overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 28.03.2015 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 180. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, у зв'язку з різними поглядами на подружні відносини, відсутністю взаєморозуміння, почуття любові і поваги. Вважає, що примирення і збереження сім'ї неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач до суду надав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та розірвати шлюб. Відповідач причини неявки суду не повідомила та відзиву не надала. Крім того, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами фактично припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу неможливе. Шлюб між сторонами зареєстрований 28.03.2015 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 180, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 09.06.2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1155 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.06.2015 року в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1155. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив скасувати захід забезпечення та накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження накладений 20.05.2014 року відділом ДВС Коростенського МРУЮ. Свій позов мотивував тим, що він сплачував аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] та допустив заборгованість. 20.05.2014 року ВДВС Коростенського МРУЮ накладено арешт на належне йому майно. В даний час він заборгованість погасив. У знятті арешту ВДВС йому відмовив. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги підтримує і просив їх задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, надав суду лист, в якому просить розглядати справу у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали даної справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено: Позивач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. З позивача на користь [PERSON] на утримання сина стягуються аліменти. В період 2013 -14 років позивач допустив заборгованість із сплати аліментів. Постановою від 15.05.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Мороз Ю.О. накладено арешт на все нерухоме майно боржника, тобто позивача, та оголошено заборону на його відчуження. Згідно довідки ВДВС, станом на 01.12.2014 року заборгованість по аліментах у позивача відсутня Згідно ст..60 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знято за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що мета з якою був накладений арешт на майно позивача відпала. Арешт на майно [PERSON] накладений Відділом ДВС Коростенського МРУЮ існує без передбаченої законом підстави, заборгованості у позивача немає, свої аліментні зобов'язання він виконує добросовісно. Способу реалізувати своє право щодо заставленого майна окрім як звільнення майна з під арешту позивач не має. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України: кошти в розмірі понесених витрат 10175,23 грн. та витрат на оплату аварійного комісара в розмірі 620 грн. В обґрунтування позову покликаються на те, що 31.10.2015 року о 14 год. 17 хв. відповідач керуючи в Києві транспортним засобом Деу д.н.з. ВС 0497СН не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до їх пошкодження , чим порушив ст. 124 КУпАП. Вина [PERSON] у скоєнні вищевказаної ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Сеат, д.н.з АА 3550КА, що належить [PERSON]. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту №9432 про оцінку автомобіля Сеат, д.н.з. АА 3550КА складає 12633,13 грн.. Зазначена шкода особисто винуватцем не було відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3500105 з терміном дії з 22.08.2015 року до 21.08.2016 року. Також МТСБУ додатково понесені витрати на оплату аварійного комісара в розмірі 620 грн.. 24.03.2016 року за №3/1-05/8250 МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 106 592,36 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.07.08 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490080899 про надання кредиту терміном до 03.07.14 року на суму 18 613,54 доларів США зі сплатою 16,99 % річних. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.07.08 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490080899 про надання кредиту терміном до 03.07.14 року на суму 18 613,54 доларів США зі сплатою 16,99 % річних. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. На момент звернення до суду за відповідачем існує заборгованість в сумі 106 592,36 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 598,89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 69 828,82 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.14 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №500954870 про надання кредиту терміном до 07.08.19 року на суму 48 653,07 грн. зі сплатою 15,99 % річних. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлена належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.14 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №500954870 про надання кредиту терміном до 07.08.19 року на суму 48 653,07 грн. зі сплатою 15,99 % річних. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 22.10.15 року за відповідачем існує заборгованість в сумі 69 828,82 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 1 073 969,30 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.08 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11342046000 про надання кредиту терміном до 30.04.38 року на суму 97 300 доларів США зі сплатою 13 % річних. Банк свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, в якій підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.04.08 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11342046000 про надання кредиту терміном до 30.04.38 року на суму 97 300 доларів США зі сплатою 13 % річних. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Станом на 14.05.13 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 1 073 969,30 грн. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк», до позивача перейшли всі права ПАТ «УкрСиббанк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, кредит не виплатила, відсотки за користування кредитом не сплатила, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 1 073 969,30 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.08 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11342046000 про надання кредиту терміном до 30.04.38 року на суму 97 300 доларів США зі сплатою 13 % річних. Банк свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.04.08 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11342046000 про надання кредиту терміном до 30.04.38 року на суму 97 300 доларів США зі сплатою 13 % річних. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Станом на 14.05.13 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 1 073 969,30 грн., яка складається з тіла кредиту - 745 313,68 грн., в тому числі прострочена заборгованість - 97 215,66 грн., заборгованість за відсотками - 328 655,61 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 134 882,51 грн. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.11 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк», до позивача перейшли всі права ПАТ «УкрСиббанк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, кредит не виплатила, відсотки за користування кредитом не сплатила, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 124 270,25 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.12 року між сторонами укладено кредитний договір №R53100269454В терміном до 05.06.15 року на суму 50 000 грн. зі сплатою 34 % річних. Банк свої зобов′язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов′язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 05.06.12 року між ПАТ ««ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53100269454В терміном до 05.06.15 року на суму 50 000 грн. зі сплатою 34 % річних. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Станом на 15.10.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 124 270,25 грн. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 242,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved