Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 25.01.2019\~року він\~домовився з\~відповідачем про\~придбання у\~нього садиби,\~яка розташована\~в [ADDRESS] \~1\~та складається\~із житлового\~будинку з\~надвірними побудовами\~та земельних\~ділянок.\~Вони узгодили\~всі істотні\~умови договору,\~а саме,\~визначили ціну,\~порядок оплати\~вартості майна\~та порядок\~передачі майна.\~На виконання\~взятих на\~себе зобов`язань\~позивач передав\~відповідачу грошові\~кошти в\~сумі 85000\~грн,\~а він\~у свою\~чергу передав\~йому правовстановлюючі\~документи на\~садибу та\~написав розписку\~про отримання\~коштів.\~Посвідчити нотаріально\~договір купівлі-продажу вони домовились в термін до 12.02.2019 року. Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідач від свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на придбану садибу, яка розташована в [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі-продажу та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-12), вбачається, що [PERSON] належить на праві власності садиба, яка розташована в [ADDRESS] до складу якої входить: дерев`яний житловий будинок обкладений цеглою, 1990 року побудови, під літ. «А» загальною площею 123,9 кв.м., житловою площею 76,7 кв.м.; веранда цегляна під літ. «а»; погріб цегляний під літ. «п/г»; літня кухня цегляна під літ. «Б»; веранда цегляна під літ. «б»; тамбур цегляний під літ. «б1»; гараж цегляний під літ. «В»; сарай цегляний під літ. «Г»; сарай цегляний під літ. «Д»; огорожа металева, з/б плити під літ. «№1-2»; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,100 га, кадастровий номер [NUMBER] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0867 га, кадастровий номер [NUMBER] . З розписки (а.с.7) вбачається, що 25.01.2019 року [PERSON] продав [PERSON] садибу, яка розташована в [ADDRESS] за ціною 85 000 грн. Посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу вони домовилися в термін до 12.02.2019 року. На підтвердження виконання досягнутої домовленості позивач передав відповідачу обумовлену суму коштів, а останній у свою чергу передав йому правовстановлюючі документи на садибу. Незважаючи на\~досягнуту домовленість\~та вчинення\~дій спрямованих\~на реальне\~виконання договору, відповідач від свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу всіляко ухиляється і до цього часу такий договір не укладено. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved