автодорозі Турка Пісочна в напрямку села Пісочне на км +350 через село Рудники Миколаївського району Львівської області, рухаючись зі швидкістю, яка не перевищувала 80 км/год., не вибрав безпечної швидкості і не врахувавши слизького покриття дороги при спробі обгону допустив зіткнення з стоячим в черзі автомобілем «ЗІЛ-131». В результаті чого автомобілям завдано технічних пошкоджень (а.с.4-9 т.1). Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 02.05.2006 року, складеного спеціалістом «ЕКСПРЕС-СЕРВІС» Львівська філія [PERSON] та фото таблиці до акта дослідження №103 від 28.02.2007 року мікроавтобус «Мерседес-709», д.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ІНА №541645, виданого Дрогобицьким МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 10.01.2004 року, власником автомобіля [NUMBER], № кузова WDB6690631N030565», д.н. ВС 2291СІ, є [PERSON] (а.с.28 т.1). Належні та допустимі докази, що на день вчинення ДТП, внаслідок якого автомобілю було завдано технічних ушкоджень, відповідач виконував свої трудові обовязки -відсутні. Відповідно до даних трудової книжки [PERSON] серії АС №376812 за датою заповнення 05.12.1997 року, 01.06.2005 року [PERSON] був прийнятий на роботу водія у МПП «Вітязь» на підставі наказу №10 від 01.06.2005 рок ; 17.04.2006 року переведений на посаду слюсаря ремонтника І розряду на підставі наказу №14 від 17.04.2006 року, а 31.08.2006 року з роботи за власним бажанням на підставі наказу №21 від 31.08.2006 року (а.с.143-145 т.1). За заявою [PERSON] від 08.03.2006 року МПП «Вітязь» (а.с.34 т.1) було винесено наказ №7 за п.4 про надання відпустки без збереження заробітної плати з 09.03.2006 року по 23.03.2006 року на 15 календарних днів. І такий наказ чинний (а.с.32 т.1) Так, згідно договору від 06.03.3005 року [PERSON] надала у безоплатне користування МПП «Витязь» в особі директора [PERSON] вищевказаний транспортний засіб в термін з 06.03.2005 року до 06.03.2006 року. Зазначено, що такий може бути продовжений, тільки з укладенням нового договору (а.с.31 т.1) 08.03.2006 року п.1 наказу №7 МПП «Витязь» такий договір за заявою власника транспортного засобу розірвано, а за актом від цього ж дня було передано транспортний засіб [PERSON] (а.с.32 т.1). Згідно довідки Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області від 13.06.2008 року №13976, у базі немає відомостей щодо ліцензійних карток, виданих департаментом автомобільного транспорту. Разом з тим, надано ліцензію №833295 серії АА на внутрішні перевезення МПП «Вітязь» зі строком дії 08.06.2004 року по 07.06.2007 року ( а.с.96) та поліс №Б /0786329 зі страхування вищевказаного транспортного засобу МПП «Вітязь» з терміном дії з 02.06.2004 року по 01.09.2004 року (а.с.96 зворот). Згідно списку водіїв, закріплених за автомобілями МПП «Вітязь» за автомобілем [NUMBER] закріплено водія [PERSON]. 09.03.2006 року МПП «Вітязь» звернулося до Начальника ДПІ у м. Трускавця про зняття з обліку спірного транспортного засобу у звязку з закінченням договору найму (а.с.103), і такий був знятий з реєстрації 09.03.2006 року ( відповідь ДПІ у м. Трускавець від 25.07.2008 року №7759/9/23-8, а.с.127). Відповідно до відповіді Філії закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» підприємства матеріально-технічного постачання від 16.10.2008 року №322 повідомлено, що облік наданих послуг технічного огляду ТЗ та медичного огляду водіїв в 2006-2007 р.р. проводився окремо заданих журналах, які були передані контрагентам для подання ними звіту у Львівську обласну транспортну інспекцію (а.с.156). МПП «Вітязь» звертався до органу ліцензування про видачу ліцензійної картки на спірний транспортний засіб, термін дії якої вказано з 08.06.2004 року до 07.06.2007 року (а.с.157) Також, згідно з розясненнями п. 5 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Натомість як встановлено, за заявою [PERSON] від 08.03.2006 року МПП «Вітязь» (а.с.34 т.1) було винесено наказ про надання відпустки без збереження заробітної плати з 09.03.2006 року на 15 календарних днів. І такий наказ чинний. Тобто, на час скоєння ДТП [PERSON] не виконував трудові обовязки. Більше того, керував автомобілем, який жодного відношення до МПП «Вітязь» на день вчинення ДТП не мав. Крім цього, [PERSON] у своїх поясненнях, наданих при розгляді кримінальної справи, про що також зазначено у вироку Миколаївського районного суду, вказав, що 10.03.2006 року керував мікроавтобусом по дорученню його власника [PERSON] (а.с.98) Разом з тим, статтею 1187 ЦК України встановлено, що відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП, яким є [PERSON]. Розглядаючи позов, який випливає, зокрема із кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках, зокрема кримінальної справи постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними. Вина [PERSON] встановлена вищенаведеною вироком у кримінальній справі. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Відповідно до звіту №103/07 від 02.05.2006 року, наданого Львівською філією «ЕКСПЕРТ СЕРВІС» авто [NUMBER], № кузова WDB6690631N030565», д.н. ВС 2291СІ, на підставі заяви [PERSON] (а.с.10) надано висновок про вартість відновлювального ремонту на момент дослідження, яка становить 94517,96 грн., вартість матеріального збитку на момент дослідження без врахування ВТВ 63946,95 грн., відновлювальні роботи проводити економічно недоцільно, то вартість матеріальної шкоди приймається рівною дійсній (ринковій вартості автомобіля на момент дослідження врахування аварійних пошкоджень і становить 63946,95 грн. (а.с.10-14). Поряд з цим, за висновком №3977 судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2010 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість матеріального збитку, заданого власнику станом на момент ДТП становить 60678 грн.; вартість відновлювального ремонту в цінах на час завершення проведення експертиз становить не менше 237988,16 грн.; вартість матеріального збитку в цінах станом на час завершення експертизи становить 75356 грн. Автобус відновлювати економічно недоцільно, за таких умов матеріальний збиток визначається -75356 грн. (а.с.226-242). Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути збитки в розмірі 75356 грн. як вартість матеріального збитку автомобіля згідно висновку №3977 судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2010 року. Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України державне мито в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., яке було чинним на момент звернення з позовом, а також 300грн. за проведення авто товарознавчого дослідження.

Outcome: approved