Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з двох земельних ділянок загальною площею 2,89 га, а саме: - земельна ділянка площею 2,74 га (кадастровий номер 1825088600:02:000:0303) та - земельна ділянка площею 0,15 га (кадастровий номер 1825088600:02:000:0230), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 234046 від 18 травня 2005 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 01.06.2004 року № 99, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 01.07.1935 р. в с. Чайківка, Радомишльського району Житомирської області, де і на даний час зареєстрований та проживає. Відповідно до посвідки про народження позивача від 09 липня 1935 року, його батьками є: батько, [PERSON], та мати, [PERSON]. 19 вересня 2007 року, померла мати позивача, [PERSON], у віці 97 років в с. Чайківка, Радомишльського району Житомирської області, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 068724 від 25.09.2007 року, видане виконкомом Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Ще за своє життя мати позивача, [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту в якому заповіла все своє майно своєму сину [PERSON], даний заповіт міститься в матеріалах спадкової справи. В шестимісячний строк після смерті матері позивач, як спадкоємець за заповітом, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, де за результатами якої, Радомишльською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу під № 54/2008. Крім того, на сьогодні він вже частково оформив спадщину після смерті матері, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що розташований в с. Чайківка, Радомишльського району Житомирської області, даний факт підтверджує рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.01.2010 року. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивача, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки загальною площею 2,89 га, а саме: - земельна ділянка площею 2,74 га (кадастровий номер 1825088600:02:000:0303) та - земельна ділянка площею 0,15 га (кадастровий номер 1825088600:02:000:0230), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 234046 від 18 травня 2005 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 01.06.2004 року № 99. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно Глави 10 п. 4.15 й п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що у вищевказаному Державному акті містяться підчистки та виправлення, крім того у ньому неправильно вказана площа даних земельних ділянок, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved