Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 20 квітня 2017 року помер його дід - [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO]. За життя, а саме: 21 жовтня 2010 року, дід склав розпорядження на випадок своєї смерті, за умовами якого заповідав позивачу земельну ділянку, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право приватної власності Серія ЗП № 142009 від 29 вересня 2005 року. З метою реалізації спадкових прав позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 125 за 2017 рік. Проте, готуючи документи для оформлення спадкових прав, позивач встановив відсутність оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Звернувшись до органу держгеокадастру у Михайлівському районі Запорізької області із запитом про належність його дідові за життя земельної ділянки та посвідчення цього права відповідним документом, він отри мав відповідь, що [PERSON], на підставі Розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації № 19 від 25 січня 2005 року дійсно був власником земельної ділянки площею 3,7076 гектара, розташованої на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323381100:02:001:0008; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 142009 виданим 29 вересня 2005 року, та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010527300053. Крім того, Лист містив інформацію про неможливість видачі нового Державного акту взамін втраченого і пропозицію вирішення питання у судовому порядку За таких обставин просить визнати за ним право власності на нерухоме майно: земельну ділянку, надану на підставі Розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації № 19 від 25 січня 2005 року, площею 3,7076 гектара, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323381100:02:001:0008; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 142009 виданим 29 вересня 2005 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010527300053 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 20 квітня 2017 року. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягав, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області також надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії I-№ ЖС № 386111 виданого 21 квітня 2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області [PERSON] помер 20 квітня 2017 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 26 вересня 1992 року серії IV-ЖС № 342978, його батьком вказаний [PERSON], матірю [PERSON]А.(а.с. 7) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 15 березня 1968 року серії I-УР № 0863325, виданого [PERSON] сільською радою, Михайлівського району, Запорізької області, його батьком вказаний [PERSON], матірю [PERSON]М.( а.с. 8) З заповіту, посвідченого 21.10.2010 року секретарем Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку площею 3,7076 гектара, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323381100:02:001:0008; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 142009 виданим 29 вересня 2005 року, заповіт посвідчено секретарем Бурчацької сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області 21.10.2010 року та зареєстровано в реєстрі за № 159 ( а.с. 9). Згідно копії державного акту серії ЗП № 142009 виданого 29 вересня 2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,7076 гектара, розташованої на території [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323381100:02:001:0008 ( а.с. 10). З повідомлення відділу у Михайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вбачається, що [PERSON] має право приватної власності на земельну ділянку площею 3,7076 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № [NUMBER]: 02:001:0008, розташовану на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 142009, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 29 вересня 2005 року за № 010527300053. З січня 2013 року державні кадастрові реєстратори відділі Держземагенства під час проведення реєстрації земельної ділянки керуються Законом України «Про державний земельний кадастр» та постановою КМУ від 17.10.2012 року «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», згідно якого реєстрація і видача державних актів, дублікатів на них не здійснюється (а.с. 12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.08.2017 року, після смерті [PERSON], який помер 21.04.2017 року, Михайлівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 125/2017 ( а.с. 11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2017 року, державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлого 20 квітня 2017 року [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. с. Бурчак, вул. Є.Носаль, буд. 41 у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 3,7076 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України \~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно після смерті його діда [PERSON], який помер 20.04.2017 року. Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved