Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 15 листопада 2011 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва, актовий запис за №1052. У даному шлюбі у позивача та відповідача народилось двоє дітей. А саме [INFO] народилась дочка [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON]. Позивач вказує, що спочатку їхнє сімейне життя було нормальним, однак згодом їхні відносини різко погіршились, почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин. Зазначає, що примирення з відповідачем неможливе, а формальне перебування в шлюбі недоцільне та небажане, оскільки між ними втрачено почуття довіри, турботи, любові та поваги один до одного. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов визнає. Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис №1052. Дана обставина стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 червня 2017 року. В період шлюбу у позивача та відповідача народилося двоє дітей. А саме [INFO] народилась дочка [PERSON] та [INFO] син [PERSON]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2017 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2017 року. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 551 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved