Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.02.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 18.02.2019 року в сумі 11832,73 грн., яка складається з: тіла кредиту - 3179,66 грн., простроченого тіла кредиту - 2270,57 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов'язання - 4292,85 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу - 1050,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 539,65 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 11832,73 грн. за кредитним договором №б/н від 15.02.2011 року та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.02.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. /а.с.6-22/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач перед банком має заборгованість станом на 18.02.2019 року в сумі 11832,73 грн., яка складається з: тіла кредиту - 3179,66 грн., простроченого тіла кредиту - 2270,57 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов'язання - 4292,85 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу - 1050,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 539,65 грн. /а.с.4-5/. З ст.1048 ЦК України вбачається, - що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд,

Outcome: approved