Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Тернівський міський сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свою позовну вимогу мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності вона є власником будинку [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстровано місце постійного проживання відповідача, але він у належному їй будинку не мешкає, у нього є інше житло за адресою [ADDRESS], де він і мешкає. Відповідач не є членом її сім`ї, а тому його реєстрація в будинку обмежує її права, як власника будинку. Просить усунути перешкоди у користуванні нею майном, позбавивши відповідача права користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить розглядати справу за її відсутності. Згодна на винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідрмлення. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Тернівського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про час ы місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на жилий будинок від 22.03.2000 р., виданого на підставі рішення Тернівської міської ради народних депутатів №111 від 15.03.2000 р., [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], який зареєстрований у Тернівському БТІ на право особистої власності за [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на право власності на жилий будинок. Згідно домової книги для прописки громадян, проживаючих в [ADDRESS] [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 23.03.2010 р. Відповідно до довідки квартального комітету №12 від 18.02.2014 р., відповідач в будинку [ADDRESS], не проживає. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем мешкання фізичної особи є житловий будинок, квартира чи інше приміщення гідне для мешкання в населеному пункті, в якому особа мешкає постійно або тимчасово. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ухвалою суду від 11.04.2014 р. відмовлено у відкритті провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Тернівський міський сектор ГУ ДМС у Дніпропетровській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в частині позовних вимог, які стосуються зобов'язання Тернівського міського сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач не проживає в зазначеному приміщенні, з урахуванням вимог ст.ст. 64,156 ЖК України, ч.2 ст.3 СК України суд приходить до висновку, що відповідач не був та не є членом сім'ї позивача, та на підставі зазначеного суд приходить до висновку, що до даних правовідносини можуть бути застосовані вимоги ст.ст. 317,319,321,391 ЦК України, тому суд вважає за можливе усунути [PERSON] перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS], позбавивши [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], також слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved