overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції 22.07.2007 року, актовий запис 1256 Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки. Сторони не зійшлись характерами, поглядами на життя. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені. Дитина проживає з позивачем. Спору щодо майна немає. Позивач в судове засідання з'явився та наполягав на розлученні, зауважив, що шлюб фактично припинено. Заперечив можливість примирення. Відповідач на судовий розгляд з'явилась, позов визнала, не заперечувала проти надання строку для примирення. Провадження у справі зупинялось з метою надання строку для примирення. Після відновлення провадження сторони до суду зявились та наполягали на розлученні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.07.2007року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1256. . Спільне життя з відповідачем не склалось. Сіпільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені. Спроби примирення вичерпано. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливими, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції 17 липня2010 року, актовий запис 887. Від шлюбу є одна дитина [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, часті сварки, різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Сторони разом не проживають з 08.02.2013 року. Позивач до суду не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за відсутності. Просив шлюб розірвати, строк для примирення не давати. Відповідач повідомлена про час та дату судового засідання, на судовий розгляд справи не з'явилась. Клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходило. Неявка відповідача свідчить про незацікавленість у подальшому збереженні сім'ї. Провадження у справі зупинялось для надання строку для примирення. Позивач до суду з'явився та позов підтримав. Відповідач до суду з'явилась та не заперечувала щодо припинення шлюбу. Примирення не досягнуто. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №887. . Спільне життя з відповідачем не склалось. Сіпільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені. Сторони тривалий час проживають окремо. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливими, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції 16.02.2005 року, актовий запис 191. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені. Сторони досягли угоди про місце проживання дитини. Позивач в судове засідання з'явився та наполягав на розлученні, зауважив, що шлюб фактично припинено. Відповідач на судовий розгляд з'явилась, не заперечувала щодо розлучення. Провадження у справі зупинялось з метою надання сторонам строку для примирення. Після відновлення провадження у справі, сторони з'явились до суду та наполягали на розлученні. Примирення не досягнуто. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції 16.02.2005 року, актовий запис 191. Спільне життя з відповідачем не склалось. Сіпільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Шлюбні відносини фактично припинені. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливими, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який згодом уточнив (а.с. 17), посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 1999 року Камяною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву (а.с. 18), у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 28). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 липня 1999 року Камяною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 060082 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЖС № 035523 та серії І-ЖС № 090555 (а.с. 3). Шлюбні відносини припинилися з серпня 2015 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна на цей час відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 04.07.2018 року. За час перебування у шлюбі вони з відповідачкою придбали двокімнатну квартиру по [ADDRESS], вартістю 237300 грн. двокімнатну квартиру по [ADDRESS], вартістю 2277000 грн., диван вартістю 17010 грн., а всього майна на загальну суму 482010 грн. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна просив поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності та визнати за ним право приватної власності на квартиру [ADDRESS], а право спільної сумісної власності на вказану квартиру за відповідачкою припинити. Визнати за відповідачкою право приватної власності на квартиру [ADDRESS], а його право спільної сумісної власності на вказану квартиру припинити. Крім того, просив виділити відповідачці у власність диван та вирішити питання, щодо розподілу судових витрат. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці вручені копія позовної заяви і додатків 08.12.2018 року. Відповідачка не надала відзиву на позовну заяву. Направила на адресу суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідачка визнала позов позивача і визнання відповідачкою позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і відповідно до ст.ст.60,69,70,71 Сімейного Кодексу України, є підстави для задоволення позову. Крім того, в силу ст. 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору, в сумі 1557 грн. 45 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння. Не проживають однією сім`єю з червня 2017 року, позивач вважає, що подальше збереження сімї не можливе. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.\~\~ Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила сина [PERSON], [INFO] залишити на проживання з нею. \~\~\~\~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 20.07.1995 року між сторонами зареєстровано шлюб Івановецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають різні погляди на подружнє життя та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам.\~\~\~\~ Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу Україниє підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування договору дарування. Свої виомги мотивує тим, що 16 травня 2002 року він уклав договір дарування, згідно якого подарував своїй сестрі [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Вона оформила документи на право власності, але до цього часу в квартирі не проживає, не користується, рахунки не сплачує, і проживати там відмовляється, в даній квартирі проживаю я, оплачую всі комунальні платежі,ключі від квартири моя сестра отримувати не захотіла і в подальшому не хоче, так як в неї є своя квартира. Просить суд скасувати договір дарування квартири від 16 травня 2002 року серії АЕК №366530 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстрованому в реєстрі за №2420. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити, пояснив, що оскільки відповідачка не має бажання користувантися квартирою просить суд суд розірвати договір дарування укладений між ним та відповідачко. Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини: - 16 травня 2002 року він уклав договір дарування, згідно якого подарував своїй сестрі [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. - власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] Відповідно до ст.. 724 ЦК України, дарувальник має право відмовитися від передання дарунка у майбутньому, якщо після укладання договору йогго майновий стан істотно погіршився. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2002 року позивач уклав договір дарування, згідно якого подарував своїй сестрі [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Вона оформила документи на право власності, але до цього часу в квартирі не проживає, не користується, рахунки не сплачує, і проживати там відмовляється, в даній квартирі проживаю позивач [PERSON], оплачує всі комунальні платежі, ключі від квартири [PERSON] отримувати не захотіла і в подальшому не хоче, так як в неї є своя квартира . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що поскільки відповідачка в квартирі не проживає, не користується мнею, рахунки не сплачує, і проживати там відмовляється, в даній квартирі проживає позивач [PERSON], оплачує всі комунальні платежі, користується кавртирою, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в частині розірвання договору дарування спірної квартири. Крім того з відповідачки в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243, 60грн, поскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування утримання аліментів в якому зазначив, що рішенням Кременецького районного суду від 18 грудня 2008 року стягнено з нього в користь відповідачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04 грудня 2008 року і продовжено до досягнення дитиною повноліття. З позовної заяви також вбачається, що згідно рішення Кременецького районного суду від 01 червня 2016 року його виключено із актового запису №7 від 01 липня 2007 року про народження [PERSON], як батька дитини. На підставі вищенаведеного, позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON], [INFO], згідно до рішення Кременецького районного суду від 1 червня 2016 року з 27 червня 2016 року коли вказане рішення набрало законної сили. Позивач в судове засідання не зявився подавши заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 169 та частини 1 статті 224 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи і не повідомила про причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Кременецького районного суду від 18 грудня 2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]О.) аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини починаючи з 04 грудня 2008 року і до повноліття дитини. Згідно рішення Кременецького районного суду від 21 червня 2016 року виключеного з актового запису №07 від 01 липня 2007 року про народження [PERSON], вчиненого Гаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] як батька дитини. Відповідно до частини 2 статті 188 СК батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду.\~ \~На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивача виключено з актового запису про народження [PERSON], [INFO] як батька дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.03.2017 [PERSON] звернулася на Урядову «гарячу лінію» на дії лікаря офтальмолога Вільнянської ЦРКЛ [PERSON] На думку позивача відомості, що містяться у скарзі є неправдивими та такими, що не відповідають дійсності, у звязку з чим підлягають спростуванню. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд цивільно справи за його відсутності, позові вимоги підтримав. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази цивільної справи встановив наступні обставини: Відповідно доч.1 ст. 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. За визначенням ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного суду України (у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) Справа № 1-9/2003 від 10 квітня 2003 року, суд визначив, що «в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обовязків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб». Оскільки позивач, в обґрунтування позову, посилається на обставини викладенні у зверненні до Уряду України, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відомості викладенні у зверненні направленому на здійснення перевірки правомірності дій певної особи, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію. Отже суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed