Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22063,55 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.11.2005 року з відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачем отримано кредит у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Станом на 30.09.2013 року заборгованість відповідача перед банком складає 22063,55 грн., в тому числі: 5506,38 грн.- заборгованності по кредиту, 15030,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1026,84 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути заборгованність за кредитом та судові витрати по справі. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22063,55 грн., позов задоволено. З відповідача стягнуто заборгованість на користь позивача в повному обсязі. 23.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення 25.02.2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Рішення суду від 13.01.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22063,55 грн. скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове не з'явився, засідання подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги позивача не визнала посилаючись на їх безпідставність. Просить в задоволенні позову відмовити застосувавши строки позовної давності, справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]укладено Кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте з жовтня 2006 року відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, кредитний договір між сторонами не розірвано. Крім того, згідно з 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий самий строк. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку кредитної заборгованості, доданої до позову, судом встановлено, що прострочена заборгованість за кредитом у заявленому у позові розмірі виникла в 2006 році. В подальшому судом не встановлено дій відповідача, які свідчили б на користь переривання перебігу строку позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із заявою про поновлення строку позивач не звертався. З огляду на те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу; прострочена заборгованість виникла в 2006 році, отже на час пред'явлення позивачем цього позову 05.11.2013 року позовна давність сплила, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, ч.1 ст.1054, ст. 256-258 ЦК України,

Outcome: dismissed