Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № В-5/267 від 16.06.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-821від 18.03.2009 року Приморського районного суду м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В обґрунтування позову у позовній заяві позивач зазначив, що між ним та громадянином України - [PERSON] (ІПН [NUMBER]) був укладений Договір позики від 23 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1628. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором позики був укладений Договір іпотеки від 19 листопада 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1716. В Договорі іпотеки нотаріусом було зазначено про накладення заборони відчуження майна, яке являється предметом іпотеки (заборона зареєстрована в реєстрі за № 1717), а саме - квартира під [ADDRESS]. В підтвердження державної реєстрації даного Договору іпотеки суду було надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 13038157 від 19.11.2013 року. В підтвердження державної реєстрації обтяження за даним Договором іпотеки позивачем було надано до суду копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 13034916 від 19.11.2013 року. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що 20 лютого 2014 року ним було вручено особисто гр. [PERSON], про що свідчить його відмітка з підписом на зворотній стороні, Вимогу про зобов'язання сплатити суму позики, вказану в Договорі позики від 23 жовтня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1628, протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної Вимоги. Однак, Позивачу в червні 2014 року стало відомо від реєстраційної служби головного управління юстиції в Одеській області, що на майно, яке знаходиться в іпотеці Позивача було накладено арешт постановою державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № В-5/267 від 16.06.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-821від 18.03.2009 року Приморського районного суду м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про що був повідомлений належним чином. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно досліджених судом документів вбачається, що накладенням арешту на майно, що знаходиться у позивача в іпотеці згідно Договору іпотеки від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1716, були порушені його права, як іпотекодержателя, оскільки це позбавляє його можливості пріоритетного права на задоволення забезпечених іпотекою вимог, та робить неможливим в подальшому реалізацію предметів іпотеки та задоволення вимог за Договором позики, укладеного між позивачем та гр. [PERSON] 23 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1628. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Згідно з ч.3,4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувача, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення боржником коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно ст. 572 ЦК України та ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про виконавче провадження» переважне право одержання задоволення за рахунок іпотечного майна, перед іншими кредиторами цього боржника належить іпотекодержателю. Кошти отриманні від реалізації іпотечного майна, використовуються насамперед для задоволення зобов'язань боржника перед іпотекодержателем і лише залишок коштів для задоволення вимог інших стягувачів згідно ч.6 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» . Частиною 6 ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Постановою державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № В-5/267 від 16.06.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-821від 18.03.2009 року Приморського районного суду м.Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, було накладено арешт на все майно Іпотекодавця. Відповідно до Постанови державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № В-5/267 від 16.06.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-821від 18.03.2009 року Приморського районного суду м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів , дане обтяження на нерухоме майно, було накладено після 19.11.2013 року. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право суду звільнити з під арешту майно.

Outcome: approved