Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач має право на спадкування померлого за заповітом та прийняв спадщину. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року за клопотанням позивача до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, проте просить розглянути справу без його участі. Позов підтримує повністю. У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. У підготовче судове засідання представник третьої особи, не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту посвідченого 05.02.2018 року державним нотаріусом Коропської районної державної нотаріальної контори Лазаренко А.В. [PERSON] , все своє майно заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 141/2018 спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом є [PERSON] , який прийняв спадщину. Проте, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у правовстановлюючому документі, а саме в договорі купівлі-продажу будинку зазначено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок «А-1», житловою площею 17,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності за померлим [PERSON] зареєстровано на житловий будинок «А-1», житловою площею 17,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до реєстраційного штампу та довідки КП «Коропське РБТІ» за № 54 від 28.03.2019 року. Відповідно до довідки - характеристики № 54 від 28.03.2019 року виданої КП «Коропське РБТІ» Коропської районної ради, житловий будинок «А-1» житловою площею 17,1 кв.м. розібраний, а житловий будинок «Б-1» та сходи «б» житловою площею 37,3 кв.м., загальною площею 60,6 кв.м. побудовані самовільно без дозволу ДАБІ, документ, що посвідчує право на збудований об`єкт нерухомого майна у спадкоємця відсутній. Відповідно довідки КП «Коропське РБТІ» № 54 від 28.03.2019 року та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок «Б-1», прибудову «Б1-1» та сходи «б» житловою площею 37,3 кв.м. загальною площею 60,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Отже, як вбачається з матеріалів справи померлий [PERSON] здійснивши самочинне будівництво, не набув на нього права власності. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК. Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Позивач надав копію свідоцтва про право на нерухоме майно на земельну ділянку, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0615 га, кадастровий номер 7422255100601:001:1323, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved