Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зняти арешт з рухомого майна, яке належить [PERSON], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.04.2014 року державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Ульяновим О.Ю, у ВП №41415330 та скасувати зазначену постанову. Позивач посилається на те, що в позасудовому порядку вирішити питання про скасування арешту із всього рухомого майна є неможливим, оскільки виконавче провадження знищене, а наявність обтяження щодо рухомого майна порушує його права щодо розпорядження своїм майном. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив суд проводити судовий розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12.10.2017 року № 53689666 вбачається, що на все рухоме майно [PERSON] накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.04.2014 року, винесеною державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ Ульяновим О.Ю по виконавчому провадженню №41415330. 18.10.2017 року та 15.11.2017 року адвокат позивача Юрченко А.С. звернувся до Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області із запитом щодо стану виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на рухоме майно [PERSON] Листами Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 31.10.2017 року та від 22.11.2017 року повідомлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №41415330 з примусового виконання постанови Центрального ВДВС ММУЮ №36813135 від 13.12.2013 про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 680,00 грн. на користь держави. Виконавче провадження завершено 06.05.2014 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час матеріали виконавчого провадження знищено на підставі п. 9.10 Порядку роботи з документами у органах державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Постанова про арешт та заборону на відчуження всього рухомого майна від 16.04.2014 року, що належить позивачу порушує його право на розпорядження своєю власністю, а тому підлягає захисту судом. На підставі ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved