Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у якому вказує, що працівник [PERSON] була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» 22.03.2004 року на посаду комірника Запорізьких РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», що підтверджується наказом № 686к від 22.03.2004 року 30.11.2009 року з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, які належать позивачу, адміністрація уклала з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач взяла на себе повну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому цінностей. На підставі наказів ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 16.09.2011 року №26-р, від 24.10.2011 року №31-р та від 03.11.2011 року №32-р проведено комплексну документальну ревізію виробничої діяльності та фінансово-господарської діяльності Запорізького РЕМ. В результаті проведеної ревізії було виявлено нестачу ТМЦ (паливно-мастильних матеріалів) на суму 28742,93 грн, що складається з 27949,37 грн. - чистої нестачі та необґрунтоване списання ТМЦ + 793,56 грн. сумова різниця. Оскільки на момент закінчення ревізії [PERSON] вже звільнилася з підприємства за власним бажанням 10.10.2011 року на підставі наказу № 3439-к, то ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до правоохоронних органів з заявою про притягнення останньої до кримінальної в відповідальності за ст.. 191, 366 КК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2014 року встановлено, що [PERSON] незаконно обернула майно ВАТ «Запоріжжяобленерго» на користь інших осіб, тим самим розтратила його, чим завдала позивачу матеріальну шкоду , але кримінальне провадження закрито і [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності , передбаченої ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст..1 п»в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2012 року, але судом не було вирішено питання про відшкодування матеріальної шкоди. Оскільки відповідачка має нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну майну юридичної особи шкоду, то позивач просить стягнути з [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 28742,93 грн. і судові витрати в сумі 287,43 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання була повідомлена, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень на позов суду не представила, у звязку з чим, на підставі ст.. 224-226 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що [PERSON] була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» 22.03.2004 року на посаду комірника Запорізьких РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», що підтверджується наказом № 686к від 22.03.2004 року, і звільнена з займаної посади за власним бажанням 10.10.2011 року на підставі наказу № 3439-к. 30.11.2009 року з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, які належать позивачу, адміністрація уклала з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач взяла на себе повну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому цінностей, що відповідає вимогам ст..135 1 КЗпП України. Відповідно до наказів ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 16.09.2011 року №26-р, від 24.10.2011 року №31-р та від 03.11.2011 року №32-р проведено комплексну документальну ревізію виробничої діяльності та фінансово-господарської діяльності Запорізького РЕМ. В результаті проведеної ревізії було виявлено нестачу ТМЦ (паливно-мастильних матеріалів) на суму 28742,93 грн, що складається з 27949,37 грн. - чистої нестачі та необґрунтоване списання ТМЦ + 793,56 грн. с умова різниця. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2014 року встановлено, що [PERSON] незаконно обернула майно ВАТ «Запоріжжяобленерго» на корсить інших осіб, тим самим розтратила його, чим завдала позивачу матеріальну шкоду , але кримінальне провадження закрито і [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності , передбаченої ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України на підставі ст..1 п»в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2012 року, але судом не було вирішено питання про відшкодування матеріальної шкоди. Таким чином. Установлена вина [PERSON] у заподіянні матеріальної шкоди ВАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст..130 КЗпПУ країни працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодо. власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Статтею 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 Кодексу законів України про працю укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей. Враховуючи, що між позивачем ВАТ «Запоріжжобленерго» і відповідачем [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, відповідачка повинна відшкодувати завдану підприємству шкоду. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування завданої шкоди суд виходить з того, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2014 року у кримінальному провадженні відносно [PERSON] про обвинувачення за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України встановлено, що остання звернула майно на користь інших осіб, а саме безоплатно передала 1120 літрів палива марки А-80 неетильованого по ціні 8,70 грн. за 1 літр, а всього на суму 9744 грн. Згідно висновку №14е/13 від 30.11.2013 року судово-економічної експертизи у даному кримінальному провадженні документально підтверджено нестачу 1120 літрів палива марки А-80 неетильованого по ціні 8,70 грн. за 1 літр на загальну суму 9744 грн., плюс ПДВ 20%-1948,80 грн, всього на суму з ПДВ -11692,80 грн. Дійсна матеріальна шкода завдана протиправними діями працівника підприємству становить 11692,80 грн. Таким чином, судом установлена вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, між тим кримінальне провадження закрито, і [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст..1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2012 року Відповідно до ст.. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково в межах суми 11692,80 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial