Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль, посилаючись на те, що 28.12.2007 року, позивач, уклав угоду з відповідачем про купівлю-продаж транспортного засобу. Отримавши гроші за автомобіль [PERSON] зазначила, що нотаріально переоформить на нього автомобіль до 28.03.2008 року, оскільки на нотаріальне оформлення у відповідача [PERSON] не вистачало грошових коштів сплатити податок з доходів фізичних осіб та за оцінку майна. Ми домовилися це зробити пізніше, коли будуть кошти. 28.12.2007 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу. 28.12.2007 року, на підтвердження укладення між нами правочину купівлі-продажу транспортного засобу, [PERSON] підписала Акт прийому-передачі рухомого майна до Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28.12.2007 року. Цього ж дня - 28.12.2007 року, позивач, передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 000,00 (сім тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.12.2007 року становило 35 350 (тридцять п'ять тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп., про що остання власноруч написала йому розписку. Також, на підтвердження факту укладення між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, Договору купівлі-продажу транспортного засобу, та в подальшому можливість [PERSON] продати даний автомобіль іншій особі, [PERSON] надала мені - [PERSON], Генеральну Довіреність від 28.12.2007 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Після цього сторони договорилися оформити договір купівлі-продажу автомобіля у нотаріуса, але в зазначений день [PERSON] до нотаріуса не з'явилася, по телефону постійно переносила оформлення угоди, пізніше перестала відповідати на телефон. Таким чином, в силу уникнення та ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу транспортного засобу, нотаріальне посвідчення правочину купівлі-продажу автомобіля не відбулося саме з вини [PERSON], при цьому, реєстраційні документи на автомобіль, сам автомобіль та ключі від автомобілю, знаходилися та знаходяться у позивача. 10.11.2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження автомобіля. 02.03.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. винесено постанову про розшук майна боржника №297/3 та автомобіль спірний автомобіль У зв'язку з вище викладеним просить визнати договір купівлі - продажу автомобіля дійсним, та визнати за ним право власності на спірний автомобіль. У судовому засіданні позивач наполягав задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про отримання відповідачем повістки про виклик до суду. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 28.12.2007 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу. (а.с. 13-14) 28.12.2007 року, на підтвердження укладення між нами правочину купівлі-продажу транспортного засобу, [PERSON] підписала Акт прийому-передачі рухомого майна до Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28.12.2007 року. (а.с. 15) Цього ж дня - 28.12.2007 року, позивач, передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 7 000,00 (сім тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.12.2007 року становило 35 350 (тридцять п'ять тисяч триста п'ятдесят) грн. 00 коп., про що остання власноруч написала йому розписку. (а.с. 11-12) На теперішній час автомобіль зареєстрований за відповідачем (а.с.17-18). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З пояснень позивача та з аналізу наданої копії договору купівлі-продажу автомобіля випливає, що істотними умовами договору є передача відповідачем позивачу автомобіля, ключів, свідоцтва про реєстрацію, позивач зобов'язується передати грошові кошти за автомобіль. Крім того сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору. Отже, при укладанні договору купівлі - продажу сторони домовилися про всі його істотні умови, які повинні бути виконані сторонами угоди. Відповідно до ч.3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ним і відповідачем, дійсним із підстав, передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК України Згідно із зазначеною нормою ЦК суд може визнати дійсною лише угоду, яка за законом підлягала нотаріальному посвідченню, але сторони уклали її без додержання цієї форми, і одна зі сторін виконала її повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального оформлення укладеної нею угоди. В судовому засіданні позивач не довів вище вказані факти, хоча в і посилався на ухилення саме відповідача від посвідчення договору купівлі продажу. Так, згідно п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 якою затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» закріплено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Аналіз пояснень позивача та наданої копії довіреності від 28.12.2007 року свідчить про надання права власником автомобіля [PERSON] позивачу [PERSON] знімати і ставити на облік спірний автомобіль в органах ДАЇ. Однак з моменту отримання позивачем дозвільних документів останній протягом 6 років не виявив бажання скористатись наданим йому правом. Більш того посилання на відсутність нотаріального посвідченого договору купівлі - продажу автомобіля не є підставою неспроможності позивача переоформити право власність на автомобіль оскільки вище вказаним порядком передбачена довідка - рахунок, яка виготовляється органами ДАІ під час відповідного звернення особи, яка наділена правами про перереєстрацію автомобіля. Також, посилання позивача на відсутність коштів протягом тривалого часу не доведена в суді. Отже, суд з урахуванням справедливої, розумної рівноваги між інтересами позивача, відповідача та держави, вважає, що позивач свідомо та в обхід Закону України, знаючи про порядок переоформлення транспортних засобів не скористався наданим йому правом. У зв'язку з чим не набув право власності на спірний автомобіль. З цих же підстав посилання позивача на ст. 344 ЦК України і визнання за ним права власності на автомобіль за набувальною давністю не може мати місця. Відповідно, до п. 9 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; В даному випадку позивач починаючи з 28.12.2007 року (дата надання довіреності) мав повне право переоформити спірне майно в передбачений законом порядок. Крім того, арешт на автомобіль був накладений лише 10.11.2011 року. Ч. 3 ст. 344 ЦК України встановлено, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, вона набирає право власності за набувальною давністю на рухоме майно - через 5 років з часу спливу позовної давності. Отже, 5 років із початку спливу позовної давності по даній справі ще не пройшло, бо позовна давність закінчилась 28.12.2010 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed