Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позову зазначила, що 04 серпня 2020 року нею була придбана квартира за адресою [ADDRESS] . 02 жовтня 2020 року вона звернулась із заявою до КП «Теплоенерго» про проведення перерахунку та приведення особового рахунку до значення 0 (нуль) або відкриття нового особового рахунку у зв`язку з обов`язком підприємства проводити перерахунок згідно ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та. п.п. 16 п.32 Постанова Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у випадку ненадання послуг. Послуги їй не надавались до 04 серпня 2020 року, оскільки вона не мала жодного відношення до вищезгаданої квартири. У своїй відповіді від 28.10.2020 на заяву позивача відповідач вказує, що перерахунок є його правом, та не є обов`язком. Але разом з цією відповіддю направляє підписаний зі свого боку договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії від 28.10.2020, де пропонує стороною бути [PERSON] за адресою [ADDRESS] особовий рахунок [NUMBER] . В договорі в п.47 «Виконавець зобов`язаний» п.п. 5 вказано наступне «розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідні перерахунку розміру плати за послугу в разі її ненадання...». Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу від 04 серпня 2020 року, згідно з яким позивачка стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). У зв`язку з вказаним, позивач просила суд зобов`язати відповідача провести перерахунок по особовому рахунку [NUMBER] та виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників за період до 04 серпня 2020 року. Представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що укладення договору з індивідуальним споживачем про надання послуг постачання теплової енергії не примушує позивачку до вчинення певних дій зі сплати заборгованості, що виникла у попереднього власника. особовий рахунок - це номерний елемент, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Переоформлення відбувається лише за прізвищем, ім`ям, по-батькові власника. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Особовий рахунок № [NUMBER] , закріплений за адресою [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і виключення з цього господарського документу будь-яких сум є правом підприємства, але ніяким чином не обов`язком. За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивачка повинна була переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, зокрема за послуги з централізованого опалення, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам, що впроваджено звичаєм ділового обороту. Позивачем не зазначено що послуги централізованого опалення до кватири за адресою [ADDRESS] не надаються, надаються не в повному обсязі або неналежної якості. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що квартира\~за адресою\~ [ADDRESS] \~належить позивачу\~ відповідно\~до договору\~купівлі-продажу\~квартири HOP\~№ 189073,\~укладеного 04\~серпня 2020\~року та\~посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. 28 жовтня 2020 року між сторонами по справі укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення, нарахування оплати за отриману послугу здійснюється на особовий рахунок № [NUMBER] Станом на 01.08.2020 року заборгованість за основним рахунком становить 32619,28 грн., а станом на березень 2021 року 39821,37 грн. відповідно до роздруківки з о/р № 8-801892. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. При цьому договір купівлі-продажу від 04 серпня 2020 року, згідно з яким позивач стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Стаття 7 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» присвячена обов`язкам співвласників багатоквартирного будинку. Положеннями цієї статті є встановлення у її частині другій правила, відповідно до якого кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Крім того, частина третя цієї ж статті передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вищеприведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги . Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Адже згідно з частиною першою статті 2 Закон України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічні висновки містяться у постанові ВСУ від 01.09.2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20). Статтями 3, 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved