Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме даних про батька. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на протязі восьми років позивач та [PERSON] знаходяться у фактичних шлюбних відносинах. Під час цих відносин у них [INFO] народилася донька [PERSON], факт народження якої зареєстровано Біликівською сільською радою Миргородського району Полтавської області, відповідно до актового запису про народження № 06 від 02.10.2009 року. У відомостях про батька вказаний відповідач батьком цієї дитини, хоча в дійсності батьком його не являється. В дійсності батьком дитини є позивач. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем та за участю і підтримки з боку [PERSON] Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Тому позивач просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], 1982 року народження, та зобов'язати відділ державної РАЦС реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], за № 06 від 02.10.2009 року виконкомом Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON], 1984 року народження, число, місяць, рік народження дитини залишити без змін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та, будучи допитаним в якості свідка, дав суду показання, що з [PERSON] вони проживають разом вже майже 9 років. Познайомилися вони в м. Києві, де він на той час працював і згодом переїхали до його батьків в с. Самійлівка Козелецького району. Через 6 місяців [PERSON] завагітніла. Коли остання була на сьомому місяці вагітності, вони поїхали в м. Миргород, там і народилася [PERSON]. Коли [PERSON] не було ще року, вони знову повернулися до його батьків в с. Самійлівка. Відповідач [PERSON] взагалі не цікавиться життям [PERSON], її вихованням та утриманням повністю займається він, [PERSON] та його батьки. Представник позивача [PERSON] також підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року, яка занесена до журналу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, було залучено [PERSON]. В судове засідання 20 вересня 2016 року учасники процесу не з'явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Від третьої особи - [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В матеріалах справи також міститься заява [PERSON], подана раніше, про розгляд справи за його відсутності. Від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області також надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника вказаної установи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання 20 вересня 2016 року всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини, перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянства, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його чинено). Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] взяли шлюб 05 квітня 2000 року. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO]. В графі батько записаний [PERSON], в графі матір - [PERSON]. Згідно з довідкою, виданою Кіптівською сільською радою від 21.06.2016 року, [PERSON], [INFO], постійно проживає в [ADDRESS], з червня місяця 2011 року, виховується та матеріально утримується [PERSON]. В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що позивач з 2008 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], що підтверджено свідченнями позивача та допитаними в судовому засіданні свідками - батьками позивача - [PERSON] та [PERSON]. За твердженнями матері дитини [PERSON], які викладені в заяві, посвідченій нотаріально 16 вересня 2016 року, біологічним батьком її доньки [PERSON] є позивач [PERSON]. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною ту обставину, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. Згідно із ч.2 ст. 20 СК України у випадках, передбачених частиною першої цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим кодексом. У відповідності до п.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки під час розгляду даної справи не було заявлено клопотання про застосування позовної давності відносно вказаних правовідносин, суд не може її застосувати з власної ініціативи та за даних підстав відмовити у задоволенні позову, так як факт батьківства позивача знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених та перевірених судом доказів. З огляду на вищевикладене, позов слід задовольнити частково та визнати [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Києва, батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки с. Білики Миргородського району Полтавської області, яку народила [PERSON], [INFO], громадянка України, уродженка м. Єкатеринбурга, Росія. В задоволенні вимог до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області слід відмовити, оскільки на підставі рішення суду про визнання батьківства вказаний орган вносить відповідні записи за заявою особи, яка звертається до згаданого органу. Оскільки позивач ще до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області не звертався, його права, яка би потребували судового захисту, відповідачем не порушувалися. На підставі ст. 129 СК України,

Outcome: partial