Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, 20.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності умов якого позикодавець надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 360000 гривень з кінцевим терміном повернення 20.08.2016 року, про що між сторонами було укладено письмовий договір. Згідно умов укладеного договору сторони погодили, що даний договір є безоплатним. Крім того, сторонни погодили, що позикодавець в односторонньому порядку вправі вимагати дострокового погашення заборгованості за цим договором. 15 січня 2016 року позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про повернення суми позики, на яку відповідач не відреагувала та свідомо ухиляється від повернення коштів. Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 360000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов підтримав. Просив задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та розгляду справи у його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 20.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у сумі 360000 гривень в обмін на зобовязання позичальника по поверненню позики в термін і на умовах вказаних в Договорі. Позика надається на строк до 20.08.2016 року на умовах безвідсотковості, зворотності, строковості та належного виконання позичальником вимог Договору (а.с.9-11). У відповідності до ст. 1046 ч.1 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо субєктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника неустойки. За змістом ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як було встановлено судом, строк виконання зобовязання сторонами у договорі було визначено 20.08.2016 року. Крім того, пунктом 4.1 Договору визначено, що позикодавець в односторонньому порядку вправі вимагати дострокового погашення за цим договором. У випадку не виконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобовязань за цим Договором протягом терміну, зазначеного в направленій письмовій вимозі, позикодавець вправі стягнути заборгованість у судовому порядку. Таким чином, позивач мав право вимагати повернення суми боргу від відповідача у будь-який час. 15.01.2016 року [PERSON] було надіслано письмову вимогу на імя [PERSON] про повернення суми позики в строк до 01.02.2016 року (а.с.12), на яку останній не відреагував. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved