Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої вимоги мотивував тим, що в березні 2019 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, на підставі якого 11.03.2019 він позичив відповідачу кошти у розмірі 7675 доларів США, які вона зобов`язалась повернути до вересня 2019 року. 04.04.2019 відповідач додатково взяла в нього гроші в сумі 700 доларів США. Загальна сума боргу склала 8500 доларів США, яку відповідач зобов`язувалась повернути 28.04.2019, про що особисто написала розписку. Після неодноразових звернень відповідач почала повертати йому кошти, слідуючим чином: 22.04.2019 - 100 доларів США, 11.06.2019 - 500 доларів США, липень 2019 - 400 доларів США, 21.08.2019 - 450 доларів США, 17.10.2019 - 200 доларів США, 21.11.2019 - 500 доларів США, всього повернуто - 2150 доларів США. Залишок боргу становить 6350 доларів США, що складає за офіційним курсом долара США на день платежу (28.04.2019) 169 032 грн. 73 коп. Відповідач повинна була до 28.04.2019 включно повернути йому борг за договором позики в сумі 8500 доларів США, однак станом на момент звернення до суду повернула лише 2150 доларів США, таким чином своїх зобов`язань перед ним вона не виконала, і борг становить 6350 доларів США. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки обставини які викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. 11.03.2019 договору позики між нею та позивачем укладено не було, а додана до матеріалів справи розписка від 11.03.2019 є фіктивною, відповідно не дійсною. 23.12.2017 вона отримала у позивача в борг 5700 доларів США, про що складено розписку, з датою повернення коштів до 30.01.2018. Вона кошти повертала частинами, з врахуванням відсотків, які нараховував позивач, станом на 02.03.2018 за нею рахувалася заборгованість перед позивачем в розмірі 5425 доларів США. По вказаній позиці вона повертала кошти, наступним чинм: 21.01.2018 - 665 доларів США, 15.06.2018 - 200 доларів США, 22.06.2018 - 450 доларів США, 14.07.2018 - 500 доларів США, 14.08.2018 - 200 доларів США, 27.08.2018 - 200 доларів США, 02.12.2018 - 400 доларів США, 11.06.2019 - 500 доларів США, 11.07.2019 - 400 доларів США, 25.08.2019 - 14 000 гривень, 17.10.2019 - 5000 гривень, 21.12.2019 - 12 000 гривень, таким чином, боргові зобовязання були виконані в розмірі 4775 доларів США. Написана нею 23.12.2017 розписка це єдиний документ по якому вона реально отримувала кошти від [PERSON] , в будь який інший час позивач їй кошти не передавав, відповідно кошти в борг від нього вона не отримувала. Незважаючи на те, що в борговій розписці від 23.12.2017 сплати відсотків не перебачено за весь час користування коштами [PERSON] з власної ініціативи нараховував відсотки орієнтованим розміром 500 дол. США та вимагав від неї сплати таких відсотків на що вона не погоджувалася. Після того, як вона відмовлялася сплачувати безпідставно нараховані відсотки [PERSON] періодично чинив на неї моральний тиск, погрожував розправою щодо неї та її сім`ї, та вимагав оплати відсотків. 11.03.2019 позивач разом з невідомими особами з`явився до її будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та під примусом фізичної розправи, тиснувши морально на неї та її сім`ю примусив її написати розписку. Вона стверджує, що 11 березня 2019 року коштів від [PERSON] в борг не отримувала. Такі дії спонукали її звертатися до правоохоронних органів. Зважаючи на те, що розписка 11.03.2019 була написана нею не з власної волі, що у прямому значенні суперечить чинному законодавству, то вона визнається судом недійсним що є самостійною підставою для відмови у позові [PERSON] у стягненні з мене боргу. Позивач надав відповідь на відзив, в якому він просить відхилити заперечення відповідача викладені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі., оскільки 23.12.2017 відповідачка отримала від нього в борг 5 700 дол. США, які зобов`язалася повернути до 30.01.2018. Вона почала частина повертати йому кошти і у неї не виникало сумнівів, що [PERSON] добросовісно відноситься до своїх зобов`язань. Тому, коли вона попросила у нього ще в борг, він спокійно позичив їй гроші, будучи впевненим, що вона їх поверне. Вона написала розписку від 11 березня 2019 року, в якій було вказано загальну суму боргу 8500 дол. США і строки його погашення. Цю розписку вона написала добровільно власноручно, без будь-якого примусу з його боку. Однак, вона стверджує, що він разом з невідомими їй особами з`явився до її будинковолодіння та під примусом фізичної розправи, тиснувши морально на неї та її сім`ю примусив написати розписку. У зв`язку з цим вона звертатися до правоохоронних органів. Однак, вона вводить суд в оману. По це свідчить той факт, що розписка була нею написана 11 березня 2019 року, як він вже зазначав добровільно, а до поліції вона звернулася лише в грудні 2019 року. І це при тому, що починаючи з квітня по листопад 2019 року вона періодично повертала йому певні суми коштів, отримані нею в борг, загальною сумою 2150 дол. США. Цей факт не оспорюється і самою відповідачкою і підтверджується доданою нею до відзиву розпискою. Таким чином, відповідача залишилася мені винною ще 6350 дол. США. Тому залишається незрозумілим, якщо відповідачка написала розписку під тиском і коштів від нього не отримувала, то чому продовжувала повертати гроші. Щодо звернення відповідачки до поліції, то за результатами було проведене перевірку і він дав пояснення, що [PERSON] знає на протязі декількох років, вона позичила в нього кошти, які відмовляється повертати, тому він і змушений звертатися до суду з відповідним позовом, і в його діях щодо неї відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення. Крім того, хочу звернути увагу суду на те, що в разі повернення її боргу відповідачка повинна була вимагати, щоб він віддав їй боргову розписку, однак, оригінал розписки досі знаходиться у нього, що свідчить про неповернення йому коштів. Ввважає, що відповідачка вводить суд в оману лише з однією метою - не повертати йому гроші. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що в березні 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] 11.03.2019 було особисто написано розписку про отримання в борг від [PERSON] 7675 доларів США, які вона зобов`язалась повернути до вересня 2019 року. 04.04.2019 вона додатково взяла в [PERSON] гроші в сумі 700 доларів США. Загальна сума боргу склала 8500 доларів США, яку [PERSON] зобов`язувалась повернути 28.04.2019 (а.с.3). Після неодноразових звернень [PERSON] почала повертати [PERSON] кошти, слідуючим чином: 22.04.2019 - 100 доларів США, 11.06.2019 - 500 доларів США, липень 2019 - 400 доларів США, 21.08.2019 - 450 доларів США, 17.10.2019 - 200 доларів США, 21.11.2019 - 500 доларів США, всього повернуто - 2150 доларів США (а.с. 4). Залишок боргу становить 6350 доларів США, що складає за офіційним курсом долара США на день платежу (28.04.2019) 169 032 грн. 73 коп. [PERSON] повинна була до 28.04.2019 включно повернути [PERSON] борг за договором позики в сумі 8500 доларів США, однак повернула лише 2150 доларів США, таким чином своїх зобов`язань перед ним вона не виконала. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню підлягає заборгованість за договором позики в розмірі 6350 доларів США, що складає за офіційним курсом долара США на день платежу (28.04.2019) 169 032 грн. 73 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved