overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі- продажу квартири від 21.01.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрованого 29.01.2008р. в Київському міському БТІ за реєстровим номером 766. У спірній квартирі зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON], який з грудня 2015року у квартирі не проживає без поважних причин не проживає у квартирі, чим порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні квартирі відповідачу ніхто не створював і не створю наразі. Просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] дійсно належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу квартири від 21.01.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрованого 29.01.2008р. в Київському міському БТІ за реєстровим номером 766 (а.с. 5). Відповідно до довідки №87/4570 від 02.06.2017 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON] (а.с. 20). Згідно відповіді Оболонського УП ГУ НП в м. Києві від 26.02.2018 безпосередніх звернень з усними чи письмовими заявами з приводу створення будь-яких перешкод у користуванні квартирою, неможливості проживання в ній за місцем реєстрації: : [ADDRESS], від громадянина [PERSON] до Оболонського УП не надходило (а.с. 10). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що позивачу та членам її родини на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1997 р. виданого державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва. У спірній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON], який з липня 2016року у квартирі не проживає без поважних причин, чим порушує права власників на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні квартирі відповідачу ніхто не створював і не створю наразі. Просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 164 по вул.. Малиновського11 в м. Києві. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та членам її сім»ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях, згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1997 р. виданого державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва (а.с. 8). Відповідно до довідки №81/414 від 01.02.2017 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована колишня дружина її сина, [PERSON] . З серпня 2019 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Оскільки відповідачка зареєстрована, але не проживає у вказаному будинку, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без участі позивача. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, свою правову позицію суду не повідомив, відзиву не надав. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.9-10). Згідно довідки № 864 від 08.09.2020 року, видної Павлівською сільською радою, [PERSON] , [INFO] прописана за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з серпня 2019 року (а.с.11). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Разом із позивачем також зареєстрований і відповідач, проте він не проживає за вказаною адресою з 2013 року. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє позивача можливості оформити належним чином субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] (а.с.4-5). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24.05.2021 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Також зареєстрований за вказаною адресою [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає з січня 2013 року (а.с.8). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного облік.Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві приватної власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності. Рішенням Мінського районного суду м. Києва встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме [PERSON] виділено кімнату площею 14.9 кв. м., а житлову кімнату площею 16,6 кв. м., кухня 7 кв. м., ванну 1,9кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор 6.2 кв.м. залишено в загальному користуванні. У спірній квартирі зареєстровані - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка більше десяти років у квартирі не проживає без поважних причин, чим порушує права власника на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні квартирі відповідачу ніхто не створював і не створю наразі. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надала, явку представника не забезпечила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності. Рішенням Мінського районного суду м. Києва встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме [PERSON] виділено кімнату площею 14.9 кв. м., а житлову кімнату площею 16,6 кв. м., кухня 7 кв. м., ванну 1,9кв.м., туалет 0,9 кв.м., коридор 6.2 кв.м. залишено в загальному користуванні( а.с.12-). Згідно довідки про склад сім`ї у спірній квартирі зареєстровані - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] ( а.с.13). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідачі у спірній квартирі не проживають, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 12 Б, кв.30 Позов мотивовано тим, що позивач є відповідальним квартиронаймачем вказаної квартири, яка не є приватизованою, відповідач не проживає в ній з 2009 року, являється дочкою позивача - [PERSON], не несе витрат на утримання квартири, у звязку із чим позивач несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг у підвищеному розмірі. Всі спроби позивача мирно вирішити питання про поділ комунальних витрат не дали позитивних результатів, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, заяви про розгляд справи без її участі не надала, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Треті особи в судове засідання не зявились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем квартири за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 12 Б, кв.30. Відповідач зареєстрована в даній квартирі з 21.03.2003 року, що підтверджується відповідною довідкою № 104/14.01.16(а.с.3), в квартирі не проживає з 2009 року, оплату за житлово-комунальні послуги не несе, що підтверджується актом КП ЖКС «Черьомушки» (а.с.5). Позивач, [PERSON], являється інвалідом 1-ї групи по зору, що підтверджується медичною довідкою серії 10АА № 929918(а.с.6) За таких обставин, враховуючи положення ст. 71 ЖК України, ст. 383, 391 ЦК України, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстраційного обліку , посилаючись на те, що 15.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 60 про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку , на підставі якого відповідачу було видано ордер № 2 серія - 291 . Згідно вказаного ордеру , відповідачу була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS]. Відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку на протязі всього терміну навчання в університеті . Відповідно до наказу №13-с від 31.01.2014 року відповідача було відраховано з контингенту студентів за академічну неуспішність . Тому просили визнати відповідача таким , що втратив право на житлове приміщення та зняти його з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні . Представник позивача у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про день та час слухання справи повідомлений , причини неявки суду невідомі . Представник третьої особи - Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі . Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 60 про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку , на підставі якого відповідачу було видано ордер № 2 серія - 291. Згідно зазначеного ордеру , відповідачу як студенту денної форми навчання була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS] , розміром 16.5 кв.м. Відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку протязі всього терміну навчання в університеті Відповідно до наказу № 13 - с від 31.01.2014 року [PERSON] було відраховано з контингенту студентів за академічну неуспішність . Згідно акту № 4 від 2014 року , відповідач не мешкає у вищевказаному житловому приміщенні більше 6 місяців і місце його знаходження невідоме . Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України , у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в ніше жиле приміщення в тому ж населеному пункті , договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття та втрачається право користування цим жилим приміщенням . Таким чином суд вважає встановленим той факт, що відповідач не проживає в кімнаті [ADDRESS] і тому підлягає зняттю з реєстраційного обліку у зазначеному приміщенні . Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 243,60 грн. також підлягає стягненню з відповідача користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщення та зняття з реєстраційного обліку , посилаючись на те, що у 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку , на підставі якого відповідачу було видано ордер № 2 серія -75 . Згідно вказаного ордеру , відповідачу була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS]. Відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку на протязі всього терміну навчання в університеті . Відповідно до наказу №97 су від 30.01.2015 року відповідача було відраховано з контингенту студентів за академічну неуспішність . Тому просили визнати відповідача таким , що втратив право на житлове приміщення та зняти його з реєстраційного обліку в зазначеному житловому приміщенні . Представник позивача у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про день та час слухання справи повідомлений , причини неявки суду невідомі . Представник третьої особи - ГУ МВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі . Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву представника позивача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 1в 2013 році між позивачем та відповідачем було укладено договір № 29 про надання приміщення для тимчасового проживання в гуртожитку , на підставі якого відповідачу було видано ордер № 2 серія - 75. Згідно зазначеного ордеру , відповідачу як студенту денної форми навчання була надана житлова площа у гуртожитку [ADDRESS] , розміром 16.5 кв.м. Відповідачу було дозволено мешкати в гуртожитку протязі всього терміну навчання в університеті . Відповідно до наказу № 97 су від 30.01.2015 року [PERSON] було відраховано з контингенту студентів за академічну неуспішність . Згідно акту № 1 від 2015 року , відповідач не мешкає у вищевказаному житловому приміщенні більше 6 місяців і місце його знаходження невідоме . Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України , у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в ніше жиле приміщення в тому ж населеному пункті , договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття та втрачається право користування цим жилим приміщенням . Таким чином суд вважає встановленим той факт, що відповідач не проживає в кімнаті [ADDRESS] і тому підлягає зняттю з реєстраційного обліку у зазначеному приміщенні . Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 243,60 грн. також підлягає стягненню з відповідача користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved