Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить скасувати наказ № 88-к від 25.12.2014 р. про звільнення, поновити її на посаді заступника директора Національної заслуженої капели бандуристів України ім. Г.І.Майбороди, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.12.2014 р. до 12.01.2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді заступника директора Національної заслуженої капели бандуристів України ім. Г.І.Майбороди. 25.01.2014 р. у зв'язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України позивача було звільнено з роботи наказом № 88-к від 25.12.2014 р. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що винесений з порушенням чинного законодавства, оскільки він має переважне право залишення на роботі відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпПУ. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини та докази, викладені в ньому. Представник Національної заслуженої капели бандуристів України ім. Г.І.Майбороди Драчов Р.М. в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення, в яких зазначив, що позивача було звільнено з дотриманням вимог чинного законодавства. Представник Міністерства культури України в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивачка працювала в Національній заслуженій капелі бандуристів України імені Г.І.Майбороди на посаді заступника директора. 01.10.2014 року наказом Міністерства культури України «Про затвердження змін до штатного розпису Національної заслуженої капели бандуристів України імені Г.І.Майбороди» затверджено зміни до штатного розпису, згідно якого виведено із штатного розпису посаду заступника директора. 01.10.2014 року відповідач Національна заслужена капела бандуристів України імені Г.І.Майбороди повідомила [PERSON] про скорочення посади заступника директора з 01.12.2014 року. Наказом № 88-к від 25.12.2014 р. [PERSON] звільнено з посади заступника директора Національної заслуженої капели бандуристів України імені Г.І.Майбороди з 25.12.2014 р. за скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що остання була ознайомлена 25.12.2014 р. Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП Україні розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно довідки голови профкому Національної заслуженої капели бандуристів України імені Г.І.Майбороди від 03.02.2015 року [PERSON] не є членом профспілки капели. Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно довідки Національної заслуженої капели бандуристів України імені Г.І.Майбороди від 03.02.2015 року станом на 25.12.2014 року в штатному розписі Національної заслуженої капели бандуристів України імені Г.І.Майбороди була одна вакантна посада - прибиральник службових приміщень. [PERSON] відмовилася від переведення на вказану посаду. Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні. Отже виходячи з встановленого, суд не вбачає дії відповідача незаконними щодо звільнення позивача на підставі ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено незаконність підстав його звільнення, при цьому встановлено, що відповідачем було проведено звільнення позивача з дотриманням всіх правил та згідно діючого законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed