Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просить скасувати заборгованість по аліментам на утримання дітей, нараховану в розмірі 7063,64 грн. станом на 01.05.2016. Також просить скасувати постанови державних виконавців про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, про розшук майна боржника за виконавчим провадженням 31523419 та зняти арешт з рухомого майна боржника, який накладений постановою відділу державної виконавчої служи Знамянського міськрайонного управління юстиції від 06.04.2012. Свої вимоги обґрунтував тим, що він являється боржником у виконавчому провадженні № 31523419, що знаходиться на виконанні Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Стягувачем по даному провадженню являється [PERSON], на користь якої на утримання дітей позивач сплачує аліменти відповідно до рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області за виконавчим листом №2-515 від 09.03.2005. Рішення суду позивач виконував постійно, в квітні 2014 року сплатив заборгованість по аліментам в сумі 6512,75 грн., але через неправильний розрахунок мінімального платежу, виконавець нарахував заборгованість по сплаті аліментів, яку позивач вважає неправильною. Крім того, в травні 2016 року позивач дізнався про накладення арешту на все його рухоме майно постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.04.2012, яка винесена ВДВС Знамянського МРУЮ. На зясування підстав накладення арешту та можливості його зняття отримав відповідь від державного виконавця про нарахування знову таки ж боргу по сплаті аліментів та отримав копії постанов державного виконавця, якими накладався арешт та оголошувався розшук майна позивача. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але надали заяву про укладення мирової угоди, відповідно до якої погодили розмір заборгованості по сплаті аліментів в сумі 15200 гривень. Боржник сплатив вказану суму аліментів стягувачеві, а остання в свою чергу відмовилася від претензій по сплаті заборгованості по аліментам до [PERSON] та не заперечує проти зняття арешту з його рухомого майна. Представник Знамянської МРВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області не заперечив проти укладення мирової угоди та залишив питання про її прийняття на розсуд суду. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що на підставі рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-515, 09.03.2005 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей. За вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення. Твердження позивач про те, що він виконував рішення про сплату аліментів регулярно спростовується наданим розрахунком заборгованості по сплаті аліментів та дослідженими матеріалами справи № 2-1292/07, де є довідка про заведення розшукової справи відносно боржника за несплату ним аліментів на утримання дітей. На виконання примусового стягнення аліментів, державними виконавцями за виконавчим провадженням № 31523419 були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на все рухоме майно [PERSON] накладено арешт та заборонено його відчужувати ВДВС Знамянського МРУЮ. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,31523419, 06.04.2012. Обтяження зареєстровано 11.01.2016 за номером 15654445. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (який діяв на час виникнення правовідносин) державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до ст. 40 того ж закону у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документам про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами міліції. В судовому засіданні встановлено, що позивач не належним чином виконував рішення суду щодо стягнення аліментів на дітей, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів. Сторони визнали наявність заборгованості та визначили її розмір, порядок уплати мирним шляхом, тому за відсутністю спору в цій частині позовних вимог, суд вважає відмовити в їх задоволенні. Разом з тим, суд не може прийняти та затвердити надану сторонами мирову угоду, яка складена неналежним чином та вважає продовжити розгляд позовних вимог в загальному порядку. Встановивши неналежне виконання боржником своїх обовязків, державні виконавці у виконавчому провадженні 31523419 вживали передбачені заходи примусового виконання рішень, здійснювали заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, тому постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження, а також про розшук майна боржника, суд вважає винесеними законно, в спосіб та в порядку, встановленому Законом. Таким чином, суд вважає відмовити в задоволенні вимог про скасування вказаних постанов, крім того, позивач ніяким чином не обґрунтував підстави їх скасування. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. В звязку з тим, що позивач визнав та сплатив стягувачеві розмір заборгованості по сплаті аліментів, остання в свою чергу не заперечує проти зняття арешту з рухомого майна боржника та не має майнових претензій до нього щодо виплати заборгованості по сплаті аліментів, державний виконавець також не має заперечень з приводу вказаної позовної вимоги, суд вважає за можливе зняти арешт із рухомого майна боржника, який накладений для належного виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial