Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення права користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 15.02.2013\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Хомич\~О.М.\~Крім того\~вказані обставини\~підтверджується витягом\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно від 15.02.2013 року за індексним № 520294 згідно якого, [PERSON] , є власником вищевказаного житлового будинку. На момент вчинення правочину відповідач та члени її сім`ї були зареєстровані за місцем проживання у житловому будинку, право власності на який після укладання договору купівлі-продажу відповідно до вимог чинного законодавства перейшло до позивача. Позивачу було відомо, що відповідач планувала виїхати до іншої місцевості, і за усною домовленістю сторін відповідач повинна була до кінця поточного року вчинити юридично значимі дії стосовно зняття з реєстрації за місцем проживання у вищенаведеному будинку, у зв`язку з чим в неї залишилася домова книга. Тобто на даний час, за адресою по [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , яка не проживає за цією адресою. Разом з тим, позивач робив спроби зобов`язати відповідачку виконати взяті на себе зобов`язання, але його дії позитивних наслідків не мали. Крім того, на момент складання та подання цієї позовної заяви місцезнаходження відповідачки не відомі, контактних номерів телефонів не має та спроби зв`язатися з нею через соціальні мережі результатів не принесли, тому він змушений звернутися до суду з вимогами про позбавлення права користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідачка створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження його майном. У своєму позові позивач просив ухвалити рішення, відповідно до якого визначити відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди позивачу в реалізації його прав власника на житловий будинок. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. До початку відкритого судового засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, територіальна громада Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, надала до суду акт, в якому підтвердила факт не проживання відповідачки з серпня 2012 року за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, [PERSON] є такою, що належним чином повідомлена про слухання справи, та у наданий судом строк відзив на позов не подавала, заперечення щодо розгляду справи подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачки не надходило, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд\~ розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Так судом\~встановлено,\~що [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., є власником\~житлового будинку\~ [ADDRESS] , що підтверджується витягом\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно від 15.02.2013 року за індексним № 520294. Разом з тим, судом встановлено, що згідно відомостей з домової книги, відповідачка [PERSON] , зареєстрована у будинку буд. [ADDRESS] . Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач за місцем свої реєстрації, починаючи з серпня 2012 року не проживає, що підтверджується актом виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.10.2020 року, про те, що [PERSON] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України,\~право власності\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).\~Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою». ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16). Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України\~від 02.03.2016року\~№207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved