Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 18.04.2016 року між ПАТ «Банк Портал» та [PERSON] укладено договір № 1603-ФЛ про відкриття кредитної лінії, а також додаткові договори № 1 від 12.07.2016 року, № 2 від 12.07.2016 року та № 3 від 14.04.2017 року, за умовами яких банк відкрив позичальникові кредитну лінії і надав йому кошти у межах загальної суми, що не перевищує 3 500 000,00 грн. на строк з 18.04.2016 року до 17 квітня 2018 року включно, а позичальник зобов'язався своєчасно повернути банку кредит і щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 26%. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 125 868,52 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 125 868,52 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що18.04.2016 року між ПАТ «Банк Портал» та [PERSON] укладено договір № 1603-ФЛ про відкриття кредитної лінії, а також додаткові договори № 1 від 12.07.2016 року, № 2 від 12.07.2016 року та № 3 від 14.04.2017 року, за умовами яких банк відкрив позичальникові кредитну лінії і надав йому кошти у межах загальної суми, що не перевищує 3 500 000,00 грн. на строк з 18.04.2016 року до 17 квітня 2018 року включно, а позичальник зобов'язався своєчасно повернути банку кредит і щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 26%. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання належним чином не виконав. Згідно п.п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON], відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем становить 125 868,52 грн. грн., з яких: 120 779,42 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими за період з вересня по листопад 2017 року з урахуванням встановлених індексів інфляції, 4 589,15 грн. - пеня, нарахована за період з 09.10.2017 року по 31.12.2017 року, 499,95 грн. - 3% річних від простроченої суми процентів, нараховані за період з 09.10.2017 року по 31.12.2017 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору № 1603-ФЛ від 28.04.2016 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 125 868,52 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 890 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved