Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], і просить винести рішення, яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, шляхом перенесення залізобетонної огорожі на 1,00 метр перед її фасадною частиною будинку та зі сторони його господарчих будівель та стягнути на його користь 10000,00 в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що проживає в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS], який розташований на приватизованій земельній ділянці та належить йому на праві приватної власності. По сусідству з ним розташований житловий будинок [ADDRESS], який на праві власності належить відповідачу, але фактично там проживає її син [PERSON] Влітку 2014 року [PERSON], без погодження з ним, поставив залізобетонну огорожу з фасадної сторони свого будинку впритул до його будинку, прибивши два металеві уголки до його будинку, не відступивши 1,0 метра від межі будинку. З боку городу мається металева огорожа відповідачки, яка встановлена впритул до його господарських будівель та кущів вишні та малини. На його заперечення [PERSON] спочатку погодився перенести огорожу, а потім відмовився. В подальшому, за його заявою, 14.08.2014 року проведено комісійне обстеження земельної ділянки та рекомендовано відповідачу та [PERSON] в термін до 01.09.2014 року прибрати залізобетонну огорожу на 1,00 метр від його будинку перед фасадною частиною будинку та зі сторони господарчих будівель з тим, щоб він мав реальну можливість обслуговувати свій будинок, також прибрати кущі малини та вишню із земельної ділянки, яка примикає до його будинку. При комісійній перевірці 10.09.2014 року встановлено, що відповідач кущі малини та вишні прибрала, однак огорожу не демонтовано. В добровільному порядку відповідач огорожу не демонтує, він втратив душевний спокій, підвищився тиск і він змушений купувати ліки. Відповідач порушила нормальний та привичний ритм його життя, змусила звертатись за допомогою до селищної ради, він постійно переживає, що не має вільного доступу до свого будинку та господарських будівель, відповідачка погрожує йому собакою, якщо він зайде на свою земельну ділянку з боку її будинку, все це завдає йому моральних страждань, розмір яких він оцінює в 10000,00 грн. Позивач у судове засідання з'явився. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивач, при будівництві огорожі не заперечував, а тепер передумав. Третя особа по справі - [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але разом з тим такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0902 га, розташованої по [ADDRESS] ( а.с.8) та власником житлового будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці ( а.с.9-10). За зверненням позивача проведено комісійне обстеження земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], за результатами якого [PERSON], в тому числі, рекомендовано в термін до 01.09.2014 року прибрати залізобетонну огорожу на 1,00 метр від будинку позивача перед фасадною частиною будинку та зі сторони городу (а.с.7), разом з тим, станом на 10.09.2014 року, залізобетонну огорожу не демонтовано (а.с.5-6). Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм та визначених державних стандартів. В пунктах «г», «е» ч.1 ст.91 ЗК України зазначено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства. Згідно п.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. За загальними правилами добросусідства, закріпленими законодавцем у ст. ст. 103 - 109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов'язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до Державних Будівельних норм (ДБН 360-92**) для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше ніж 1,0 м., допускається огороджувати присадибну земельну ділянку глухою і високою огорожею тільки з фасадного боку ділянки, а також з боку, що граничить з дорогою, разом з тим судом було встановлено, і дана обставина сторонами не заперечується та підтверджена наявними матеріалами справи, що відповідачем дані вимоги порушено, тож позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000 грн, суд виходить з наступного, згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 1167 ЦК України встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, суд погоджується з тим, що протиправна поведінка відповідача призвела до душевних страждань позивача, відповідач проігнорувала запропонований Знам'янською другою селищною радою добровільний порядок вирішення спірного питання, порушено ритм життя позивача, він змушений витрачати додатковий час для захисту своїх прав, разом з тим доказів погіршення стану свого здоров'я позивачем не надано, тож суд вважає справедливим встановити розмір відшкодування моральної шкоди у 2000,00 грн.

Outcome: partial