Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] міська рада Вінницької області про усунення порушень права власності земельної ділянки шляхом відновлення стану земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №422284 він є власником земельної ділянки площею 0,0021 га у межах згідно з планом , призначеної для будівництва індивідуальних гаражів. Здійснити своє право на земельну ділянку він не має можливості, так як відповідач [PERSON] на даній земельній ділянці, порушуючи його право власності, виставив свій металевий гараж і не дає згоди на його перенесення. [PERSON] міський голова [PERSON] вихідним листом №174 від 26.06.2015 констатував факт незаконного користування земельної ділянки [PERSON], яку він приватизував. Відповідно до комісійного акту [PERSON] міської ради від 16.06.2015, металевий гараж, який належить [PERSON], розташований на його земельній ділянці по вул.Леніна,21 в м. Тульчині. Суміжні землевласники, в тому числі і міська рада, з встановленими межами погодилися. Відповідно до вимог ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Так як відповідач в добровільному порядку не забрав свій металевий гараж з належної йому земельної ділянки, то він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить усунути перешкоди щодо здійснення його права власності на належну йому земельну ділянку, шляхом відновлення її стану до порушення його прав, а саме знесення металевого гаража [PERSON] Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Вінниччина» від 05.02.2016 року № 10 (23052 ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача представник [PERSON] міської ради Вінницької області в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Підтримує позовні вимоги позивача і просить позов задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність відповідача з постановленням заочного рішення, так як проти цього не заперечує позивач. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності\~ вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів є: 4) відновлення становища, яке існувало до порушення.\~ За приписами\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,0021 га у межах згідно з планом, призначеної для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої в м. Тульчин вул. Леніна, 21 Вінницької області що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №422284 (а.с.14). Проте, належним чином користуватися і розпоряджатися даною земельною ділянкою він не має можливості, так як на ній розташоване майно відповідача [PERSON], а саме металевий гараж, який останній не дає згоди на його перенесення. Даний факт підтверджується актом [PERSON] міської ради від 16.06.2015 (а.с.6-7), згідно якого комісією зафіксовано, що металевий гараж, який належить [PERSON], розташований на земельній ділянці по вул.Леніна, 21 в м.Тульчині, яка перебуває у власності [PERSON] згідно державного акту на право власності на землю серія ЯМ №422284. Суміжні землевласники, в тому числі і міська рада, з встановленими межами погодилися. Згідно акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 05.06.2015 (а.с.9), межі земельної ділянки, яка знаходиться на території м.Тульчині по вул.Леніна, 21 площею 0,0021 га, наданої власнику/користувачу земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 4 шт. Відповідно до ч. 2\~ст. 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку неправомірності, без передбачених законом підстав, зайняття відповідачем земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача. Тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.10\~ч.3,\~60\~ч.1,4 ЦПК України,\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду жодних доказів щодо існування його прав на належну позивачу земельну ділянку. Так, відповідач, вважаючи своє право на спірну земельну ділянку порушеним, у червні 2014 року звертався до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсними рішень [PERSON] міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Просив: 1) визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради 35 сесії 5 скликання № 860 від 23.06.2009 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] міської ради [PERSON], за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,0024 га для будівництва та обслуговування гаража, яка розташована по вул.Леніна у м.Тульчині; 2) визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради 17 сесії 6 скликання № 480 від 17.02.2012 щодо видачі державного акту серія ЯМ № 422284 [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована по вул. Леніна у м. Тульчині з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів; 3) скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 422284, що виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради, реєстр № 480, 17 сесії 6 скликання від 17.02.2012, площею 0,0021 га у межах згідно з планом, яка розташована по вул.Леніна у м.Тульчині, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер земельної ділянки 0524310100:01:006:0083. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.12.2014 (справа №148/1634/14-ц) у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Дане рішення суду від 17.12.2014 набуло законної сили 10.02.2015. Звертаючись до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні власністю, позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач вчиняє перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, не звільняє земельну ділянку від металевого гаража, що йому належать, внаслідок чого він позбавлений можливості користуватися своєю власністю. Відповідно до ч.2\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно\~ст.152 ч.2 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, визначених ч.3\~ст. 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосовування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 2\~ст. 212 ЗК України\~приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе поновити права позивача, шляхом звільнення даної земельної ділянки від металевого гаража, належного відповідачу, та приведення її у первісний стан. Суд вважає, що з огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства відповідачем не надано належних доказів які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.(а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved