Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПАТ «УкрСиббанк»» та відповідачем у спорі був укладений кредитний договір. В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений Договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме [ADDRESS]. В подальшому, на підставі договору факторингу Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до відповідача за зобов»язаннями, що виникають з Кредитного договору та Іпотечного договору. Іпотечний договір містив застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя і в зв»язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, неповернення кредиту, несплату процентів та комісій за користування кредитом, позивач звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі права власності, яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При зверненні до суду позивач посилається на те, що відповідач чинить перешкоди у доступі до майна. Як новий власник квартири позивач на підставі положень ст.ст. 319, 391 ЦК України просить усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Кей-Колект» до квартири та визнати [PERSON] таким, що втратив прав користування жилим приміщенням в зв»язку з втратою ним права власності. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про місце і час судового розгляду за місцем реєстрації, судова повістка повернулась без вручення в зв»язку з непроживання особи за даною адресою. На підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2006 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 11063239000 та Кредитний договір № 11063293000\\2. В забезпечення виконання зазначених договрів між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 26989, предметом іпотеки за яким є [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договорами Іпотеки та Договір факторингу № 1, відповідно до яких позивач отримав права вимоги до Боржників і Гарантів щодо погашення заборгованості, що виникли на підставі Первинних договорів і Договорів забезпечення, у т.ч. позивач набув право вимоги до [PERSON] Розділом 5 Іпотечного договору, укладеного з [PERSON], було передбачено Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке включало право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом поасудового врегулювання, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». ТОВ «Кей-Колект» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєструвало право власності на [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до Акту перевірки\\огляду майна від 22.11.2016 р., складеного представниками ТОВ «Кепй-Колект» ім було відмовлено відповідачем у доступі до спірної квартири. Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності на майно, а саме створення перешкод для вільного користування ним, яке він просить захистити на підставі ст.391 ЦК України. Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україии з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що позивач є власником майна і будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. Відповіда у справі є попереднім власником [ADDRESS]. Відповідач у справі створює перешкоди представникам позивача у вільному користуванні майном, що належить Товариству на праві власності. В силу положень ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов»язаннями власника. Право користування [PERSON] спірною квартирою було нерозривно пов»язано з наявністю у нього право власності на зазначене нерухоме майно, яке він втратив після звернення стягнення ТОВ «Кей-Колект» на [ADDRESS], як на предмет іпотеки. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Outcome: approved