Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після його брата, який помер 19 жовтня 2016 року [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що його бабуся [PERSON] після своєї смерті заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру своїм двом онукам позивачу та померлому [PERSON], а грошові вклади двом онукам та батьку позивача [PERSON]. [PERSON] помер 16 листопада 2016 року. Позивач та [PERSON] є синами [PERSON], тобто є спадкоємцями майна після його смерті. Однак [PERSON] помер 19 жовтня 2016 року. З причин, незалежних від позивача до цього часу не вирішено питання про спадкове майно після померлого [PERSON] Позивач, покинувши Україну, оскільки він проживає у Німеччині, переслав своїй матері [PERSON] 05 січня 2017 року нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадкового майна після брата та вважав, що мати розуміла вимогу закону про строки подання такої заяви до нотаріусу, тому був абсолютно впевнений, що вона передасть її нотаріусу. Проте сталося так, шо [PERSON] своєчасно заяву не передала та звернулася з нею до нотаріуса лише в січні 2018 року, у звязку із чим нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, права позивача були порушені не з його вини, а тому вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про дату і час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином та завчасно сповіщена про дату і час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сином. Після смерті бабусі він успадкував ? частину квартири по вул. Суворова. [PERSON] являється братом позивача від іншого шлюбу його батька. Він загинув, а через місяць помер і їх батько. У їх сімї підряд відбулося 6 смертей, а син поїхав у Німеччину, тому зазначила, що знаходилася у стресовому стані, а тому коли син передав заяву не зрозуміла, що її необхідно передати нотаріусу, а тому, звернувшись туди лише у січні 2018 року, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. Син думав, що вона все зробила та вчасно подала його заяву. Суд, заслухавши представників позивача [PERSON] та [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. [PERSON], яка померла 28 квітня 2010 року, заповіла свою квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], та належала їй на праві приватної власності, позивачу та [PERSON], [INFO], в рівних частках, а належні їй грошові вклади заповіла позивачу, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.17-18,19,25). 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] на ? частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). 19 жовтня 2016 року помер брат позивача [PERSON] (а.с.27,28,33). 05 січня 2017 року, перед вилітом на тривалий час до Німеччини, позивач склав заяву про прийняття спадщини після його померлого брата [PERSON], яку було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.10-11,37). З копії спадкової справи №1/2018, яка була заведена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] після померлого 19 жовтня 2016 року [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, окрім позивача [PERSON] ніхто не звертався (а.с.61-88). В судовому засіданні встановлено, що позивач на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем (а.с.86-87). 16 січня 2018 року мати позивача [PERSON], на підставі виданої позивачем довіреності, звернулась до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 19 жовтня 2016 року брата [PERSON] (а.с.63-64). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], після померлого 19 жовтня 2016 року брата [PERSON] у звязку з тим, що заявник на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем або пропущенням встановленого законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.88). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст1269 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Допитана в судовому засіданні в якості свідка представник позивача [PERSON] суду пояснила, що позивач по справі є її сином. Після смерті свого брата [PERSON], позивач в січні 2017 року перед відїздом до Німеччини, де він і перебуває до цього часу, склав заяву про прийняття спадщини, яку нотаріально посвідчив в м. Києві, та надіслав їй поштою, щоб вона надала її нотаріусу для прийняття ним спадщини після смерті брата в порядку передбаченому законодавством. Але [PERSON] через чергу смертей її родичів та близьких їй людей за короткий проміжок часу не змогла правильно зрозуміти, що їй потрібно робити з даною заявою її сина. Замість того, щоб надати таку заяву до нотаріуса, вона через юридичну неграмотність та перебування у стресі поклала її разом з усіма документами в себе вдома. Позивач думав, що вона зробила все вчасно та лише в січні 2018 року підняв питання щодо подання нею його заяви до нотаріуса для прийняття ним спадщини після померлого брата. Свідок [PERSON] зрозуміла, що зробила не вірно, звернулася із заявою сина до нотаріуса в січні 2018 року, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого законодавством шестимісячного строку. Суд вважає, що доводи позивача з приводу поважності пропуску строку прийняття спадщини є обґрунтованими у звязку з чим йому на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці.

Outcome: approved