Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 січня 1979 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем припинено з грудня 2014 року внаслідок постійних сварок та суперечок, вживання відповідачем спиртних напоїв, втрати поваги. На даний час спільне господарство не ведеться, шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують, шлюб носить формальний характер, примирення неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених в позові. Додатково зазначив, що проживав в квартирі разом з дружиною, двома синами, невістками та онуками, на даний час мешкає в селі. Шлюбно-сімейних стосунків з дружиною він не підтримує з 2013 року. Сімейне життя не склалось внаслідок того, що дружина зловживає спиртними напоями, він втратив до неї почуття любові та поваги, не бажає нести відповідальність за її дії. Позивач зазначив, що його рішення про необхідність розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала, посилаючись на те, що вона проживала з позивачем разом в селі Євминка Чернігівської області протягом двох років і одного разу у них виникла сварка на побутовому ґрунті, з того часу вони близько року не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, позивач залишився проживати в селі. Вказала, що вони з позивачем прожили разом 36 років, виховали двох дітей, сварок було багато, проте вона не бажає розривати шлюб, оскільки позивач раніше зловживав спиртними напоями, а тепер хворий, і вона хвилюється, що коли йому стане погано, то ніхто не допоможе, а вона бажає турбуватися про нього, хоча позивач на примирення не погоджується. На думку відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом під впливом невістки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 19 січня 1979 року, актовий запис №120. Сторони мають двох повнолітніх синів. З пояснень сторін вбачається, що вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства з грудня 2014 року внаслідок постійних сварок та суперечок. Ухвалою суду від 19 жовтня 2015 року, викладеною в протокольній формі, сторонам, за клопотанням відповідача, надавався строк для примирення до 01 грудня 2015 року. Після закінчення цього строку позивач наполягає на тому, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем він не збирається. Позивач зазначив, що його рішення про необхідність розірвання шлюбу є остаточним. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного, з урахуванням того, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі ст. ст. 21, 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved