Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 2002 рок громадянка [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 320348 на земельну ділянку № 466 площею 3.74 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Злинської сільської ради та передала йому данну земельну ділянку у володіння, оскільки він є родичем [PERSON], та допомогав їй, бо її син зловживав алкоголем. Починаючи з 27.08.2002 року, він користується та обробляє зазначену земельну ділянку. 14.06.2003 року [PERSON], трагічно померла ( була вбита сином). Після її смерті позивач продовжував володіти земельною ділянкою та державним актом відкрито, заборгованості по податкам немає. Таким чином, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку №466 площею 3.74 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Злинської сільської ради. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 320348 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.74 га, що знаходиться на території Злинської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області.(а.с.7). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON],померла 14 червня 2003 року в с. Злинка, Маловисківського району, Кіровоградської області. ( а.с. 42). Згідно довідки заступника начальника Маловисківського відділення Новоукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 04.12.2017 року , позивач [PERSON], не має заборгованості зі сплати податків, зборів, обов»язкових платежів.(а.с.31). З довідки Злинської сільської ради Маловисківського району, Кіровоградської області, [PERSON], дійсно користується земельною ділянкою площею 3.74 га, яка належить [PERSON], згідно Державного акту серії Р1 № 320348.( а.с. 32). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.12.2017 року № 50246164 спадкова справа після смерті [PERSON],не заводилася.(а.с.28) За нормамист.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 (п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001року. Частиною 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи після смерті [PERSON], спадщина у вигляді земельної ділянки ніким не прийнята, спадкова справа не заводилась, власником земельної ділянки відповідно до державного акту на на право приватної власності на землю значиться померла [PERSON] Злинська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області, на території якої знаходиться земельна ділянка, не заперечує проти задоволення позову, відтак судом враховується позиція відповідача щодо заявлених вимог. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, позивач добросовісно заволодів чужим майном земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №466, площею 3.74 га, що знаходиться на території Злинської сільської ради, Маловисківського району Кіровоградської області і понад десять років відкрито, безперервно нею володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і за позивачем може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1ст.344 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved