Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів ЧП «Аджалик» від 26.04.2013 року на яких були присутні мешканці с. Свердлове у кількості 141 особи в тому числі і відповідач було вирішено сотворити неприбуткове СТ «Аджалик» для будівництва підводного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове та розвідного газопроводу середнього тиску по всіх вулицях села Свердлове Комінтернівського району Одеської області. Дане рішення було прийнято одноголосно. Також було вирішено затвердити Статут СТ «Аджалик» та визначити його місцезнаходження [ADDRESS] . Крім того було затверджено склад правління СТ у кількості 14 осіб. Головою правління було обрано [PERSON] , секретарем - казначеєм [PERSON] на цих же зборах було затверджено рішення про укладення договору на виконання робіт з газифікації села з позивачем ТОВ «Чорноморська газова компанія», прийнятий тимчасовий Статут СТ «Аджалик» по газифікації села і прийнято рішення про його державну реєстрацію. 07.05.2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та тимчасовим кооперативом «Аджалик» було укладено договір «6/13 на виконання робіт з будівництва підземного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове Комінтернівського району Одеської області та розвідного газопроводу середнього тиску по селу Свердлове. За умовами договору підрядник (ТОВ «Чорноморська газова компанія») обумовив суму цільового патинового внеску у сумі 15000 грн. із гарантованих замовником (СТ «Аджалик») 450 абонентів та надав СТ безпроцентну розстрочку до 25 грудня 2014 року, про що з кожним абонентом було складено додаткову угоду. 10.06.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 220 на виконання робіт. 22.05.2013 року відбулося засідання СТ «Аджалик» на якому було вирішено питання про внесення змін щодо розміру пайового внеску , а також прийнято рішення про те, що укладення кожною особою договору - додатку до договору 6/13 від 07.05.2013 року та вважати його заявою про вступ до кооперативу. 25.10.2013 року тимчасовий кооператив «Аджалик» був зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як неприбуткове підприємство СТ «Аджалик - Газ» (код ЄДРПОУ 38846994). 06.11.2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та СТ «Аджалик - Газ» було укладено договір про газифікацію с. Свердлове на підставі договору № 6\\13 від 07.05.2013 р. Роботи з будівництва підводного газопроводу були розпочаті в липня і закінчені у вересні 2014 року. Станом на 01.01.2014 року ТОВ ЧГК було сплачено 1864,750 грн. замість обумовлених договором 3400000 грн. Станом на 01.01.2015 року заборгованість склала 300000 грн. Ця ситуація виникла у зв`язку з тим, що замість 450 абонентів було підключено 253. У зав`язку з чим на засіданні правління СТ. Аджалик - Газ» було прийнято рішення про розподілення суми заборгованості на всіх членів СТ, що склало 12000 грн., а для нових членів СТ встановлено суму пайового внеску у сумі 35000 грн. ТОВ «ЧКГ» продовжила термін сплати пайового до 25.12.2015 року. Про згоду продовжити виплати відповідач [PERSON] надав відповідну розписку, проте своїх зобов`язань не виконує , хоча з жовтня 2014 року користується газом. Борг [PERSON] перед ТОВ «ЧГК» складає 11440 грн. У межах договору № 6/13 від 07.05.2013 року сторони домовились про вартість будівництва та об`єму виконаних робіт. Проте незважаючи на повне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором та розпискою, відповідач не виплачує заборгованість та продовжує користуватися природним газом на протязі року. Згідно Статуту «Аджалик -Газ» метою його створення, є газифікація села та покращення побутових умов громадян, що мешкають у с. Свердлове. Відповідно до п. 6.4. Статуту СТ у разі порушення строків внесення членських та цільових внесків член СТ сплачує штраф у розмірі 0,1 проценту від несплаченої суми за кожен день прострочки. Таким чином просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Чорноморська газова компанія» 11 440 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сметюх В.С. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Додатково зазначила, що представники відповідача не заперечують факту підписання розписки [PERSON] . Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що відповідач виконав усі умови договору, у разі наявності будь якої заборгованості вони були б відключені від газопостачання. Відповідач надав письмові заперечення у яких зокрема зазначив, що він не є членом СТ «Аджалик - газ», та не збирається сплачувати грошові кошти за осіб, які не стали вкладати гроші за підключення газу до своїх будинків. Додатково зазначив, що жодних розписок від не підписував /а.с. 111/. Представник третьої особи - Юзефович Н.М. - підтримала позицію представника позивача. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів ЧП «Аджалик» від 26.04.2013 року на яких були присутні мешканці с. Свердлове у кількості 141 особи, одноголосно було вирішено сотворити неприбуткове СТ «Аджалик» для будівництва підводного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове та розвідного газопроводу середнього тиску по всіх вулицях села Свердлове Комінтернівського району Одеської області. Також було вирішено затвердити Статут СТ «Аджалик» та визначити його місцезнаходження [ADDRESS] - а. /а.с. 23/. 07 травня 2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та тимчасовим кооперативом «Аджалик» було укладено договір «6/13 на виконання робіт з будівництва підземного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове Комінтернівського району Одеської області та розвідного газопроводу середнього тиску по селу Свердлове. За умовами договору підрядник (ТОВ «Чорноморська газова компанія») обумовив суму цільового патинового внеску у сумі 15000 грн. із гарантованих замовником (СТ «Аджалик») 450 абонентів /а.с.7-9/. 22 травня 2013 року відбулося засідання СТ «Аджалик» на якому було вирішено питання про внесення змін щодо розміру пайового внеску , а також прийнято рішення про те, що укладення кожною особою договору - додатку до договору 6/13 від 07.05.2013 року та вважати його заявою про вступ до кооперативу /а.с.24/. 25 травня 2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та [PERSON] укладено договір № 220 на виконання робіт (додаток до договору) відповідно до якого «Замовник» доручає «Підряднику» виконати роботи по будівництву підвідного та розвідного газопроводу с. Свердлове, та зобов`язується оплатити «Підряднику» вартість виконаних робіт за визначеними сторонами п. 2 даної додаткової угоди вартістю робіт та порядком розрахунків в загальній сумі 15 000 грн. Згідно п. 4. 1 додаткової угоди «усі розбіжності вирішуються тільки між сторонами даної угоди» /а.с.13/. 27 вересня 2014 року на засіданні правління СТ «Аджалик - Газ, було прийнято рішення про розподілення суми заборгованості на всіх членів СТ, що склало 12000 грн., а для нових членів СТ встановлено суму пайового внеску у сумі 35000 грн. ТОВ «ЧКГ» продовжила термін сплати пайового до 25.12.2015 року /а.с.25-26/. 31.10.2014 року [PERSON] надав ТОВ «Чорноморська газова компанія» відповідну розписку про згоду продовжити виплати, у якій зазначив що зобов`язується погасити заборгованість у сумі 12 000 грн перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» за виконані роботи відповідно до договору 6/13 від 07 травня 2013 року, у строк до 25.12.2015 року /а.с.14/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що у відповідача перед позивачем існує борг на підставі розписки від 31.10.2014 року про згоду продовжити виплати у сумі 12000 грн. Суд не приймає заперечення відповідача щодо не підписання розписки, оскільки доказування не може ґрунтуватись на заперечені підписані розписки, належних доказів протилежного відповідачем не надано, а судовим розглядом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц. Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.103 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265,ЦПК України, 509, 525

Outcome: approved