Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив, з урахуванням зміни предмету позову та зменшення позовних вимог, зобов`язати банк перерахувати належні [PERSON] кошти у розмірі 32847,56 дол. США (кошти, що перебувають на рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК») на рахунок [PERSON] № [NUMBER] також відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та має в банку картковий рахунок № [NUMBER] . Навесні 2014 р. належні їй кошти у сумі 32847,56 дол. США., які знаходилися на картковому рахунку № [NUMBER] були безпідставно заблоковані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З метою отримання належних їй коштів позивач неодноразово зверталася до банку із вимогами поновити їй доступ до рахунку, але дані вимоги позивача банком виконані не були. З метою отримання належних позивачу коштів звернувся з заявою про видачу коштів з рахунку, проте вказані вимоги були відповідачем не виконані. Посилаючись на те, що на даний час позивач не має можливості користуватися своїм майном, просить стягнути на його користь кошти, які знаходяться на вказаному рахунку. Ухвалою суду від 28.03.2018 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (загального) провадження. 17.09.2018 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованість та безпідставність його вимог. 25.10.2018 представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог та відповідь на відзив. 19.08.2019 представник позивача - [PERSON] подав до судузаяву про зміну предмету позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. На підтвердження існування договірних відносин та факту перебування коштів Позивача у банку позивачем надані довідки: № MGIPP4I48QNK2CV5 від 31.01.2018 р., № 6UDG0HOLL4NTRH6G від 31.01.2018 р., № Q8SPO6E47DBE8VTU від 31.01.2018 р. та № RAIPB1HMOD7V0R0H від 31.01.2018 р. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території АР Крим і міста Севастополя». Відповідно до цієї постанови банки, у тому числі і ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і м. Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цієї постанови забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та м. Севастополя. Банком Росії було прийнято рішення про припинення з 21.04.2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказане було підставами для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат. Таким чином АНО «ФЗВ» взяв на себе зобов`язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Вважають, що викладені в сукупності факти свідчать про те, що зобов`язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує АНО «ФЗВ», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, оскільки позивач має в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» валютний рахунок № [NUMBER] , залишок коштів на якому становить 32847,56 дол. США, що підтверджується довідками: № MGIPP4I48QNK2CV5 від 31.01.2018, № 6UDG0HOLL4NTRH6G від 31.01.2018, № Q8SPO6E47DBE8VTU від 31.01.2018 та № RAIPB1HMOD7V0R0H від 31.01.2018, оригінали яких були оглянуті судом та копії довідок містяться у матеріалах справи. Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунок позивача було заблоковано відповідачем. З метою отримання належних позивачу коштів за договорами до банку було направлено відповідну заяву, яку банк отримав, але не задовольнив. Відповідно до пункту 4.14 Положення «Про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» емітенти платіжних карток «зобов`язані в порядку та строки, визначені договором, надавати клієнтам виписки про рух коштів на їх картрахунках за операціями, що виконані клієнтами та їх довіреними особами. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) за картковими рахунками клієнтів обумовлюються у договорі банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що укладання договору банківського рахунка під час відкриття банком карткового рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд, який міститься і постанові суду 16.05.2018 по цивільній справі № 201/8674/14-ц (провадження № 61-405св18) у справі за участю АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 . Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. (п.1.2. Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також ту обставину, що предметом укладеного між сторонами договору банківського вкладу є сума коштів визначена в іноземній валюті, стягнення коштів повинно відбуватися саме в іноземній валюті. Крім того, Договором передбачено право Вкладника на витребування вкладу, тобто даний депозитний вклад є вкладом на вимогу. Отже, відповідач зобов`язаний повернути кошти протягом усього строку дії договору в будь-який момент на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст.1061 ЦК України). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. В ході судового розгляду встановлено, що Банк не виконав належним чином свої зобов`язання та не видав кошти. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обов`язку щодо повернення коштів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, щодо того, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та м. Севастополя. Банком Росії було прийнято рішення про припинення з 21.04.2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя ПАТ КБ «ПриватБанк, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень зазначеного Закону держава взяла на себе зобов`язання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє Банк від обов`язку щодо виконання укладених договорів. Згідно з статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що внесення грошових коштів на передбачений договором відповідний рахунок підтверджуються довідками виданими відповідачем. Оригінали довідок судом оглядалися в судовому засіданні, матеріали справи містять їх засвідчені суддею копії, що відповідає вимогам ЦПК України. З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 8810,00 грн.

Outcome: approved