Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Просив стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 13685,77 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 26.06.2016 року о 02:50 годині водій [PERSON] керуючи автомобілем Опель Омега державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в м. Дніпро по пр. Героїв, в районі будинку №12, перевищив безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на нерухому споруду у вигляді тротуарного огородження, продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Форд Куга державний номерний знак [NUMBER] , який стояв без руху, під керуванням водія [PERSON] . [PERSON] звернувся до МТСБУ щодо виплати йому збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою. Разом з цим [PERSON] було виплачено суму завданих збитків у розмірі 13685,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, раніше направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та/або відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2016 року о 02:50 годині водій [PERSON] керуючи автомобілем Опель Омега державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в м. Дніпро по пр. Героїв, в районі будинку №12, перевищив безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на нерухому споруду у вигляді тротуарного огородження, продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль марки Форд Куга державний номерний знак [NUMBER] , який стояв без руху, під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено і те, що внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Форд Куга державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена договором ОСЦПВВНТЗ серія АЕ/7716309 - ДТВ СК «Альфа-Гарант». [PERSON] звернувся до МТСБУ щодо виплати йому збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до Звіту №37-D/22/4 від 02.08.2016 року про вартість матеріального збитку завданого власнику Форд Куга державний номерний знак [NUMBER] , оцінювачем визначено: 12 385,77 грн. з ПДВ. Крім того, у позовній заяві надано розрахунок розміру послуг з врегулювання у сумі 1300,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved