Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради, в якому просив усунути перешкоди в спілкуванні з сином - [PERSON], змінити порядок спілкування з сином, а також визначити способи участі у вихованні дитини, час та місце спілкування з сином, а саме: кожної суботи з 09.00 год. до 20.00 год., місце зустрічі незалежно від місця реєстрації дитини та у будь-який день тижня з урахуванням графіку роботи батька з правом відвідувати культурно-масові, спортивні, оздоровчі заклади. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2009 року, було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхала жити у квартиру своїх батьків. Позивач, як батько дитини, бажав брати участь у вихованні сина незважаючи на припинення подружніх стосунків, однак відповідач не бажала спілкуватися з позивачем з приводу спільної участі у вихованні дитини, ухилялася від зустрічей, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду. 15.10.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме: визначено [PERSON] час та місце спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO], а саме щосуботи в денний час в присутності матері за адресою реєстрації дитини: [ADDRESS], виходячи зі стану здоров'я дитини, але не більше трьох годин. Також [PERSON] зазначив, що при вирішенні справи та визначенні порядку спілкування із дитиною суд враховував те, що, малолітній [PERSON] перебував на обліку в комунальній установі «Міська дитяча клінічна поліклініка №2». За інформацією вищевказаної установи дитина перебувала на грудному вигодуванні, знаходилася під наглядом невропатолога. Крім того, вказано, що дитина до трьох років не може перевозитися та передаватися без присутності матері будь-кому, оскільки це може привезти до порушення здоров'я дитини. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки на момент подачі даної позовної заяви до суду [PERSON] вже не перебував на грудному вигодуванні та досяг трьохрічного віку, позивач просив змінити порядок спілкування з сином. Позивач вказав, що незважаючи на рішення суду, він не має можливості бачитися із сином. З часу винесення судового рішення [PERSON] бачився з дитиною декілька разів, однією із таких зустрічей була спроба укладення мирової угоди між позивачем та відповідачем, якою передбачалася передача [PERSON] на підставі договору, в порядку та на умовах, передбачених ст.190 Сімейного кодексу України у власність сину [PERSON], [INFO], 1/2 частину квартири [ADDRESS] в рахунок добровільного виконання зобов'язань по сплаті аліментів на утримання сина, але зазначена мирова угода не була підтримана відповідачем. Позивачем у ході розгляду справи неодноразово уточнювалися позовні вимоги, а саме просив усунути перешкоди у спілкуванні з сином - [PERSON], змінити порядок спілкування з сином та визначити спосіб участі у вихованні дитини, час та місце спілкування з сином, а саме: щоп'ятниці з 16.00 год. до 19.00 год. з можливістю забирати дитину з дитсадочка, а в подальшому після школи та щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. місце зустрічі за фактичним місцем проживання дитини без присутності матері дитини з правом відвідувати культурно-масові, спортивні, оздоровчі та навчальні заклади. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, зазначили, що рішення суду, яким встановлено порядок спілкування батька з сином не можна виконати, оскільки відповідач під різними приводами створює перешкоди, зазначаючи що дитина хворіє чи перебуває за межами міста. В установлений судом час по встановленому судом місцю зустрічі, дитини не буває, оскільки мама з сином проживають за іншою адресою. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що не тільки не перешкоджає зустрічам батька з сином, але й бажає цього. Проте, зустрічі не відбуваються з вини самого батька, яким має іншу сім'ю та проживає в іншому місті. Оскільки син бачив батька лише декілька раз в житті, вимога про надання можливості зустрічатися на одинці, принаймні до того часу, поки дитина не звикне, задоволена не може бути. Просить суд встановити час зустрічей батька з сином на перших порах лише в її присутності, та з урахуванням її роботи та часу відпочинку. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав відповідача, оскільки встановлюючи час зустрічей в першу чергу мають бути враховані інтереси самої дитини, час її зайнятості та відпочинку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2009 року, було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхала жити у квартиру своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Не зважаючи на це, на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2010 року відповідач разом з сином, за виключенням днів коли дитина хворіє чи перебуває на відпочинку, у встановлений законом час буває в квартирі за місцем реєстрації дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.159 Сімейного кодексу України, суд вирішує спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Крім того, згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою ВР №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також відповідно до ст.ст. 11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Приймаючи рішення судом враховано, що спілкування батька з сином не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини, крім того таких зустрічей прагне матір дитини. В судовому засіданні не встановлено підстав, щоб позбавляли права батька, який проживає окремо, бачитися з дитиною. Визначаючи час та місце зустрічей суд враховує, вік дитини, стан її здоров'я, час зайнятості та відпочинку, а також зайнятість відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial