Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Дружба» на території Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області розміром 6,47 га в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 12.09.2001 за №920 на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 30.05.1996 №216-р. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері як спадкоємець першої черги, йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) та неможливістю видачі дублікату вказаного вище сертифікату. Оскільки у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) він не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, сертифікат на право на земельну частку (пай) в ході переоформлення спадкової справи був загублений, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у підготовче засідання не з'явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін регулюються ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Згідно з ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Судом встановлено, що [INFO] у с.Диківка Знам'янського району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно зі свідоцтвом про народження від 12.11.1954 серії [NUMBER] позивач є рідним сином [PERSON] Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконкому місцевої ради про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, довідки про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі, оплачувались комунальні послуги,запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, державного акту про право приватної власності на землю тощо. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області від 08.12.2017 за №814, [PERSON] з 1955 року і по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. Разом з нею проживав та був зареєстрований позивач. Заповіт від імені [PERSON] в Диківській сільській раді не посвідчувався. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Знам'янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області 17.02.1999 заведена спадкова справа №38, заява про прийняття спадщини надійшла від позивача 17.02.1999, який є її сином. Інші спадкоємці відсутні. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2018 №613/02-31 державним нотаріусом Знам'янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Гаврилюком П.П. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) розміром 6,47 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в КСП «Дружба» Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) та неможливістю видачі дублікату вказаного вище сертифікату. З архівної довідки від 11.02.2019 та довідки №85 від 11.02.2019, виданих Диківською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області вбачається, що померла [PERSON] з 1929 року була членом колгоспу «Дружба» с.Диківка, а саме працювала разнорабочою з 1950 року по 1969 рік. В ході розпаювання колективних земель КСП «Дружба» [PERSON] отримала сертифікат на земельну ділянку [NUMBER] площею 6,47 у.о., під який була зарезервована земельна частка (пай) [NUMBER]. Відповідно до інформаційного листа Відділу у Знам'янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 07.05.2018 №29-11-0.24-621/112-18 [PERSON] не була внесена до списку громадян - членів КСП «Дружба» Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, що підтверджується додатком (список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства) №1 до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого 27.03.1996 №6. Згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Дружба» Диківської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований 12.09.2001 за №920 на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 30.05.1996 №216-р у розмірі земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 6,47, що посвідчує її право на дану земельну ділянку. Відмітка (підпис) про отримання вказаного вище сертифікату в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Диківській сільській раді наявна, прізвище отримувача в книзі не зазначено. Також Відділ у Знам'янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у зазначеному листі звертає увагу, що навіть при відсутності прізвища у додатку (списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства) №1 до державного акту на право колективної власності по Диківській сільській раді було видано сертифікат на земельну частку (пай) через п'ять років після смерті [PERSON] У газеті «Сільське життя» від 08.02.2019 №6 (2213) позивачем розміщено оголошення про втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], та вважати його недійсним. Згідно зі ст.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі підприємству в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто дія сертифікату на право на земельну часту (пай) не обмежена в часі та сертифікат є належним правовстановлюючим документом до моменту виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» № 2114-XII від 14.02.1992 пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатись своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за законом, прийняв спадщину після смерті матері шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, а тому з часу відкриття спадщини вона належить позивачу, який має право на спадкування вищезазначеного права на земельну частку (пай). Однак відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), яке є об'єктом спадкування, є перешкодою у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивача. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову, те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, однак через відсутність документа, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) та неможливістю видачі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай), у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, а тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved