Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив суд виселити останнього з кімнати 6-40 гуртожитку УДСО при ГУМВС України в м. Києві без надання йому іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі ордеру на жилу площу від 17.03.2000 [PERSON] було заселено в кімнату [ADDRESS] Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі -УДСО). Представник позивача посилається на п.2 р.1 Примірного положення, де зазначено, що «гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців..., а також інших громадян у період їх роботи...» п.1.2 р.1 Положення «гуртожиток призначається для проживання працівників управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві на період їх роботи в підрозділах УДСО, та як виняток, членів їх сімей». [PERSON] працював в УДСО з 29 травня 1998 року проходив службу атестованим працівником. Наказом УДСО від 12.02.2013 №74 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за ст.63 п. «є» (за порушення дисципліни). Загальний стаж роботи в ДСО на момент звільнення становив 14 років 08 місяці 13 днів. Адміністрація УДСО, як власник гуртожитку, має право вселяти (ст.128 ЖКУ, п.9 р.2 Примірного положення, р.2 Положення); переселяти (п.19 р.З Примірного положення, п. 3.8 р.3 Положення) та виселяти (ст.132 ЖКУ, р.7 Примірного положення, р. 6 Положення) з гуртожитку. З метою задоволення вимог всіх потребуючих житла працівників, адміністрація УДСО проводить переселення/розселення проживаючих у гуртожитку, враховуючи їх сімейний стан, кількість проживаючих у кімнаті та інші фактори, використовуючи своє право позивач переселив відповідачів до кімнати 6-40. Зазначено, що оскільки, відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за порушення трудової дисципліни, підстав для його подальшого проживання у гуртожитку не було. У зв'язку з цим, відповідача було письмово попереджено про необхідність звільнення кімнати в гуртожитку з 15 квітня 2015 року. 26 березня 2015 року відповідача було повторно попереджено про виселення та надано витяг з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО від 23.04.2015 №6. Вважає, що підстави для подальшого проживання відповідача у гуртожитку УДСО відсутні і він підлягає виселенню в примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, при цьому зазначив, що відповідач [PERSON] проти задоволення вимоги про виселення його з кімнати 6-40 гуртожитку УДСО при ГУМВС України в місті Києві без надання йому іншого жило приміщення, заперечує, вважає, що дана вимога не ґрунтується на нормах закону. Дійсно, [PERSON] проходив службу на посадах молодшого начальницького складу ОВС України в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві з 29 травня 1998 року (наказ УДСО від 25-05.1998 р. №72 о/с) по 23 лютого 2013 року (наказ УДСО від 12.02.2013 р. №74 о/с). Представник посилається на ч.3 ст.132 ЖК, де серед осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. В переліку таких осіб серед інших, зокрема, вказані особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Вислуга років [PERSON] на день звільнення становить 16 років 02 місяці 05 днів ( в ДСО 14 років 08 місяців 13 днів), тобто, він відноситься до категорії осіб, що пропрацювали в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві не менш як десять років, а тому він не може бути виселений із займаної кімнати у гуртожитку без надання йому іншого приміщення. [PERSON] та члени його сім'ї (дружина, неповнолітня дитина) іншого приміщення, придатного для проживання, не мають. Рівень доходів (заробітної плати) [PERSON] забезпечити (придбання, найм) себе іншим житлом достатнього рівня станом на цей час можливості поки що не дає. Відзначено, що при прийнятті відповідача на службу до ОВС в 1998 році керівництво УДСО обіцяло [PERSON] протягом 5 років служби забезпечити його та його сім'ю житлом малосімейного типу, проте своїх обіцянок до моменту його звільнення так і не виконало. Таким чином, в разі виселення [PERSON] та членів його сім'ї з кімнати 6-40 гуртожитку УДСО без надання йому іншого жилого приміщення, будуть суттєво порушені їх житлові права, що проголошені нормами міжнародного права, визнаними Україною, та визначені і гарантовані Конституцією та Законами України, що є недопустимим. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом Департаменту державної служби охорони МВС України №224 від 05.07.2004 на правах повного господарського відання за УДСО при ГУ МВС України в м. Києві закріплена, серед іншого, за адресою: [ADDRESS] будівля гуртожитку з підвальним приміщенням та прибудованим приміщенням актового залу, загальною площею 9710,0 кв.м (а.с.91-93). Матеріали справи містять довідку Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при ГУМВС України в м. Києві, згідно якого балансова вартість будівлі гуртожитку за вказаною адресою станом на 01.11.2015 складає 4712281,20 грн (а.с.94). Рішенням IV сесії V скликання Київської міської ради від 24.05.2007 №638/1299 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки УДСО при ГУ МВС України в м. Києві для експлуатації та обслуговування гуртожитку на [ADDRESS]; надано УДСО при ГУМВС України в м. Києві за умови виконання п.3 цього рішення, в постійне користування земельну ділянку площею 0,37 га для експлуатації і обслуговування гуртожитку на [ADDRESS] за рахунок частини земель, відведених відповідно до рішень виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 30.11.71 №1912/10 «Про відвід земельної ділянки управлінню позавідомчої охорони УВС Київського міськвиконкому під будівництво пункту централізованої охорони» та від 05.01.76 №5/7 «Про відведення додаткової земельної ділянки управлінню позавідомчої охорони управління внутрішніх справ міськвиконкому під будівництво гаражів та спецмашин і тиру», у зв'язку з закріпленням за управління будівель і споруд на праві повного господарського відання (наказ департаменту Державної служби охорони від 05.07.2004 №224) (а.с.99-100). На підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку СО №000020, виданий УДСО при ГУМВС України в м. Києві на підставі спільного рішення житлово-побутової комісії протокол УДСО при ГУМВС України в м. Києві №22 від 23.11.2000, [PERSON], який працює у ВДСО при Ленінградському РІГУ, з правом заняття з сім'єю з 2 чоловік надано для проживання жилу площу в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.112). Матеріали справи містять витяг з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУ МВС України в м. Києві №6 від 04.04.2012, згідно якого було ухвалено переселити прапорщика міліції [PERSON] із кімнати №4-1 в кімнату №6-40 (а.с.122). З висновку, затвердженого 06.02.2013 начальником Святошинського ВДСО УДСО при ГУМВС України в м. Києві капітаном міліції Зарембою О.А., вбачається, що за скоєння дисциплінарного проступку, який виразився у порушені вимог ст.154 Статуту патрульно-постової служби міліції України, а саме: вживання спиртних напоїв під час перебування на службі з табельною вогнепальною зброєю, молодшого інспектора спеціального підрозділу груп затримання (на правах роти) батальйону міліції Святошинського ВДСО УДСО при ГУМВС України в м. Києві прапорщика міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 63 п. «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.7-10). Згідно витягу з наказу УДСО ГУМВС України в м. Києві №74 о/с від 12.02.2013 прапорщика міліції [PERSON], молодшого інспектора 1 взводу спеціального підрозділу груп затримання (на правах роти) батальйону міліції Святошинського відділу Державної служби охорони звільнено з органів МВС у відставку Збройних Сил за ст.63 п. «Є» (за порушення дисципліни) (а.с.6). На підставі витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві №6 від 23.04.2015 ухвалено виселити [PERSON], колишнього працівника Святошинського РВ УДСО, який проходив службу на посадах молодшого начальницького складу ОВС України, з 29 травня 1998 року (наказ УДСО від 25.05.1998 №72 о/с) по 12 лютого 2013 року. Звільнений з ОВС України згідно ст. 63 п.«Є» (за порушення дисципліни) наказом УДСО від 12.02.2013 №74 о/с. Вислуга років на день звільнення становить: 16 р. 02 м. 05д. (в ДСО: 14 р. 08 м. 13 д.) та його сім'ї з гуртожитку УДСО по [ADDRESS], згідно із п. 40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208 «працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину» (а.с.11). Розпорядження щодо звільнення займаної кімнати №7-24 колишнім працівником Святошинського РВ УДСО [PERSON] також підтверджується витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві №2 від 04.02.2015 (а.с.121) Листом УДСО при ГУМВС України в м. Києві від 24.03.2015 №24/5-909/Ан [PERSON] повідомлено, що на підставі рішення житлово-побутової комісії УДСО від 04.02.2015 (протокол №2) необхідно звільнити кімнату №6-40 в гуртожитку УДСО та здати її за актом завідуючій гуртожитком Жінко М.Є. до 15 квітня 2015 року (а.с.12). Станом на 01.02.2016 будівля за адресою: м. Київ, [ADDRESS] перебуває на балансі УДСО при ГУМВС України в м. Києві, що підтверджується довідкою голови ліквідаційної комісії України при ГУМВС України в м. Києві. Отже, звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивача просив суд виселити відповідача із спірної кімнати, у зв'язку із звільненням особи з органів внутрішніх справ за ст.63 п. «є» (за порушення дисципліни). Згідно зі ст.132 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. При припиненні трудового договору з інших підстав вони, як і особи, перелічені в ст.125 ЖК України, можуть бути виселені лише з наданням іншого жилого приміщення. Пунктом 2 статті 125 ЖК УРСР передбачено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. В ході розгляду справи судом беззаперечно встановлено, що вислуга років [PERSON] на день звільнення становить: 16 років 02 місяці 05днів (в ДСО: 14 років 08 місяців 13 днів). Вказане також засвідчується письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві №6 від 23.04.2015. Факт реєстрації та проживання [PERSON] у кімнаті №6-40 гуртожитку по [ADDRESS] підтверджується довідкою Управління охорони в м. Києві Національної поліції України №16 від 20.01.2016 (а.с.123). А отже, [PERSON] відноситься до категорії осіб, що пропрацювали в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві не менш як десять років, а тому він не може бути виселений із займаної кімнати у гуртожитку без надання йому іншого приміщення. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed