Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що ним з відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу про розміщення 6200 євро. По закінченню строку договору відповідачем вклад та відсотки за користування вкладом йому повернуто не було, тому він 25.06.2011 року звернувся з позовом до суду. 20.06.2012 року судовим рішенням позовні вимоги були частково задоволені, стягнуто з відповідача 64 євро боргу за договором банківського вкладу, 1142 євро відсотків за користування коштами, 2123,97 євро пені та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Виконання судового рішення здійснювалось з 20.08.2012 року по 07.08.2013 року. З моменту звернення до суду та до кінцевого розрахунку минуло 774 дні. В разі розміщення вищевказаних коштів в банку він міг би отримати 1679 євро відсотків та 3155 євро пені, тому відповідач має відшкодувати дані кошти як упущену вигоду. Протиправна поведінка відносно нього та членів його сім'ї спричинила позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює в 3000 грн.. Просив стягнути з відповідача 4834 євро упущеної вигоди та 3000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує положеннями ст.ст.22,23,386,525,611,615,629,1058,1060 ЦК України. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення та заявив клопотання про розгляд справи у відсутність представника. В письмових запереченнях вказав, що вимоги позивача незаконні та необґрунтовані. Облікова ставка Національного банку України не підлягає застосуванню до боргових зобов'язань в іноземній валюті. Нормативний акт, на якій посилається позивач (постанова Правління Національного банку України №107 від 21.04.2008 року), втратив свою чинність. Доводи позивача про можливість отримання вигоди ґрунтуються виключно на його припущеннях, доказів реальної можливості отримання відсотків за вказаною позивачем ставкою не наведено. Норми законодавства, що регулюють відносини, які виникли з приводу банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди не передбачають. Вислухавши пояснення позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди та пов'язує виникнення свого права на їх відшкодування з невчасним виконанням відповідачем судового рішення, яким на його користь з відповідача було стягнено валютні кошти в сумі 6200 євро. Вважає, що тривале невиконання судового рішення позбавило його можливості розмістити вказані кошти як банківський вклад та отримати вигоду у виді відсотків та пені та заподіяло моральну шкоду, оскільки через неправомірну поведінку він та його дружина морально страждали, хворіли. В межах даного судового провадження відносини між сторонами виникли в процесі виконання судового рішення та не являються відносинами кредитора та боржника, які мали місце до моменту звернення позивача за вирішенням спору з відповідачем щодо неналежного виконання тим умов укладеного договору банківського вкладу, тому в даному випадку положення глав 47,51,71 ЦК України, якими позивач обґрунтовує правомірність свого звернення, на спірні правовідносини не поширюються. Відповідно до ст.22,ч.2,п.2 ЦК України, упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йде не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримала внаслідок порушення її цивільного права. Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі використання ним валютних коштів, які на його користь з відповідача були стягнуті судовим рішенням. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач невідкладно виконав судове рішення, про вжитті ним реальні заходи, які свідчать про дійсність його намірів отримати такий прибуток. Позивачем не представлено доказів того, що він дійсно планував отримати відповідні доходи, все зробив для їх отримання, мав для цього всі можливості і неодмінно отримав би такий доход, якби поведінка відповідача була належною. Розмір упущеної вигоди повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Втрачена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний дохід. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру втраченої вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання стороною відповідних доходів у разі, якби друга сторона виконала свій обов'язок належним чином. Таких доказів позивачем не представлено. Він вдався лише до математичного підрахунку розміру можливої вигоди. За таких обставин, вимога про відшкодування упущеної вигоди є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від попередньої вимоги, тому також задоволена бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed