Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 13.07.2000 року він отримав у спадщину квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 6/63. Позивач зазначає, що з грудня 2009 року він тяжко хворів та потребував коштів на лікування. Третя сторона по справі [PERSON] є колишньою дружиною позивача та сестрою відповідача. Позивач в позовній заяві зазначає,що під час укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 6/63 від 27.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3187 він не усвідомлював значення своїх певних дій, оскільки на той час перебував на лікуванні, приймав ліки. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 6/63 від 27.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3187. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Третя особа приватний нотаріус ДМНО [PERSON] у судове засідання не з?явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання з?явилася, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2000 року позивач отримав у спадщину квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 6/63. Позивач зазначає, що з грудня 2009 року він тяжко хворів та потребував коштів на лікування. Третя сторона по справі [PERSON] є колишньою дружиною позивача та сестрою відповідача. Позивач в позовній заяві зазначає, що під час укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 6/63 від 27.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3187 він не усвідомлював значення своїх певних дій, оскільки на той час перебував на лікуванні, приймав ліки. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року по даній цивільній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу за клопотанням позивача [PERSON] Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 27-16 від 17.02.2016 року, виконаної судовим експертом [PERSON]: підпис від імені [PERSON] та рукописний запис «[PERSON]В.» у графі «Продавець» договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Жніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 27.08.2010 та зареєстрованого в реєстрі за №3187, - виконані самим [PERSON] в звичних умовах (без впливу природних збиваючих факторів, до яких відносяться, зокрема, незручна поза виконавця, незвичне тримання пишучого приладу та незвичне розміщення матеріалу письма) та звичному стані (без впливу на процес письма природних збиваючих факторів, до яких зокрема відносяться хворобливий стан виконавця, стомлення, холодові/температурні/ навантаження, фізична /м?язова/ втома, алкогольне сп?яніння, дія фармакологічних препаратів, обмеження зорового контролю тощо; а також без впливу на процес письма незвичного психофізіологічного стану [PERSON], обумовленого посиленням збуджуючих емоційних процесів, в тому числі і під впливом насильства). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Позивач також зазначає, що під час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу відповідач скористався станом здоровя позивача, а тому ввівши позивача в оману відбулося нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судовому практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вищевказаного висновку судового експерта позивач [PERSON] сам власноручно виконав підписи в оспорюваному договорі купівлі-продажу без впливу будь-яких факторів, а інших належних та допустимих доказів позивачем на підтвердження тієї обставини, що він не міг усвідомлювати значення своїх дій під час підписання оспорюваного договору купівлі-продажу ним не надано.

Outcome: dismissed