Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22726 грн. 46 коп. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що 27 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про іпотечний кредит № 442 на суму 166000 грн., з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19.5 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 26 листопада 20121 року. Відповідач своєчасно не сплачував заборгованість за кредитним договором і рішенням Любашівського районного суду Одеської області з нього було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 159096 грн. 23 коп., а рішенням від 30 червня 2010 року з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 9723 грн. 18 коп. Однак, вказані рішення до цього часу не виконані в зв'язку з чим відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 22726 грн. 46 коп., а саме прострочені проценти за користування кредитом - 7015 грн. 15 коп.; комісійна винагорода за супроводження кредиту - 1280 грн.; пеня згідно даних АБС «Барс Мillennium» - 14431 грн. 31 коп. Тому, просили стягнути з відповідача 22726 грн. 46 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 242 грн. 25 коп. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що рішеннями Любашівського районного суду Одеської області з відповідача було стягнуто заборгованість по кредитному договору. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2011 року розстрочено виконання рішення суду Любашівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2009 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору на 9 років згідно графіку. Відповідач сплачує вказані кошти згідно графіку. Тому, позивач не мав підстав для нарахування відсотків, пені та інших платежів. Крім того, рішення суду від 30 червня 2010 року за позовом позивача внесено зміни до кредитного договору; 442 від 27 грудня 2010 року і встановлено, що терміном остаточного погашення кредиту є дата набрання рішенням суду законної сили - 12 липня 2010 року. Тому, на момент звернення позивача з наведеним позовом до суду сплив також строк позовної давності. Тому, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не обгрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. З договору про іпотечний кредит № 442 від 27 грудня 2006 року видно, відповідач отримав у відповідача в кредит 166000 грн. з оплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.5 % річних, з кінцевим терміном погашення 16 листопада 2021 року (а.с. 5-8). З рішення Любашівського районного суду Одеської області видно, що 10 лютого 2009 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 159096 грн. 23 коп. (а.с. 24). З рішення Любашівського районного суду Одеської області видно, що 30 червня 2010 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 9723 грн. 18 коп., а також внесено зміни до кредитного договору № 442 від 27 грудня 2006 року, який укладено між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» до п.1.2 слова та цифри «на 15 років виключити, терміном остаточного погашення кредиту встановити дату набрання рішенням суду в цій справі законної сили; до п.1.5 - дату здійснення останнього платежу в рахунок погашення кредиту встановити дату набрання рішенням суду в цій справі законної сили». Вказано рішення набрало законної сили 12 липня 2010 року. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2011 року розстрочено виконання рішення суду Любашівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2009 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору на 9 років згідно графіку. Відповідач сплачує вказані кошти згідно графіку, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні квитанціями (а.с. 36-37). Згідно наданого суду позивачем розрахунку станом на 11.02.2014 року [PERSON] нараховано заборгованість в сумі 22726 грн. 46 коп., а саме: прострочені проценти за користування кредитом - 7015 грн. 15 коп.; комісійна винагорода за супроводження кредиту - 1280 грн.; пеня згідно даних АБС «Барс Мillennium» - 14431 грн. 31 коп. Суд не може визнати наданий позивачем розрахунок належним доказом заборгованості відповідача перед позивачем, так як в судовому засіданні представник позивача не змогла вказати за який період нараховані прострочені проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та пеня, а також вказати на які суми простроченого кредиту нараховані вказані платежі. Представник позивача пояснила, що вона не може надати суду детальний розрахунок нарахованих платежів по строках та розмірах заборгованості, так як в Ощадбанку не працює програма. Вимога про стягнення вказаних процентів, комісійних винагород, пені позивачем обгрунтована ст. 1054 ЦК України та договором. Однак, згідно п.17 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України боржник на вимогу кредитору повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Позивачем вимоги про стягнення сум, вказаних ч.2 ст. 625 ЦК України не заявлялись. Згідно ухвали суду від 05 грудня 2011 року боржнику розстрочено сплату заборгованості за кредитом. Боржник вказані суми сплачує згідно графіку, що підтверджується квитанціями. Тому, суд вважає, що боржник не порушує зобов'язань щодо погашення заборгованості по кредиту, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування будь-яких платежів за порушення умов зобов'язанння, так як таке порушення з боку відповідача відсутнє. Враховуючи, що з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом рішеннями суду від 10 лютого 2009 року, 30 червня 2010 року, також встановлено, що терміном остаточного погашення кредиту є дата набрання рішенням суду законної сили - 12 липня 2010 року, ухвалою суду від 05 грудня 2011 року відповідачу розстрочено сплату заборгованості, яку він сплачує, а також те, що позивачем не надано розрахунку сум, які можливо стягнути відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, тому суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed