Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні взаємини між ними припинені два роки, вони мають різні погляди на життя, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги та довіри один до одного. На даний час вони проживають окремо, не спілкуються, шляхів до примирення та збереження сімї ніхто з них не шукає і не бажає. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 лютого 1964 року у Бюро запису актів громадянського стану міста Ангарська Іркутської області, за актовим записом №205. Подружні стосунки між сторонами припинено, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною його рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що вказує на відсутность з її сторони зацікавленості у збереженні шлюбу. Таким чином суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved