Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] мешканця [INFO] , про визнання недійсним договору про поділ часток у спадщині та визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна . В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить його задовольнити , при цьому пояснив , що проживає за вище зазначеною адресою. 05.05.2006 року померла його мати [PERSON] , оскільки він проживав в одному будинку з матірю то вважає , що прийняв спадщину . 24.03.2016 року підписав у нотаріуса з своїм братом [PERSON] ( відповідачем ) договір про поділ часток у спадщині відповідно до якого відповідач отримав у спадщину ? частину житлового будинку розташованого в м. Олевськ Житомирської області по вул. Московська , 9 , а йому залишилися вклади , які належали спадкодавцю і знаходяться в АТ « Ощадний банк України » . Довідавшись , що на вкладах в банку відсутні заощадження спадкодавця він вирішив звернутися до суду . Крім того пояснив , що на обліку у нарколога та психіатра не перебуває , при підписанні договору нотаріус розяснював йому права, вважає , що при підписанні договору про поділ майна відповідач ввів його в оману. Представник позивача позовні вимоги підтримав і пояснив , що його довіритель є дієздатною особою на психічні розлади не страждає , на обліку у нарколога або психіатра не перебуває , деякий час добровільно лікувався від алкогольної залежності , при підписанні договору у нотаріуса був у адекватному стані і розумів сутність договору вважаючи договір справедливим . Нотаріус в свою чергу при посвідченні договору не перевірив наявність вкладів в банку спадкодавця ,тобто відійшов від принципу рівності сторін , а також не зазначив в договорі наявність дієздатності сторін та інвентаризаційну вартість ? частини спадкового будинку . Відповідач позов не визнав і пояснив , що при укладанні у нотаріуса договору про поділ часток у спадщині позивач був у нормальному стані і розумів свої дії , звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини , добровільно підписав договір запропонований відповідачем ([PERSON]П.) . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус [PERSON] суду показав , що 24.03.2016 року , в приміщенні нотаріальної контори , за волевиявленням сторін уклав договір про поділ часток у спадщині . При вчиненні нотаріальних дій сторонам були розяснені їх права і обовязки . Заповідального розпорядження у справі не було , залишок на вкладі в банку складав 388,50 гривень . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив , що сторони є його рідними братами . Після смерті матері залишилася спадщина , ще за життя мати говорила , що будинок слід розділити між сторонами , вкладів в ощадному банку у матері не було . Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] оскільки надання медичної допомоги позивачу 23-24.03.2016 року не має відношення до предмету спору. Судом встановлено , що 05.05.2006 року померла [PERSON] , яка є матірю позивача та відповідача. 24.03.2016 року позивач з братом [PERSON] ( відповідачем у справі ) уклали договір про поділ часток у спадщині , який був посвідчений нотаріусом , відповідно до якого відповідач отримав у спадщину ? частину житлового будинку розташованого в м. Олевськ Житомирської області по вул. Московська , 9 , а йому залишилися вклади , які належали спадкодавцю і знаходяться в АТ « Ощадний банк України » ( а.с.10 ). Довідавшись , що на вкладах в банку відсутні заощадження спадкодавця позивач звернутися до суду з відповідним позовом ( а.с.2-4 ) . Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно правовими актами , а саме : Так , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання ; кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства , зазначено в ст. 15 ЦК . Відповідно до ч.1,2 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог , які встановлені частиною першою , третьою , пятою та шостою статті 203 цього Кодексу ; недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ). Власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном , зазначено в ч.І ст. 317 ЦК . Власник володіє , користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд , зазначено в ч.І ст. 319 ЦК . Дослідивши зміст спірного договору про поділ часток у спадщині від 24.03.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем суд приходить до висновку, що в договорі виключені та обмежені права позивача на спадшину за законом стосовно спадкової маси , оскільки існування предмету договору , у виді заощаджень в Ощадбанку нотаріусом , та іншими особами , у тому числі спадкоємцями не перевірено , а тому суд вважає , що при розподілі часток спадкового майна ( житлового будинку ) позивачу була визначена не існуюча спадкова маса , тобто було порушено принцип рівності часток . Крім того в договорі не зазначена вартість часток , що взагалі не уможливлює складання такого договору . Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п. 26 зазначено наступне : при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. У разі виникнення спору між спадкоємцями щодо виділу їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку (частина перша статті 1279 ЦК) суд повинен враховувати використання цього майна одним із спадкоємців, тривалість такого користування, призначення цих предметів, інші обставини, які мають істотне значення. А тому укладаючи вище зазначений договір було порушено принцип рівності часток у спадщині , чого не перевірив нотаріус посвідчуючи договір . В ст. 225 ЦК України, передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Суд не бере до уваги пояснення позивача , що на момент укладення зазначеного правочину , перебував в стані алкогольної залежності в звязку з чим був весь час в стані спянніння , через що не усвідомлював що підписує правочин за яким його частка у спадщині відходить іншому спадкоємцеві в рахунок неіснуючої частини спадщини у виді вкладу в Ощадбанку , оскільки сторонами та особою , яка укладала договір ( нотаріусом ) не було надано доказів недієздатності позивача або перебування останнього у стані алкогольного спяніння . Як убачається в матеріалах справи позивач на обліку в наркологічному та психіатричному кабінеті КП Олевської ЦРЛ не перебуває ( а.с.37,38 ) , поліцією в стані алкогольного спяніння не затримувався ( а.с. 39 ) . Саме собі надання медичної допомоги на дому , повязаної з надмірним вживанням алкоголю , позивачу не може свідчити про те , що останній не міг усвідомлювати свої дії при підписанні угоди у нотаріуса. 12.04.2018 року судом було відмовлено представнику відповідача про призначення судової - психіатричної експертизи позивачу з метою встановлення чи страждав позивач психічними розладами при підписанні договору , оскільки предметом доказування у справі є визнання недійсним правовстановлюючого документа в частині виділення рівних часток у спадковому майні , а не дії позивача при підписанні правовстановлюючого документа . Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, (ст. 1261 ЦК України ). Суд розглянувши матеріали справи , дослідивши письмові докази , заслухавши пояснення сторін та показання свідків приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню частково , оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину шляхом проживання із спадкодавцем однією сімєю ( спадкова справа № 04/16 заведена 12.02.2016 року нотаріусом Олевського районного нотаріального округу ) , а договір про розподіл часток у спадщині є нікчемним в частині розподілу часток нерухомого майна у спадщині , яка залишилася після померлої 05.05.2006 року [PERSON] тому суд вважає за необхідне прийняти наступне рішення : - визнати недійсним договір про поділ часток у спадщині від 24.03.2016 року , зареєстрований в реєстрі № 172 , НАТ 863037 , укладений приватним нотаріусом [PERSON] в м. Олевськ Житомирської області , між [PERSON] та [PERSON] в частині розподілу часток нерухомого майна у спадщині , яка залишилася після померлої 05.05.2006 року [PERSON] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадщину , що залишилася після померлої 05.05.2006 року [PERSON] , а саме на ? частину житлового будинку розташованого в м. Олевськ по вул. Московській , 9 .

Outcome: partial