Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води). В обґрунтування позову зазначив, що за період з 01.03.2011 року по 30.04.2018 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих позивачем відповідачу на адресу надання послуг: [ADDRESS], складає 14\~967 грн. 85 коп. Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна: квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] Посилаючись на вищезазначене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь КОНЦЕРНУ «МТМ» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 14\~967 грн. 85 коп. та судовий збір в сумі 1\~762 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10.01.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що КОНЦЕРН «МТМ» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою (а.с. 13). Відповідно до п. 2.1 Статуту КОНЦЕРНУ «МТМ», основною метою діяльності КОНЦЕРНУ «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, власником квартири за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, за р. № 749, від 22.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 11-12). Крім того, згідно з інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.01.2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 21.01.2010 року по теперішній час (а.с. 19). Таким чином, як випливає з матеріалів справи [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається КОНЦЕРН «МТМ». Особистий рахунок № 115315988 відкрито на [PERSON] Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] має заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.03.2011\~року по\~30.04.2018\~року в сумі 14\~967 грн. 85 коп., яку добровільно ним не сплачено (а.с. 7, 8-10). За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, власник квартири приватного житлового фонду зобовязаний оплачувати комунальні послуги. Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. КОНЦЕРН «МТМ» по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання. На підставі п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Згідно з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved