Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги (факторингу) від 17.12.2012 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» укладено кредитний договір № 1686, за умовами якого позичальник отримала від банку кредитні кошти в сумі 59400 доларів США, з кінцевим терміном повернення 02 жовтня 2027 року та сплатою 13% річних плати за користування кредитними коштами. 03.10.2007 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» укладено договір поруки №1686, за яким поручитель у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686 зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги (факторингу), за умовами якого Банком було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі кредитних договорів, зокрема і по кредитному договору, укладеному між Банком та [PERSON] Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.12.2015 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги повністю задоволено та стягнуто солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686 в сумі 1338322,60 грн., а саме за кредитом 732922,43 грн., за відсотками 497207,54 грн., пеня за останній рік 108192,63 грн., а також по 1827 грн. судового збору з кожного. Позивач вказує, що відступлення права вимоги сплати заборгованості за кредитним договором, відносно якої винесено судове рішення, не відповідає положенням чинного законодавства, яким не передбачено відступлення виконання права вимоги до боржника-фізичної особи. Також зазначив, що у відповідача відсутня будь-яка ліцензія, що не тільки унеможливлює виконання відповідачем умов договору, а й позбавляє позивача можливості виконувати умови первісного договору. Крім того, вказав, що він не був стороною договору факторингу, проте вказаний правочин стосується його прав та обов'язків як поручителя за кредитним договором, а незаконність оспорюваного правочину порушує право позивача на укладення додаткових угод з належним кредитором, спрямованих на взаємовигідну зміну умов та строків виконання зобов'язання, мирових угод, позбавляє можливості виконати зобов'язання за кредитним договором перед належним кредитором, може призвести до порушення прав позивача в майбутньому шляхом незаконного відчуження іпотечного майна на користь третьої особи. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір відступлення прав вимоги (факторингу) від 17.12.2012 року, укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що Цивільний кодекс України не містить обмежень щодо особи права вимоги грошових коштів, до якої відступлене за договором факторингу, і має вищу юридичну силу ніж розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на яке посилається позивач. Також представник зазначив, що відсутність валютної ліцензії не може бути підставою для визнання недійсними договорів факторингу, оскільки чинне законодавство не вимагає її наявності під час здійснення операцій факторингу. Крім того, представник зауважив, що позовна заява не містить посилань на те, яким саме чином порушені права позивача внаслідок укладення договору факторингу, адже заміна кредитора у зобов'язанні жодним чином не порушує права боржника. Представник третьої особи ПАТ «Промінвестбанк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено саме договір відступлення права вимоги (цесії), а не факторингу, тому позивач дійшов помилкового висновку щодо порушення вимог розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на яке він посилається. Також представник зазначив, що відступлення права вимоги не є валютною операцією, тому і валютна ліцензія на укладення оспорюваного правочину не була потрібна. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Заслухавши представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» укладено кредитний договір № 1686, за умовами якого позичальник отримала від банку кредитні кошти в сумі 59400 доларів США, з кінцевим терміном повернення 02 жовтня 2027 року та сплатою 13% річних плати за користування кредитними коштами. 03.10.2007 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» укладено договір поруки №1686, за яким поручитель у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686 зобов'язується виконати зобов'язання по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого Банком було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи» кредитний портфель та зобов'язалося сплатити за нього грошову винагороду. Внаслідок передачі (відступлення) кредитного портфеля за цим договором новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитним договорами (зокрема і по кредитному договору, укладеному між Банком та [PERSON]В.) та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Пунктом 1 договору факторингу визначено, що права вимоги за кредитами - це всі існуючі та майбутні, наявні та умовні права вимоги первісного кредитора до позичальників за кредитними договорами, включені до кредитного портфеля, який передається за цим договором, включаючи (але без обмежень) існуючі та майбутні, наявні та умовні права грошової вимоги первісного кредитора до позичальників щодо виконання (стягнення, повернення) грошових зобов'язань, що виникли та/або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитних договорів. Згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» витягу з реєстру боржників, до товариства перейшло право вимоги стягнення заборгованості з [PERSON] по кредитному договору від 03.10.2007 року №1686. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.12.2015 року, яке набрало законної сили 13.05.2016 року, у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги повністю задоволено та стягнуто солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03.10.2007 року №1686 в сумі 1338322,60 грн., а саме за кредитом 732922,43 грн., за відсотками 497207,54 грн., пеня за останній рік 108192,63 грн., а також по 1827 грн. судового збору з кожного. Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 24.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року, задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1686 від 03.10.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,1072га з розташованим на ній недобудованим житловим будинком, що розташований в смт. Ясіня, вул. Воловець Рухівського району Закарпатської області. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 514, 516 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, згідно оспорюваного договору відступлення права вимоги та згідно вищенаведеного рішення суду у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло право вимоги до [PERSON] по стягненню заборгованості за кредитним договором, яка включає в себе заборгованість по кредиту, нарахованим відсоткам та пені. Норми чинного законодавства не містять обмежень щодо можливості передачі на підставі договору відступлення права вимоги виконання зобов'язань за кредитним договором та сплати такої заборгованості. Посилання позивача на те, що у відповідача на вчинення оспорюваного правочину була відсутня ліцензія, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Укладення спірного договору, відповідно до положень ст.516 ЦК України, не потребує згоди позивача, як боржника, який зобов'язаний сплатити заборгованість за кредитним договором. Як вбачається з пояснень представників сторін, ні позичальник, ні поручитель за кредитним договором заборгованість по кредитному договору не погасив, тому зобов'язання за договором не припинилися. Крім того, після відступлення права вимоги судом було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відповідність оспорюваного договору вимогам законодавства та відсутність підстав, визначених ст.215 ЦК України, для визнання вказаного договору недійсним.

Outcome: dismissed