Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування гуртожитком по [ADDRESS], та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] 23 грудня 1994 року адміністрацією власника було видано ордер на право зайняття кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS] на підставі якого він заселився і зареєструвався за вказаною адресою у грудні 1994 року. Відповідно до акту від 12.01.2015 року відповідач більше 15 років не користується та не проживає у житловому приміщенні. Заяву про зняття з реєстрації [PERSON] адміністрації підприємства не подавав. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування громадянина [PERSON] позивачу невідома. Таким чином, оскільки відповідач більш, ніж шість місяців без поважних причин не проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], то він у судовому порядку підлягає визнанню таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку. Крім того, через його реєстрацію за вказаною вище адресою ПАТ «НВП «Радій» позбавлений можливості зареєструвати інших мешканців до кімнати, тобто підприємство не може вільно користуватися та розпоряджатися нею. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2015 року позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS] залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом оголошення у пресі (газета «Народне слово» від 16 квітня 2015 року № 16 (3194), причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечила. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 23 грудня 1994 року адміністрацією власника було видано ордер на право зайняття кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності від 23.07.2004 р. за № 445, гуртожиток який знаходиться за адресою [ADDRESS], ЗАТ «Радій» належить на праві колективної власності, виданого на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 28.01.2004 р. № 139, від 23.06.2004 р. № 960, в обмін реєстраційного посвідчення від 10.02.1997 р. /а.с. 5/. Відповідно до акту встановлення факту проживання у гуртожитку ПАТ «НВП «Радій» від 12.01.2015 року, [PERSON] більше 15 років, а саме з 2000 року фактично не проживає в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Особистих його речей в кімнаті немає, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання немає. Акт складено начальником житлово-комунального відділу [PERSON], комендантом гуртожитку [PERSON], паспортистом [PERSON], провідним бухгалтером ФЕС [PERSON] /а.с. 7/. Вказані обставини в судовому засідання підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, підставою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її безперервна відсутність у місці проживання понад шість місяць без поважних причин. Встановлені обставини по справі доводять обґрунтованість заявленої вимоги, а саме те, що відповідач залишив спірне житло, та фактично не проживає в кімнаті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved