Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи вимоги тим, що 31 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.19204, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 85 343,40 грн. на купівлю автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти до 31 жовтня 2019 року та сплатити 19,99 % річних за користування кредитом, а з 1 липня 2013 року - 20,77% річних. Звертають увагу суду на те, що 9 листопада 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 11217, відповідно до умов якого, [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 910.19204 від 31 жовтня 2012 року передав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль DAEWOO LANOS, 2012 р. в., колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначають, що Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту та інших платежів щомісячно, однак 27 січня 2014 року припинив вносити кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 20 квітня 2015 року утворилась заборгованість по основному боргу у розмірі 69128,38 грн., по простроченому боргу - 9202,72 грн., по несплаченим відсоткам - 24006,29 грн., по строковим відсоткам - 846,90 грн., по пені за період з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року у розмірі 40545,49 грн., штрафи - 2133,59 грн., дебіторська заборгованість у розмірі 2185,84 грн., а всього в розмірі - 148 049,21 грн. Посилаючись на те, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 148 049,21 грн., та відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» банк набув права звернути стягнення на предмет застави, ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 62) просить: - вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль DAEWOO LANOS, 2012 р. в., колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та передати його Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819); - в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» за кредитним договором № 910.19204 від 31.10.2012 р., укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] в сумі 148 049,21 звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль DAEWOO LANOS, 2012 р. в., колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля); стягнути судові витрати. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує, причини неявки в судове засідання відповідача суду не відомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 31 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.19204, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 85 343,40 грн. на купівлю автомобіля DAEWOO LANOS, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти до 31 жовтня 2019 року та сплатити 19,99 % річних за користування кредитом (а.с.13). 9 листопада 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 11217, відповідно до умов якого, [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №910.19204 від 31 жовтня 2012 року передав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль DAEWOO LANOS, 2012 р. в., колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків (а.с. 24), відповідач [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, 27 січня 2014 року взагалі припинив вносити кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 20 квітня 2015 року утворилась заборгованість по основному боргу у розмірі 69128,38 грн., по простроченому боргу - 9202,72 грн., по несплаченим відсоткам - 24006,29 грн., по строковим відсоткам - 846,90 грн., по пені за період з 20 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року у розмірі 40545,49 грн., штрафи - 2133,59 грн., дебіторська заборгованість у розмірі 2185,84 грн., а всього в розмірі - 148 049,21 грн. Статті 526, 525, 610 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання , забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання , забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання , необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до норм ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. У п.п. 3.1. договору застави сторони передбачили право банку у випадку наявності підстав для звернення стягнення на предмет застави, вилучити разом з документами та ключами від нього, а у 5.1 - 5.2. договору застави сторони передбачили право банку звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, за рішенням суду шляхом продажу предмету застави третій особі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність права позивача вимагати вилучити предмет застави та звернути стягнення на нього в рахунок наявної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідність задоволення його позову, згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України на користь останнього підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1480,49 грн., На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 525, , 572, 576, 589, 590, 591, 589, 590, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу»,

Outcome: approved