Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягав на встановлені факту того, що житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ворошилова, 43-а, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область, належить на праві приватної власності [PERSON], та на визнанні за ним, [PERSON], права приватної власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ворошилова, 43-а, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2004 року між позивачем по справі та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ворошилова, 43-а, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область, про що [PERSON] власноруч написав розписку про отримання віл [PERSON] 45000 (сорок пять тисяч) грн. за проданий ним житловий будинок. Факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ворошилова, 43-а, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область, [PERSON] підтверджується: будівельним паспортом на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON], технічним паспортом на житловий будинок за реєстровим номером 237. Однак нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку, позивач позбавлений можливості, через те, що відповідач з моменту написання розписки про отримання коштів а саме, з 03 грудня 2004 року ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на свою постійну зайнятість, з приводу чого у них виник спір. Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі. Достеменно встановлено, що позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуюсь даним нерухомим майном, доглядає, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Ворошилова, 43-а, с. Вестерничани, Котовський район, Одеська область, значно перевищує 10 років, то позивач має право на визнання за ним права власності на зазначений вище житловий будинок.

Outcome: approved