Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 60353,07 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 серпня 2017 року позивач, керуючи транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить йому на праві власності, рухався по вул. Щепкіна в напрямку вул. Сергія Нігояна у м. Дніпро . Під час руху по вул . Щепкіна, перетнувши залізничний міст в районі балки, на його транспортний засіб впало сухе дерево, чим спричинило пошкодження вказаного автомобіля. Даний факт було зафіксовано співробітниками поліції та проведено перевірку, за результатами якої складено висновок. Позивач звернувся до експертної установи для проведення оцінки пошкоджень, якою було встановлено, що сума збитків становить 60353,17 грн. Вказує, що дерево, яке впало на автомобіль позивача, було розташоване на земельній ділянці, яка перебуває комунальній власності, тому у відповідача виникає обов`язок по відшкодуванню матеріальної шкоди. Крім того, зазначає, що транспортний засіб, який було пошкоджено, втратив належний вид, що вплинуло на психологічний стан позивача, останній також протягом довгого часу був позбавлений можливості належно його використовувати, що спричинило завдання позивачу моральної шкоди. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Романчук М.М. , відповідно до якого зазначає, що відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Вказує, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу шкоди не може бути покладено на відповідача. Звертають увагу, що відповідач, КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради та Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради не є балансоутримувачем дерев, що ростуть вздовж вул. Щепкіна та вул. Павлова у м. Дніпро. Крім того вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме: відсутній протокол огляду місця пригоди, схема ДТП, показання свідків, не зазначено стан дерева, не складено акт отриманих пошкоджень, тощо. Тобто, на його думку, позивачем не доведена протиправна діяльність відповідача та позивач взагалі не звертався до Дніпровської міської ради із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної об`єктом благоустрою, оскільки порядок відшкодування шкоди відповідачем проводиться з метою добровільного досудового врегулювання спорів ( п.1.3. Порядку відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну фізичних і юридичних осіб обєктами благоустрою комунальної власності та їх елементами, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 25 квітня 2018 року №90/31). 21 листопада 2018 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради Плітченка О.П. надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувач цих об`єктів, а КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради не є балансоутримувачем зазначених зелених насаджень, інформацією про те, хто є балансоутримувачем дерев на вище зазначеній території не володіє. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача Романчук М.М. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка, на якій позивач вказує було завдано шкоди, перебуває у комунальній власності. Вказала, що відповідальність повинно нести КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської, однак дане підприємство не висаджувало дерева на земельній ділянці, на яку вказує позивач, а тому й не може в даному випадку нести відповідальність за відшкодування шкоди. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради Плітченко О.П., належним чином та завчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, належним чином та завчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] , представника відповідача Романчук М.М. , свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач є власником транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). 22 серпня 2017 року до чергової частини Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від позивача, який повідомив, що гілка пошкодила його автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9-11,115-116). Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює інспектором патрульної поліції та декілька років тому він разом із екіпажем прибув на вул. Щепкіна у м. Дніпро біля заїзду на віадук, де на проїжджій частині дороги на автомобіль «Nissan Qashqai» впало дерево, що співпадає з місцем вказаним позивачем на карті, яка долучена до матеріалів справи (а.с.146-149). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2017 року на вул. Щепкіна у м. Дніпро на проїжджій частині дороги біля заїзду на віадук на автомобіль «Nissan Qashqai» впало дерево. Також в судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка по вул. Щепкіна у м. Дніпро біля заїзду на віадук перебуває у комунальній власності та зелені насадження на даній території не перебувають на балансі будь-якої установи. Під час огляду автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , були виявлені зовнішні механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду від 22 серпня 2017 року (а.с.117-122). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №5513/1 від 11 травня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 60353,07 грн (а.с.15-25). За інформацією КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради зелені насадження уздовж проїжджої частини вул. Івана Езау та вул. Щепкіна до пр . Сергія Нігояна у м. Дніпрі не обліковуються на їх балансі (а.с.12-14). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку судом враховуються висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у цивільній справі № 200/22129/16-ц. Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем висновком Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за наслідками розгляду звернення перевірки ЖЕО №20065 від 22 серпня 2017 року щодо пошкодження автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №5513/1 від 11 травня 2018 року, показаннями свідка [PERSON] , протоколом огляду від 22 серпня 2017 року. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень на проїжджій частині дороги біля заїзду на віадук по вул. Щепкіна в м. Дніпро. КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради зелені насадження за вказаною адресою не передавалось. Наявність будь-яких будинків біля заїзду на віадук по вул . Щепкіна в м. Дніпро не встановлено. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне покласти саме на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста, дані з приводу того, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації відсутні, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в розмірі 60353,07 грн. Доводи представника відповідача з приводу того, що позивач не звертався до Дніпровської міської ради з питанням щодо добровільного досудового врегулювання спору висновків суду не спростовують, оскільки відповідачем позовні вимоги не визнаються в повному обсязі та в добровільному порядку на час розгляду справи суму завданої шкоди позивачу не відшкодовано. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що моральна шкода з урахуванням характеру поведінки відповідача та душевних і психічних страждань позивача підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 2000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial