Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.02.2015 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було складено простий письмовий договір в силу якого позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2\~500 дол. США, що день позики було еквівалентно 75\~000 грн. 00 коп. для придбання автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] Вищевказану суму в розмірі 2\~500 дол. США відповідач [PERSON] зобовязався повернути до кінця березня 2015 року. Між відповідачем [PERSON] та [PERSON], було складено також простий письмовий договір в якому відповідач передав третій особі [PERSON] грошові кошти в суми 2\~500 дол. США в якості авансу за автомобіль [NUMBER]. Станом на квітень 2015 року, позивачу не повернуто суму в розмірі 2\~500 дол. США. Автомобіль марки Лексус RX 350, р/н [NUMBER] знаходиться в власності та користуванні відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 75\~000,00 грн., що в еквіваленті складає 2\~500,00 дол. США. Відповідач [PERSON], у свою чергу,звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми, згідно якого 12.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Лексус RX 350, р/н [NUMBER]. [PERSON] та [PERSON] домовились про те, що автомобіль вартістю 7 00 дол. США. За умовами даного договору [PERSON] надав в якості авансу [PERSON] 2\~500 дол. США. в свою чергу [PERSON] передала ключ від автомобіля. Грошові кошти [PERSON] було отримано в борг у [PERSON] В звязку з тим, що [PERSON] станом на листопад 2015 року виплатив [PERSON] заборгованість в розмірі 70\~000 грн. вважає необхідним стягнути грошові кошти з [PERSON], яка отримала від мене грошові кошти в якості авансу ще 12.02.2015 року відмовляється продавати [PERSON] автомобіль, передавати [PERSON] право розпорядження вказаного вище транспортного засобу. Фактично [PERSON] передала право користування та володіння вказаного вище транспортного засобу. 19.02.2015 року [PERSON] було оплачено проведення обслуговування автомобіля [NUMBER] на суму 1\~819 грн. 50 коп., що підтверджується письмовими документами. 12.03.2015 року [PERSON] було оплачено ремонт автомобіля [NUMBER] на суму 4\~790 грн. 10 коп., що підтверджується письмовими документами. 13.03.2015 року [PERSON] було оплачено ремонт автомобіля [NUMBER] на суму 11 022 грн. 20 коп., що підтверджується письмовими документами. Данні ремонтні роботи оплачувались [PERSON] виходячи з того, що технічно було небезпечно користуватись автомобілем [NUMBER], а також бездіяльність в частині обслуговування та ремонту могло привести до подальшої неможливості використовування авто по призначенню. Також в квітні 2015 року [PERSON], стало відомо, що автомобіль [NUMBER], є заставним майном ПАТ КБ «Надра». При таких обставинах вважає, що [PERSON] шляхом обману заволодів його грошовими коштами в великому розмірі, ввівши його в оману, щодо того, що передасть йому юридично майнові права на указаній віще автомобіль. Але в звязку з тим, що у [PERSON] не було фінансової можливості виконати зобовязання, надані [PERSON] повернення до кінця березня грошову суму в розмірі 2\~500 дол. США, останній звернувся з позовом до суду и просить суд стягнути з [PERSON] в судовому порядку 75\~000 грн. 00 коп. Позивач за первісним позовом у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідачі в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенюю, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2015 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було складено простий письмовий договір в силу якого позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 2\~500 дол. США, що день позики було еквівалентно 75\~000 грн. 00 коп. для придбання автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] Вищевказану суму в розмірі 2\~500 дол. США відповідач [PERSON] зобовязався повернути до кінця березня 2015 року. Станом на квітень 2015 року, [PERSON] не повернуто суму в розмірі 2\~500 дол. США. За зустрічною позивною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми, було встановлено, що 12.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Лексус RX 350, р/н [NUMBER]. [PERSON] та [PERSON] домовились про те, що автомобіль вартістю 7 00 дол. США. За умовами даного договору [PERSON] надав в якості авансу [PERSON] 2\~500 дол. США. в свою чергу [PERSON] передала ключ від автомобіля. Грошові кошти [PERSON] було отримано в борг у [PERSON] В звязку з тим, що [PERSON] станом на листопад 2015 року виплатив [PERSON] заборгованість в розмірі 70\~000 грн. вважає необхідним стягнути грошові кошти з [PERSON], яка отримала від мене грошові кошти в якості авансу ще 12.02.2015 року відмовляється продавати [PERSON] автомобіль, передавати [PERSON] право розпорядження вказаного вище транспортного засобу Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, визначається, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, обов'язкової письмової форми договору купівлі - продажу транспортного засобу законодавцем не встановлено. Згідно ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч.1, 4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а зустрічні позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такми, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved