Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 26.07.2012 року ними було укладено попередній договір з передачею авансових платежів, який посвідчено нотаріально, про наступне укладення не пізніше 30.12.2012 року договору купівлі-продажу нерухомості за адресою: с.Мала Зубівщина Коростенського району, вул.Миру,53. На підтвердження наміру наступного укладення договору купівлі-продажу позивачем було передано 492000 гривень як авансовий платіж. Згідно укладеного попереднього договору у разі не укладення договору купівлі-продажу до 30.12.2012 року авансовий платіж підлягає поверненню. Оскільки такий договір у визначений строк не укладено, просив стягнути з відповідача 492000 гривень авансових платежів та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що з відповідачем уклав попередній договір про наступне укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини належного тому обєкту нерухомості. В забезпечення наступного укладення договору ним частинами було передано відповідачеві 60.000 доларів США як аванс, що було зафіксовано нотаріусом. Оскільки в обумовлений договором строк договір купівлі-продажу не було укладено, то вважає, що авансові платежі підлягають поверненню. Договір купівлі-продажу майна укладено не було, оскільки вони не дійшли спільної згоди і відповідач не звертався з пропозицією про його укладення. Відповідач позов не визнав та пояснив, що перемови про укладення договору купівлі-продажу проводив з батьком позивача, який почав частинами передавати йому гроші як аванс в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу. Уклали попередній договір з метою гарантування наступного укладення договору купівлі-продажу. Отримані авансові платежі були витрачені на ремонт нерухомості. Від укладення договору купівлі-продажу не ухилявся та не ухиляється в даний час. Представник відповідача зазначив, що грошові кошти в момент укладення попереднього договору не передавались, нотаріусом було посвідчено обставину, яка в дійсності не мала місця, відповідач не ухилявся від укладення договору купівлі-продажу, тому позов задоволенню не підлягає. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо повернення авансових платежів, внесених відповідно до укладеного попереднього договору, які регулюються ст.ст.570,635 Цивільного кодексу України. 26.07.2012 року сторонами було укладено попередній договір з передачею авансових платежів, посвідчений та зареєстрований за №3527 нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON] (далі: Договір), про зобовязання сторін не пізніше 30.12.2012 року укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини обєкта нерухомості за адресою: с.Мала Зубівщина Коростенського району Житомирської області, вул.Миру,53 (п.1,2,п/п.а Договору). Продовження строку укладення договору допускалось за додатковим письмовим нотаріально посвідченим погодженням (п.2 Договору). На підтвердження дійсних намірів наступного укладення договору купівлі-продажу відповідачем позивачеві до нотаріального посвідчення попереднього договору було передано 492000 гривень як аванс в рахунок наступного договору (п.3 Договору). Відповідно до п.5 Договору, у разі не укладення до 30.12.2012 року договору купівлі-продажу відповідач зобовязався повернути позивачеві суму авансового платежу. Факт наступного неукладення основного договору купівлі-продажу відповідач не заперечив. Свідок [PERSON] свідчив про те, що відповідач запропонував йому, а він - своєму синові, взяти участь у будівництві належного відповідачеві майнового комплексу. Син та відповідач погодились на таку пропозицію. Попередній договір укладав син, йому ж належали і гроші, які передавались як аванс по частинах до та під час укладення договору. Згідно зі ст.635,ч.1,3 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 570 ЦК України зазначає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Враховуючи, що договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, про майбутнє придбання-відчуження якого було укладено попередній договір, сторонами укладений не був, а сторони, уклавши 26.07.2012 року Договір, лише домовились про укладення основного договору в майбутньому, то передана позивачем відповідачеві сума в розмірі 492000 гривень є авансом. Мотиви, за яких було укладено Договір, правового значення не мають. Оскільки, укладаючи Договір, сторони обумовили повернення авансу позивачеві в разі неукладення у визначений ними строк основного договору незалежно від поведінки позивача, отриманий за договором аванс, який виконував функцію попередньої оплати, а не забезпечувальну договір функцію, що властиво завдатку, підлягає поверненню позивачеві, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-176цс12. Враховуючи вищевикладене, позовна вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved