Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 07.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0710/0708/45-025. Згідно з умовами даного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 54\~000,00 дол. США з розрахунку 11,9 % річних на строк з 07.07.2008 р. до 07.07.2028 р. Банк свої зобов'язання за договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25.05.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» змінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 0710/0708/45-025-Р-1 від 07.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 0401/0708/71-088 від 28.07.2008 р. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 03.08.2015 р. за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 1\~188\~054,11 грн., з яких: 1\~009\~983,51 грн. сума заборгованості за кредитом; 133\~676,87 грн. сума заборгованості за відсотками; 41\~952,31 грн. пеня; 510,25 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу; 1\~931,17 грн. сума 3% від простроченої заборгованості по процентам. У звязку з тим, що відповідачем кредитна заборгованість не погашена, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідач вважає, що при поданні позову позивачем порушено норми процесуального права, а саме позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам. Позовну заяву від ПАТ «Дельта Банк» підписано [PERSON] за довіреністю від 04.08.2015 р., яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] Відповідач вважає, що вказана довіреність не є належним доказом наявності у представника позивача [PERSON] повноважень на подання позову від імені банку. Окрім того, представник відповідача зазначила, що кошти, які отримані за спірним кредитним договором були використані на купівлю квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і використовується родиною відповідача для проживання, іншого житла не мають. 15.01.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на вищезазначену квартиру. Зазначена квартира, на підставі іпотечного договору № 0710/0708/45-025-Z-1 є забезпеченням виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0710/0708/45-025 від 07.07.2008 р. На підставі заяви стягувача, 20.07.2015 р. державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 48185803 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, на момент подання даного позову до відповідача, як поручителя, позивач вже скористався своїм правом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] намагалася добросовісно виконувати та додержуватися умов Кредитного договору, а позивачем з моменту визнання його установи неплатоспроможною було запропоновано їй не сплачувати кредит, так як не було впевненості в тому, що кошти, які надійдуть на рахунки будуть використані на погашення кредиту. При нарахуванні штрафних санкцій позивач не зазначає періоду нарахування штрафних санкцій, кількість днів прострочення щодо нарахування пені. Окрім того, позивач не обчислює пеню окремо по тілу кредиту та по процентам і комісії та нараховує пеню на відсотки, що не передбачено умовами договору та суперечить нормам цивільного законодавства, так як пеня на відсотки не нараховується. Відповідач вважає, що нарахування пені повинно здійснюватися лише на заборгованість щодо основного тіла кредиту, так як пеня на відсотки не нараховується, просив суд визначаючи розмір пені виходити із тих обставин, як погіршення економічної ситуації в державі, значного зменшення курсу гривні по відношенню до долара США, а також виходити із засад співмірності, розумності і справедливості. Відповідач зазначає, що кредитним договором на купівлю нерухомості від 07.07.2008 р. п. 1.3 встановлено нарахування процентів у розмірі 11,90% річних за весь час фактичного користування кредитом, відтак відповідач вважає, що позивач безпідставно проводить нарахування ще 3 % річних на суми заборгованості не обґрунтовуючи їх природу та не посилаючись на норми закону. Крім того, відповідач зазначив, що на його адресу не надходила вимога про дострокове повернення кредиту. Вимога, відправлена 19.08.2015 р. стосувалась лише повернення суми заборгованості у розмірі 7\~480,75 дол. США. Крім того, на підставі заяви позивача 20.07.2015 р. державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 48185803 з примусового виконання виконавчого напису. Звернувши стягнення на предмет іпотеки 15.01.2015 р. позивач зобовязаний був звернутися з аналогічною вимогою про виконання зобовязання до поручителя, однак вимога про повернення поточної заборгованості надіслана відповідачу 19.08.2015 р. за спливом 6 місяців. За умовами п. 11 договору поруки сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитись від прийнятих на себе зобовязань. Крім того, про заміну кредитора позивач повідомив відповідача також у серпні 2015 р. за спливом трьох років з моменту відступлення 25.05.2012 р. права вимоги ПАТ «Сведбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, на підставі вищевикладеного, відповідач вважає, що порука за договором поруки від 07.07.2015 р. укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] є припиненою, так як позивач звернувши стягнення на предмет іпотеки, в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору. При цьому особисто відповідач по справі [PERSON] не заперечував проти існування заборгованості по Кредитному договору в розмірі, зазначеному у позовних вимогах. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0710/0708/45-025. Згідно з умовами даного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 54\~000,00 дол. США з розрахунку 11,9 % річних на строк з 07.07.2008 р. до 07.07.2028 р. Банк свої зобов'язання за договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25.05.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» змінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитним та забезпечувальними договорами. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 0710/0708/45-025-Р-1 від 07.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 0401/0708/71-088 від 28.07.2008 р. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 03.08.2015 р. за відповідачем рахується заборгованість у сумі 1\~188\~054,11 грн., з яких: 1\~009\~983,51 грн. сума заборгованості за кредитом; 133\~676,87 грн. сума заборгованості за відсотками; 41\~952,31 грн. пеня; 510,25 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу; 1\~931,17 грн. сума 3% від простроченої заборгованості по процентам. Однак на теперішній час кредитна заборгованість не погашена. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами та договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності повноважень представника [PERSON] представляти інтереси банка та діяти від імені ліквідатора АТ «Дельта Банк» [PERSON] суд не приймає до уваги з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Відповідно до ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обовязкові до виконання працівниками банку. Доводи представника відповідача про те, що позивач скористався своїм правом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки суд, також до уваги не приймає з огляду на наступне. Відповідно до п. 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2015 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Доводи представника відповідача про те, що позивач зобовязаний був звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобов'язання, але зазначена вимога надіслана відповідачу за спливом 6 місяців і те, що п. 10 Договору поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки встановлено, що договір поруки діє до повного виконання усіх зобовязань за кредитним договором спростовуються п. 1 Договору поруки відповідно до якого поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику строком до 07.07.2028 р. Відповідно до п. 24 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2015 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги, що відповідач знаходиться у тяжкому матеріальному становище, а розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд приходить до висновку, що розмір пені може бути зменшено до 20 000,00 грн. Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial