Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 490922445 від 08.08.2014 року, в розмірі 37170,05 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 08.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 490922445, відповідно до умов якого [PERSON] надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 23090,51 грн. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач зобов*язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачу вищевказані кредитні кошти. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв»язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що його довіритель відповідач по справі, заперечує факт отримання коштів за кредитним договором № 490911445 від 08.08.2014 року. Доказів видачі кредитних коштів відповідачу за вказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а надана Банком виписка за особовими рахунками не є належним доказом у справі, оскільки містить відомості щодо перерахування грошових коштів з рахунку Банка на рахунок № 29093490922445 тоді як п.2.4. кредитного договору передбачено здійснення перерахування на рахунок № 26258000467967. Вказана операція була здійснена 11.08.2014 року, в той час як кредитний договір укладено 08.08.2014 року, та саме з 08.08.2014 року банк здійснює облік заборгованості за кредитом № 490922445. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних доказів , щодо отримання відповідачем кредитних коштів за договором № 490922445 від 08.08.2014 року. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ст.ст. 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що 08.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № 490922445, відповідно до умов якого [PERSON] зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 23090,51 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 % річних за користування кредитом та остаточною датою повернення 11.08.2019 року. Відповідно до п.2.4. Розділу № 1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику, шляхом перерахування гороших коштів у сумі кредиту, що вказана в п. 2.1. розділу № 1 цього договору на рахунок клієнта № 26258000467967, що відкритий позичальнику у ПАТ « Альфа-Банк», МФО № 300346, для зарахування коштів на повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної карти. Пунктом 2.5. Розділу № 1 кредитного договору встановлено, що рахунок для зарахування коштів спрямованих на повернення заборгованості за цим договором є рахунок № 29093490922445 у ПАТ « Альфа-Банк». Свої зобов»язання на кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 23090,51 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам відповідача, а також меморіальним ордером № 483950 від 11.08.2014 року, з якого вбачається, що від платника [PERSON] ( [PERSON] платника - ПАТ « Альфа-Банк») рахунок № 22034490922445 на рахунок № 29093490922445 були перераховані кошти в сумі 23090,51 грн., отримувачем яких є [PERSON] ( [PERSON] отримувача - ПАТ « Альфа-Банк»). Крім того, у вказаному меморіальному ордері вказано призначення платежу: «Надання кредиту за кредитним договором № 490922445 від 08.08.2014 року, меморіальним ордером № 483951 від 11.08.2014 року, з якого вбачається, що від платника [PERSON] ( [PERSON] платника - ПАТ « Альфа-Банк») рахунок № 29093490922445 на рахунок № 29241030131501 були перераховані кошти в сумі 23090,51 грн., отримувачем яких є ТранзРахунок- видача кредиту на БПК, крім того, у вказаному меморіальному ордері вказано призначення платежу: Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитним договором № 490922445 від 08.08.2014 року. Таким чином, твердження представника відповідача, щодо перерахування кредитних коштів на інший рахунок та неотримання відповідачем вказаних коштів є необґрунтованими та хибними, оскільки кредитні кошти спочатку були направлені на рахунок для зарахування коштів № 29093490922445, як це вимагає п.2.5 кредитного договору, після чого вони були спрямовані на погашення попереднього кредиту на рахунок № 26258000467967, як це вимагає п.2.4. кредитного договору. Відповідач не оскаржував факт укладення договору. Відповідно до п. 2.6 Розділу № 1 кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та його невідємною частиною. Згідно п. 4 Розділу № 1 кредитного договору позичальник зобов*язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 договору та/або інших платежів за договором, сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за договором, визначені сторонами у Розділі № 2 договору. Згідно п.5 Розділу № 2 договору , у день укладення кредитного договору [PERSON] відкриває позичальнику рахунок у ПАТ « Альфа-Банк» МФО 300346 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за Договором ( суми кредиту та нарахованих процентів, штрафів, можливих збитків, комісій та інших платежів за договором), а також сум страхових виплат за договором страхування у разі настання страхового випадку ( за умови укладання відповідного договору страхування). Згідно п.8 Розділу № 2 договору, днем надання кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, реквізити яких визначені Розділом № 1 цього договору. Твердження представника відповідача щодо нарахування заборгованості з 08.08.2014 року є безпідставними, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що перший щомісячний платіж [PERSON] необхідно зробити 11.09.2014 року та в подальному всі платежі він повинен робити 11 числа. В результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та станом на 11.12.2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 490922445 від 08.08.2014 року в загальному розмірі 37170,05 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 23090,51 грн.; із заборгованості за відсотками в розмірі 11679,54 грн. та штрафу в розмірі 2400,00 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи позивач направляв на адресу відповідача вимогу про повернення кредиту за вих.. № 105278-102 б/б від 15.12.2015 року, однак до цього часу спір між сторонами не врегульвано. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимо. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов»язанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені кредитним договором належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved