Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що під час останніх років сімейного життя, сімейні стосунки погіршилися, сторони втратили взаємопорозуміння та постійні сварки призвели до повної втрати почуття любові та поваги один до одного, припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим шлюб існує лише формально, а тому збереження останнього є недоцільним. Примирення сторін є неможливим. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в останньому та пояснив, що позивач примиритися не бажає, матеріальну допомогу на утримання дітей надає, спору стосовно поділу майна немає, оскільки за час подружнього життя спільного майна набуто не було. Позивач на примирення не згоден, а тому просить розірвати шлюб, проти проживання дітей з матір`ю не заперечує. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, проте заперечувала проти обставин на які позивач посилається, як на підставу розірвання шлюбу. Пояснила, що спроб примирення з боку позивача не було, він просто залишив їх помешкання та повідомив що від`їхав у термінове відрядження. В подальшому він повідомив, що не хоче проживати разом і що в нього є інша сім`я. Протягом року він надавав матеріальну допомогу дітям, а через рік виїхав до Республіки Польща. Згодом відповідачу стало відомо, що позивач перебуває в карному розшуку, з сином спілкується лише по телефону, а донька відмовляється спілкуватися з батьком з невідомих причин. З моменту подачі позову щодо розірвання шлюбу, позивач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач намагалася примиритися з позивачем, проте останній сказав, що йому необхідний час для роздумів, а потім сказав, що не хоче проживати разом. Щодо посилання позивача на відсутність спільно набутого майна, зазначила, що позивач займався підприємницькою діяльністю на території Республіки Польща, яку відкрив за кошти, що були набуті сторонами під час шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тарново Подгурне Великопольського воєводства Республіки Польща, зареєстровано шлюб сторін /а.с. 4-6/. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.7-10/. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до п. 10 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, проголошена Конституцією України (охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, Спільне життя між сторонами не склалося із за різних поглядів на життя, внаслідок чого позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача. З 13 січня 2018 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Із зазначеного часу та станом на час розгляду даної справи, сторонами не вживались будь - які заходи щодо примирення, позивач та відповідач категорично не бажають примирення з підстав зазначених вище. Враховуючи вище викладені обставини вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер за таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним та буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, які залишаться проживати з відповідачем.

Outcome: approved