Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права на спадкування. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] у м. Ірпінь Київської області померла його двоюрідна сестра - [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина щодо усього належного їй майна. На день смерті [PERSON] не мала ближчих за позивача родичів, оскільки ніколи не перебувала у шлюбі, а її мати та рідний брат померли раніше за неї. Позивач зазначає, що в установленому законом порядку прийняв спадщину шляхом направлення на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, крім нього заяву про прийняття спадщини подав також його брат [PERSON] та раніше йому невідома [PERSON] , яка також вказувала, що є двоюрідною сестрою [PERSON] . У зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок зі спадкодавицею, він був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.10.2018 р. заяву позивача було задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] . Проте постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.12.2018 р. було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення суду першої інстанції та залишено без розгляду заяву [PERSON] ; роз`яснено [PERSON] право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Посилаючись на те, що наявність родинних відносин зі спадкодавицею [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами, просив визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права на спадкування. В зустрічному позові відповідач посилається на аналогічні обставини. Зазначає про те, що він також має право на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки є рідним братом позивача [PERSON] , а відтак померла [PERSON] також є його двоюрідною сестрою. У зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв`язок зі спадкодавицею, він був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 р. заяву [PERSON] було задоволено та встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , яка народилася [INFO] та померла [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] . Проте постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2019 р. було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано рішення суду першої інстанції та залишено без розгляду заяву [PERSON] ; роз`яснено [PERSON] право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Посилаючись на те, що наявність родинних відносин зі спадкодавицею підтверджується належними та допустимими доказами, просив визнати за ним право на спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 07.08.2019 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права на спадкування був прийнятий до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. В грудні 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на первісний та зустрічний позови. У відзиві відповідач зазначає, що не визнає позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , вважає, що позивачі не довели факту порушення їх прав з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували наявність перешкод в отриманні [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину. Також зазначає, що позивачами обрано неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки предметом позову має бути встановлення відповідного юридичного факту, а не визнання права. Крім того, вказує, що позивачами не доведено того факту, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами по матері від різних чоловіків, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] ім`я її матері зазначено як « [PERSON] », тоді як в наявному в матеріалах справи витягу про шлюб ім`я нареченої вказано як « [PERSON] ». На підставі викладеного, відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів. В січні 2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій позивач за первісним позовом вказує на безпідставність доводів відзиву на позовні заяви. Позивач вказує, що він позбавлений можливості пред`явити позов про визнання права власності на спадкове майно, оскільки через відсутність рішення суду, яким би був встановлений факт родинних відносин зі спадкодавцем, нотаріус не може вирішити питання про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що обраний ним спосіб захисту своїх прав відповідає п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України та практиці Верховного Суду. Також зазначає, що тотожність імен « [PERSON] » та « [PERSON] » є загальновідомим фактом. Просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 28.01.2020 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, визнали позовні вимоги [PERSON] . Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] , а також наполягав на задоволенні своїх позовних вимог. Представники відповідача Радченко Л.П. проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечували. Зазначали, що докази, на яких ґрунтуються позовні вимоги, побудовані на припущеннях. Також посилалися на те, що [PERSON] не знайома з родиною [PERSON] та від [PERSON] ніколи не чула про наявність родичів у [PERSON] . Крім того наголошували на помилковості способу захисту свого права, що його обрали позивачі. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши позивачів за первісним та зустрічним позовом на правах свідків та допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у місті Ірпінь Київської області померла [PERSON] , [INFO] , про що 16.08.2017 р. Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено актовий запис за № 426. Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] від 19.09.2017 р. Ірпінською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 333/2017 до майна померлої [PERSON] 01 листопада 2017 року на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , справжність підпису на якій була засвідчена 26.10.2017 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А., р/н 2467. 