Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати між сторонами шлюб та визнати за позивачем право власності на 1/3 ідеальну частину житлового будиноку загальною площею 264,8 кв.м, що розташований за адресою м. Дрогобич Львівської області, провул. Промисловий, 2;1/3 ідеальну частину земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка);1/3 ідеальну частину земельної ділянки площею 0,0313 га. кадастровий номер [NUMBER] призначена для ведення особистого селянського господарства. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було укладено 11.08.1994 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 385. У березні минулого року стосунки сторін погіршились, через сварки і суперечки. Позивач переконаний, що шлюб між сторонами існує лише формально, подружжя не проживає разом та не підтримує шлюбних відносин. Через несумісність характерів та різне бачення життєвих проблем, сторони позивач та відповідачка не змогли створити міцної сім'ї, а тому подальше проживання в шлюбних відносинах є неможливе. Також відповідач зазначив, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою, останньою було побудовано житловий будинок загальною площею 264,8 кв.м, що розташований за адресою м. Дрогобич Львівської області, провул. Промисловий, 2, набутоземельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) таземельну ділянку площею 0,0313 га кадастровий номер [NUMBER] , яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Відповідач оцінює свою участь у будівництві будинку на 1/3, а тому вважає що має право на 1/3 ідеальну частину відповідного будинку та земельних ділянок. В судовому засіданні сторони подали заяву про визнання мирової угоди та текст самої угоди, яким визначили порядок розподілу майна та погодились на розірвання шлюбу. Позивач підтримав вимоги про розірвання шлюбу, відповідачка в судовому засіданні такі вимоги визнала. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.10.1995 року, який зареєстровано відділом РАЦС Дрогобицького МУЮ Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 385 та видане свідоцтво серії [NUMBER] (а/с 5). Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Враховуючи наведені обставини, та те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved