Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] укладено кредитний договір від 28.11.08 №0001-142/2008, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачеві кредит на споживчі цілі у сумі 1500000 доларів США на строк з 28.11.08 по 27.11.09. Процентна ставка за користування кредитом становила 15% річних. Повернення кредиту здійснювалась шляхом сплати щомісячних платежів та нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі та в порядку, визначеному договором. 28.11.08 між АКБ «Східно-Європейський банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 28.11.08 №0001 -142/2008, якою внесено зміни до п.3.3.1. договору та виключено з нього п. 4.1. та п. 4.2. Пункт 3.3.1. договору також було змінено на підставі додаткових угод від 31.12.2008 року №2, від 30.01.2009 року №3 та від 27.09.2009 року №4, додатковою угодою від 20.03.2009 року №5 до кредитного договору від 28.11.2008 року №0001-142/2008 встановлено новий термін повернення кредиту - 18.03.2010 року. Станом на 25.07.2012 року загальна сума заборгованості [PERSON] складає 1721875,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 25.07.2012 року становило 13762946,88 грн., в тому числі заборгованість зі сплати кредиту у сумі 1500000 доларів США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 221875,00 доларів США. Просить суд на підставі ст.ст. 526, 589, 611, 612, 623, 624, 625, 629, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 1721875,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 25.07.12 становило 13762946,88 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача проти задоволенні позову заперечували. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. 28.11.08 між сторонами укладено кредитний договір №0001-142/2008, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит на споживчі цілі у сумі 1500000 доларів США на строк з 28.11.08 по 27.11.09, процентна ставка за користування кредитом становить 15% річних. Крім того, між сторонами було укладено до цього кредитного договору додаткові угоди №1 від 28.11.08, №2 від 31.12.08, №3 від 30.01.09, №4 від 27.02.09, №5 від 20.03.09, №6 від 31.03.09та №7 від 30.06.09. З висновку судової почеркознавчої експертизи від 25.01.2013 року №0427, складеного експертом. Драпей Н.Г., вбачається, що підписи в графі «Позичальник» та «Оригінал примірника отриманий» в електрографічній копії кредитного договору від 28.11.08 №0001-142/2008, підписи в графі «Позичальник» в рядку «[PERSON].» в додаткових угодах до кредитного договору від 28.11.08 №1, від 31.12.08 року №2, від 30.01.09 №3, від 27.02.09 №4, від 20.03.09 №5, від 31.03.09 №6, від 30.06.09 №7 виконані не [PERSON] У додатку до експертного висновку від 19.02.13 №0442 зазначено, що підпис в графі «Отримувач» в електрографічній копії заяви на видачу готівки від 28.11.2008 року №520444 виконані не [PERSON] Крім того, згідно з висновком спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ТУ МВС України у м. Києві Костецького В.С. від 04.03.11 №323 [PERSON] не підписував кредитний договір від 28.11.08 №0001- 142/2008 та заяву на видачу готівки від 28.11.08 №520444. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦПК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не підписував кредитний договір та додатки до нього, його воля не була направлена на вчинення цього правочину, то кредитний договір №0001-142/2008 від 28.11.08 та додаткові угоди №№1 по 7 до цього договору є недійсними. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, оскільки недійсні кредитний договір №0001-142/2008 від 28.11.08 та додаткові угоди №№1 по 7 до цього договору не створюють для [PERSON] жодних юридичних наслідків, то підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за договором не має і у задоволенні позову необхідно відмовити. З викладеного,

Outcome: dismissed