27 грудня 2017 року на адресу Ірпінської міської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , справжність підпису на якій була засвідчена 22.12.2017 р. приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., р/н 1082. Відомостей про наявність заповіту, що його б залишила [PERSON] , про видачу будь-яким особам свідоцтва про право на спадщину, а також про звернення із заявами про прийняття спадщини інших осіб матеріали витребуваної судом копії спадкової справи не містять. Позивач за первісним позовом [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON] зазначають, що померла [PERSON] є їх двоюрідною сестрою. Зі свідоцтва про народження [PERSON] від 23.08.1948 р. суд вбачає, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З посвідки про народження [PERSON] від 27.04.1946 р. суд вбачає, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З наведеного суд вбачає, що позивачі за первісним та за зустрічним позовами є рідними братами, що не заперечується жодним з учасників справи. Судом досліджено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 00019692639 від 02.03.2018 р. про народження [PERSON] , з якого вбачається, що її батьками є [PERSON] , [INFO]., та [PERSON] , [INFO] Також судом досліджено витяг з Державного реєстру актів цивільного стану № 00019689321 від 02.03.2018 р. про шлюб, з якого вбачається, що 08.03.1954 р. [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого наречена змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В матеріалах справи наявний архівний витяг від 30.11.2017 р. № І-12/2/0/1/01-70, наданий Державним архівом Кіровоградської області, з якого вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] а [PERSON] . Також в матеріалах справи наявний архівний витяг від 14.02.2018 р. № І-1/1/0/1/01-70, наданий Державним архівом Кіровоградської області, з якого вбачається, що [INFO] у с. Знам`янка Олександрійського повіту в родині [PERSON] та дружини його [PERSON] народився син - [PERSON] , який є батьком позивачів за первісним та за зустрічним позовами. Будучи допитаними на правах свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що після народження їх батька, [PERSON] , їх бабка - [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] й в цьому шлюбі народила доньку - [PERSON] , яка потім вийшла заміж за [PERSON] та народила доньку [PERSON] , тобто спадкодавицю. Таким чином, [PERSON] є рідною сестрою по матері їх батька [PERSON] , тобто їх тіткою, а [PERSON] є їх двоюрідною сестрою. Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Таким чином, показання сторони, допитаної за правилами, встановленими процесуальним законом для допиту свідків, зокрема, попередженої про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, є самостійним засобом доказування у цивільному процесі. Суд відзначає, що будь-яких доказів, які б спростовували факти, вказані допитаними на правах свідків [PERSON] та [PERSON] , матеріали справи не містять. Разом з тим, судом були досліджені також інші наявні в матеріалах справи докази, які також не дають підстав ставити під сумнів показання позивачів. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що з родиною [PERSON] знайомі з дитинства, оскільки навчалися в одному класі зі старшим з братів [PERSON] - [PERSON] , в дитинстві дружили, тісно спілкувалися, ходили в гості один до одного. Свідки пояснили, що [PERSON] працювала завучем у Знам`янській середній школі, тому вони її добре знали. Після того, як [PERSON] переїхала до Київської області, вона кожне літо приїжджала в Знам`янку, разом з неї приїжджала її маленька донька - [PERSON] , яку їм представляли, як двоюрідну сестру [PERSON] та [PERSON] . Також в матеріалах справи наявна копія довідки, виданої Знам`янською Другою селищною радою Кіровоградської області від 12.06.2020 р., в якій вказано, що [PERSON] проживала та була зареєстрована до 1953 року за адресою: [ADDRESS] , де також проживав її рідний брат по матері - [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис з сімейного архіву позивача за зустрічним позовом [PERSON] , де зображений сімейний візит родини [PERSON] в м. Ірпінь, до родини [PERSON] та [PERSON] . Суд вбачає, що на даному відеозаписі [PERSON] звертається до [PERSON] по імені та по батькові, називає її своєю тіткою, проти чого вона не висловлює заперечень. Також на даному відеозаписі зображена [PERSON] , яка сама називає судом [PERSON] . В матеріалах справи наявна копія паспорту [PERSON] серії [NUMBER]. Співставлення зображення [PERSON] у паспорті з зображенням особи, зафіксованої на дослідженому судом відеозаписі, дозволяє суду дійти до висновку, що на даному відеозапису зображена саме [PERSON] . При цьому, суд відзначає, що поведінка осіб, зображених на відео, притаманна саме родинним відносинам. Також в матеріалах справи наявна та досліджена судом сімейна переписка між [PERSON] та [PERSON] , в якій дані особи вітають один одного зі святами. Судом також досліджені надані позивачами сімейні фотографії, на яких містяться вітальні написи із зазначенням імен позивачів та спадкодавиці. Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія товарного чеку про встановлення позивачем за зустрічним позовом [PERSON] надгробного пам`ятнику на могилі [PERSON] , її брата [PERSON] та матері [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши надані позивачами доказами за зазначеними правилами, суд приходить до висновку, що у сукупності зазначені докази дозволяють встановити, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджене з розумним ступенем достовірності. Посилання представника відповідача про те, що відповідачці [PERSON] померла [PERSON] ніколи не говорила про наявність родичів у Знам`янці чи Одесі суд не може прийняти до уваги, оскільки зазначений факт не може спростувати сукупності вищевказаних доказів та ці обставини у свою чергу не доведені. Також суд не бере до уваги посилання представника відповідача на той факт, що позивачі ніколи не надавали жодної допомоги [PERSON] з огляду на те, що дані обставини виходять поза межі предмету доказування у даній справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що померла [PERSON] дійсно є двоюрідною сестрою позивачів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1263 ЦК України передбачено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Крім того, частина четверта статті 1266 ЦК України передбачає, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи судом було встановлено, що [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Також встановлено відсутність спадкоємців першої та другої черги після смерті [PERSON] . З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 27.03.1995 р. судом встановлено, що батько позивачів та, відтак, дядько спадкодавиці [PERSON] помер у 1995 році. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємці третьої черги за правом представлення. Вирішуючи питання щодо відповідності обраного позивачами способу захисту своїх прав суд враховує, що відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Крім того, в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 р. у справі № 529/613/17-ц вказано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 12.06.2013 р. у справі № 6-32цс13. Приймаючи до уваги, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав шляхом визнання за ними права на спадкування не суперечить закону, відповідає суті права, за захистом якого позивачі звернулися до суду, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним та за зустрічним позовами у повному обсязі

Outcome: approved