Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. Донька позивача та відповідач зареєстрували шлюб, тоді позивач надав згоду на реєстрацію відповідача за вище зазначеною адресою, однак на теперішній час шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано. Відповідач не проживає в [ADDRESS] з травня 2017 року. Тому позивач вимушений звернутися з вищезазначеним позовом, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти заочного розгляду справи, просив справу розглянути без його участі. У відкрите судове засідання відповідач не з'явився з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа надала суду заяву згідно якої просила розглядати справу за відсутності їх представника та ухвалити законне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, [PERSON], є власником будинку [ADDRESS], згідно договору дарування від 08.10.1996 року серії [NUMBER], посвідчений державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Юрченко Л.Л. 09.08.2003 року донька позивача [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. На прохання доньки, позивач надав згоду на реєстрацію відповідача у будинку [ADDRESS]. За час подружнього життя донька позивача [PERSON] та відповідач проживали у зазначеному будинку. 02.08.2017 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі № 175/1885/17, шлюб між [PERSON] та відповідачем, розірвано. Таким чином, відповідач не проживає в [ADDRESS] з травня 2017 року, що підтверджується довідною голови вуличного комітету від 03.05.2018 року. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Конституція України є нормами прямої дії,які мають найвищу силу. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що реєстрацією відповідача в належному позивачу на праві власності житловому будинку порушуються законні права та інтереси позивача, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved