Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок № 119 по вулиці Козацька, в смт. Добровеличківка Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11.2004 року реєстраційний номер 2774. 29.05.2017 року із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 88240652 від 29.05.2017 року, позивачу стало відомо , що у вказаному реєстрі 28.04.2016 року зареєстровано право власності на зазначений вище будинок за [PERSON]. Реєстрацію вказаного права було проведено на підставі довідки № 398 від 27.04.2016 року виданої Добровеличківською селищною радою . Проте, згідно відповіді Добровеличківської селищної ради № 01-16-134/1 від 08.09.2017 року, вказана вище довідка не видавалася. Позивач вважає, що за таких обставин реєстрація права власності за [PERSON] на спірний будинок була незаконною . З огляду на те, що відповідач оспорює право власності [PERSON] на належне йому нерухоме майно, останній вимушений звернутися до суду з відповідним позовом . Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з'явилися, доказів про наявність поважних причин своєї неявки суду не надали . Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та обґрунтували їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Додали, що між [PERSON] та [PERSON] не вчинялося будь-яких правочинів, пов'язаних із спірним нерухомим майном. Не оспорювали того факту, що дійсно позивач в 2013 році отримав від [PERSON] - матері відповідача, 12000 гривень . Однак вважають, що вказана сума є орендною платою за період проживання відповідача в спірному будинку. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнала повністю. На обґрунтування своїх доводів пояснила, що в серпні 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленість щодо купівлі останньою в першого житлового будинку, що розташований в смт. Добровеличківка Кіровоградської області по вулиці Козацькій,119, по ціні 40000 гривень . На виконання взятих зобов'язань [PERSON] передала [PERSON] завдаток в сумі 12000 гривень, а останній передав ключі від будинку та дозволив відповідачу проживати в ньому . Решту суми покупець мала сплатити продавцеві після оформлення договору купівлі-продажу. З дозволу позивача, [PERSON], здійснила ремонт в будинку на що витратила 46292 гривні 80 копійок . На її неодноразові звернення про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу позивач не реагував. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, допитавши свідка, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : З архівної довідки № 86 від 29.06.2017 року, виданої Добровеличківським відділенням № 4 Ульяновського КМБТІ, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в смт. Добровеличківка Кіровоградської області по вулиці 40 років Жовтня ( Козацькій ),119, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Добровеличківською районною державною нотаріальною конторою 16.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2774. Із розписки від 29.08.2013 року встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] в присутності її чоловіка [PERSON] кошти в сумі 12000 гривень як завдаток на придбання будинку в смт.Добровеличківка по вулиці 40 років, 119 ( а.с. 38 ). З рішення сесії Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 17.12.2015 року № 17, встановлено, що вулиця 40 років Жовтня в смт. Добровеличківка була перейменована на вулицю Козацька ( а.с. 12). Згідно інформаційної довідки № 88240652 від 29.05.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта , встановлено, що 28.04.2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок № 119 по вулиці Козацькій, що в смт. Добровеличківка Кіровоградської області за [PERSON] ( номер запису про право власності 14397909 ). Підставою виникнення права власності зазначено довідку Добровеличківської селищної ради № 398 від 27.04.2016 року (а.с. 11). З довідки Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 08.09.2017 року № 01-16-134/1, встановлено, що довідка № 398 від 27.04.2016 року селищною радою не видавалася ( а.с. 22 ). З листа слідчого СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області № 07/129-17 від 04.01.2017 року, встановлено, що за заявою голови Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області до ЄРДР за №12017120230000419 від 09.07.2017 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України ( а.с. 13). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення . Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації . Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як встановлено судом, 29.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто попередньої домовленості щодо купівлі- продажу спірного житлового будинку. Однак сторонами вказаного правочину не було дотримано вимог, щодо письмової форми договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а тому вказаний правочин, не є вчиненим . Стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували про відчуження [PERSON] належного йому житлового будинку [PERSON] та набуття останньою права власності на вказане нерухоме майно на підставах, що не заборонені законом . Натомість, стороною позивача доведено ті обставини, що право власності на будинок у відповідача виникло на підставі довідки Добровеличківської селищної ради № 398 від 27.04.2016 року, яка фактично вказаним вище органом місцевого самоврядування не видавалася . Отже, суд вважає доведеними ті обставини, що реєстрація за відповідачем права власності на спірний житловий будинок не відповідає закону . Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що саме позивач є законним власником спірного житлового будинку . А оскільки вказане право власності не визнається відповідачем, тому підлягає захисту шляхом його визнання судом . На підставі викладеного ст.ст. 16, 392 ЦК України,

Outcome: approved