Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, також просив скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] та скасувати заборону на відчуження вказаної квартири, накладену державним нотаріусом другої Херсонської нотаріальної контори Васильковою О.В., зареєстровану за № 1-747, посилаючись на те, що 03.04.2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого він передає у власність відповідача належну йому однокімнатну квартиру, а остання в свою чергу зобов'язується довічно повністю утримувати його, а саме: забезпечувати харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, житлом, зберігаючи в його довічному безкоштовному користуванні квартиру в цілому. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу) визначена сторонами у розмірі 400 грн. на місяць. Оскільки відповідач не виконує умови договору, вчиняє сварки, не надає матеріальне забезпечення, не сплачує комунальні послуги, просить розірвати договір довічного утримання, укладений 03.04.2009 року з відповідачем, посвідчений другою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-745; скасувати реєстрацію та заборону на відчуження спірної квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що вона належним чином виконує всі умови договору та навіть робить більше для позивача ніж це передбачено договором. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позову відмовити за необґрунтованістю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, судом встановлено, що 03.04.2009 року між сторонами по справі був укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому однокімнатну квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалася довічно утримувати його, а саме: забезпечувати харчуванням, доглядом, одягом, необхідною допомогою, житлом, зберігаючи в його довічному безкоштовному користуванні квартиру в цілому. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу) визначена сторонами у розмірі 400 грн. на місяць. З метою належного виконання умов договору, відповідач вселилася у квартиру до позивача, створила там належні умови для проживання, придбала необхідні меблі та предмети домашнього вжитку, забезпечує позивача доглядом, одягом, необхідною допомогою, харчуванням, житлом, сплачує комунальні послуги та ін. Позивач неодноразово звертався до суду з вимогами щодо розірвання вказаного договору довічного утримання, рішеннями Суворовського районного суду від 21.07.2010 року та 21.06.2012 року відповідно, що набрали законної сили, встановлено факт належного виконання [PERSON] взятих на себе обов'язків за вказаним договором, відповідно до періодів правовідносин, що виникли. Допитані в судовому засіданні свідки не спростували, що позивач, на теперішній час, також забезпечений харчуванням, доглядом, одягом, житлом, необхідною допомогою, в квартирі зроблений ремонт, придбані меблі, предмети вжитку, також зазначили про жахливі умови існування позивача до укладання вказаного договору, жебракування позивача, відсутності будь-яких умов для нормального проживання в квартирі. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеного 8 вересня 2014 року позивач проживає в нормальних умовах, квартира чиста, вмебльована, відремонтована, сам він доглянутий. Належне виконання відповідачем умов договору довічного утримання також підтверджується наданими чеками на придбання продуктів та квитанціями на оплату комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає іншій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу віджучувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини або на вимогу набувача. Таким чином твердження позивача про те, що відповідач не виконує умов договору довічного утримання, позбавляє та обмежує права позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивач не надав достовірних доказів порушення відповідачкою умов договору довічного утримання, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, та такі що не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, як такі що витікають за наслідком задоволення первісних. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed