Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. 09 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено генеральний договір з надання кредитних послуг № BL407, згідно з яким банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 66 000 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги в межах договору оформлюється додатковою угодою до генерального договору. 09 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду № BL407-К/1 до генерального договору, згідно з якою остання отримала у кредит 50 000 швейцарських франків, за умови сплати 9,5 % річних, строком повернення до 01 листопада 2027 року. Крім того, 01 лютого 2008 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № BL407/1769 до генерального договору, згідно з якою [PERSON] отримала у кредит 16 200 швейцарських франків, за умови сплати 9,5 річних, строком повернення до 01 лютого 2018 року. На забезпечення виконання [PERSON] взятих за зазначеними кредитними договорами зобов'язань 09 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого визначено належну останньому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Позивач зі свого боку виконав умови зазначених кредитних договорів, передавши [PERSON] грошові кошти, проте остання взятих за договорами зобов'язань не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Так, станом на 02 листопада 2011 року заборгованість за додатковою угодою від 09 листопада 2007 року становить 63 371, 23 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 565 976, 19 грн., а заборгованість за додатковою угодою від 01 лютого 2008 року - 22 015,74 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 196 622,13 грн. Позивачем у жовтні 2010 року направлялися відповідачеві та третій особі повідомлення-вимоги про необхідність погашення заборгованості, які залишилися без відповідного реагування. Таким чином позивач просив стягнути кредитну заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В подальшому судом прийнято заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої заборгованість визначена позивачем станом на 16.07.2012 року за додатковою угодою № BL407-К/1 від 09.11.2007 року становить 61 470,75 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 498 536,55 грн., а заборгованість за додатковою угодою № BL407/1769 від 01.02.2008 року - 21 514,35 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 174 484,44 грн. В рахунок погашення саме цієї суми заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні 02.12.2013 року судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог (а.с.6-7 т.2), згідно якої залишаючи без змін попередні вимоги, позивач просить визначити початкову ціну для реалізації предмету іпотеки у розмірі 424 000 гривень згідно висновку про вартість квартири станом на 30.10.2013 року. Також судом до участі у справі було залучено ПАТ «УкрСиббанк». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив також, що погоджується з визначеною висновком вартістю квартири станом на 30.10.2013 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання 03.02.2014 року не з'явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності та надав письмові пояснення, які просив врахувати при прийнятті рішення у справі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи за ун.№2605/6397/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості суд встановив наступне. 09 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено генеральний договір з надання кредитних послуг № BL407, згідно з яким банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 66 000 доларів США. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги в межах договору оформлюється додатковою угодою до генерального договору. 09 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду № BL407-К/1 до генерального договору, згідно з якою остання отримала у кредит 50 000 швейцарських франків, за умови сплати 9,5 % річних, строком повернення до 01 листопада 2027 року. 01 лютого 2008 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № BL407/1769 до генерального договору, згідно з якою [PERSON] отримала у кредит 16 200 швейцарських франків, за умови сплати 9,5 річних, строком повернення до 01 лютого 2018 року. На забезпечення виконання [PERSON] взятих за зазначеними кредитними договорами зобов'язань 09 листопада 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого визначено належну останньому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Позивач зі свого боку виконав умови зазначених кредитних договорів, передавши [PERSON] обумовлені додатковими угодами грошові кошти, проте остання взятих за договорами зобов'язань не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 13.08.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до[PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по генеральному договору №BL407 та додатковою угодою № BL407-К/1 від 09.11.2007 року у розмірі 61 470,75 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 498 536,55 грн., а також заборгованість по генеральному договору №BL407 та додатковою угодою № BL407/1769 від 01.02.2008 року у розмірі 21 514,35 швейцарських франків, що у гривневому еквіваленті становить 174 484,44 грн., а також судові витрати. Дане рішення набрало законної сили, обставини, що встановлені ним не підлягають доказуванню згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем та перевіреним судом, станом на 16.07.2012 року заборгованість [PERSON] за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL407 від 09.07.2012 року та Додатковою угодою № BL407-К/1 від 09.11.2007 року до вказаного Генерального договору, у розмірі: - 48 684,17 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 498 536 (чотириста дев'яносто вісім тисяч п'ятсот тридцять шість) гривень 55 копійок - заборгованість по кредиту; - 12 204,76 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 98 982 (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) гривень 39 копійок - заборгованість по відсоткам; - 581,81 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 4718 (чотири тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 59 копійок - підвищені відсотки. А за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL407 від 09.07.2012 року та Додатковою угодою № BL407/1769 від 01.02.2008 року до вказаного Генерального договору, у розмірі - 15 459,89 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 125 381 (сто двадцять п'ять тисяч триста вісімдесят одна) гривень 92 копійок - заборгованість по кредиту; - 4 752,49 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 38 543 (тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок три) гривень 37 копійок - заборгованість по відсоткам; - 1 301,97 швейцарських франків, що еквівалентно станом на 16.07.2012 року 10 559 (десять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 15 копійок - підвищені відсотки. Тобто розрахунок заборгованості, наданий позивачем станом на 16.07.2012 року відповідає тому розрахунку, який визначений рішенням суду від 13.08.2012 року. Про необхідність погашення заборгованості, наслідки невиконання вимог про це позивач повідомляв відповідача і третю особу. Згідно з пунктом 1.4. зазначеного договору іпотеки станом на дату укладення цього договору предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], посвідченого 25 травня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1067 перебуває в іпотеці АКІБ «Укрсиббанк». При цьому, АКІБ «Укрсиббанк» у листі від 08 листопада 2007 року № 31-22-11-391 не заперечував проти укладення [PERSON] з ВАТ «Універсал Банк» договору іпотеки другої черги. Статтею 13 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов'язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотеко держателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед наступним іпотеко держателем не настав. При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотеко держателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог. 22.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11158002000. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 11158002000 від 25.05.2007року між [PERSON] та AT «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 25.05.2007р. за реєстровим № 1067, згідно умов якого передано в іпотеку квартиру, загальною площею 31,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 19.11.2007 року зобов'язання по кредитному договору № 11158002000 від 25.05.2007 року були виконані [PERSON] в повному обсязі. Тобто, станом на момент розгляду даної справи, основне зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк», виконання якого забезпечене шляхом укладання договору іпотеки від 25.05.2007 року, припинено, про що зазначено представником ПАТ «УкрСиббанк». Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем є іпотекодавцем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 35 Закону Україні «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку», з а рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Зі змісту абзацу 5 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Абзацом 7 ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з положенням ст.5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Крім того, за правилами ч.2 ст.43 ЗУ «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Згідно висновку про вартітсть майна, станом на 30.10.2013 року вартість квартири [ADDRESS] визначена у розмірі 424 000 гривень. Дана вартість не оспорювалась відповідачем у справі, а тому суд вважає, що саме ця ціна повинна бути початковою, інших даних щодо вартості предметі іпотеки сторонами не надано, клопотання про призначення експертизи щодо його вартості не заявлено. За наведених обставин, встановлених в судовому засіданні, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою задоволення вимог позивача за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL407 від 09.07.2012 року та Додатковими угодами до нього від 09.11.2007 року та від 01.02.2008 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У відповідності з вимогами ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації суд визначає в 424 000 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у справі, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved