Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що вироком Коростенського міськрайоннного суду від 18.02.2016 року відповідача [PERSON] по кримінальному провадженню, внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2015 року за №12015060060001204, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.345 ч.2, 342 ч.2 КК України і на підставі ст.ст.70 ч.1, 75, 76 КК України обрано покарання у виді трьох років обмеження волі з випробуванням іспитовим строком на два роки. Він був визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, однак в ході розгляду кримінального провадження цивільний позов не заявляв. Просить суд стягнути з відповідача заподіяну злочином моральну шкоду в сумі 50000 гривень та понесені ним матеріальні збитки - витрати на лікування в сумі 2702 гривні 75 копійок, а також витрати за надання правової допомоги адвоката 300 гривень і сплачений судовий збір в сумі 1378 гривень. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайоннного суду від 18.02.2016 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.345 ч.2, 342 ч.2 КК України. Згідно вказаного вироку суду [PERSON], 17.09.2015 року, близько 22-ої години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходився\~ в приміщенні залізничного вокзалу по вул. Табукашвілі, 18 в м.Коростені, поблизу працівника Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], який перебував у форменому одязі під час добового чергування по охороні громадського порядку та предявив своє службове посвідчення під час супроводження [PERSON] до лінійного пункту міліції, розташованого в середині вокзалу, для зясування обставин порушення ним громадського порядку. В цей час [PERSON], усвідомлюючи те, що [PERSON] є працівником міліції, став вимагати від останнього відпустити його товариша [PERSON] та почав висловлювати в адресу працівника міліції погрози застосування фізичної розправи, виражатись нецензурними словами. На пропозицію заспокоїтись, [PERSON] відреагував агресивно та став чинити активний опір працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків: замахувався на нього руками, хапав за формений одяг, погрожував застосуванням фізичної сили та звільненням з органів внутрішніх страв, а також тримав двері і перешкоджав увійти до опорного пункту міліції. В ході цих подій наніс [PERSON] декілька ударів в область голови. Згідно положень ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Враховуючи те, що моральними стражданнями супроводжується будь-яке протиправне діяння, тому позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 гривень, з врахуванням втрат немайнового характеру, які він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень, впливу негативних обставин на його життя, що буде розумним, достатнім та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди. Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підтверджуються наданими фіскальними чеками, визнаються відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на правову допомогу. З квитанцій №7 від 28.07.2016 року та №17321863 від 28.07.2016 року слідує, що позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень та сплату судового збору в сумі 1378 гривень. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З врахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенюю. На підставі наведеного,

Outcome: partial