Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0861355502/т/972110. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ПАТ «АКТАБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників, в тому числі і за кредитним договором №0861355502/Т/972110 від 10 липня 2013 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 66 228 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 32890 грн.; заборгованість за процентами - 16 грн.; заборгованість за комісією - 32192 грн.; штрафи, пені - 1130 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву, згідно з якою просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: 10 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0861355502/т/972110. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору ПАТ «АКТАБАНК» надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 37000 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені договором строки. Процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 0,01%річних та включається в суму щомісячного платежу (п.2.1.1.). Відповідно до п.2.1.2.1. В день підписання кредитного договору клієнт сплачує банку комісію за надання кредитних коштів в розмірі 2,25% від суми кредиту. У разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу позичальник сплачує банку штраф в розмірі 150 грн., за кожен прострочений щомісячний платіж або його частину (п.5.1 Договору). Проте, відповідач своєчасно не повертає ПАТ «АКТАБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, в тому числі і за кредитним договором №0861355502/т/972110 від 10 липня 2013 року. Згідно п.2.1 Договору про відступлення прав вимоги, за цим Договором, Банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти…Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п.6.5 цього Договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких стан новий кредитор (п.4.1. Договору). Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору №2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , за договором №0861355502/т/972110 від 10 липня 2013 року. Заборгованість за основним боргом- 32890 грн.; заборгованість за процентами - 16 грн.; заборгованість за комісією - 32 192 грн.; штрафи, пені - 1130 грн. На виконання п.3.4. Договору №2 про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ПАТ «АКТАБАНК» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Проте, всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що ч.4 статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3. 6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до статті 3 ЦК України принцип справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Таким чином, передбачене умовами кредитування нарахування комісії за касове обслуговування суперечить принципу розумності, справедливості та добросовісності, а тому вимоги банку в частині стягнення комісії є незаконними та не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року та в постанові ВС від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц (№61-43940св18). За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином умови Кредитного договору не виконує, кредит в установлені строки його повернення не повертає, а тому заборгованість у розмірі 34036 грн., з яких заборгованість за основним боргом - 32890 грн.; заборгованість за процентами - 16 грн.; штрафи, пені - 1130 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, тому судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №1249 від 22 грудня 2020 року позивачем сплачено 2102 грн. судового збору. При цьому враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором в розмірі 34036 грн., що становить 51 % від ціни позову, тому на користь позивача підлягає стягнення з відповідача 1072 грн. 02 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: partial