Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 03.04.2013р. між ПАТ Укрсоцбанк і відповідачкою був укладений договір за № 315АІ20130403001 на підставі якого, відповідачці був наданий кредит на суму 386967,22 грн. на придбання автомобіля «BMW F25» з кінцевим терміном повернення до 03.04.2014р., під 0.001 % річних за користування кредитом. В якості забезпечення виконання кредитних грошових зобовязань в повному обсязі за кредитним договором, 03.04.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки №315АІ20130403001-ПОР. Однак, відповідачка не виконувала у повному обсязі обумовлені договором умови, тому, станом на 30.10.2015р. за відповідачкою утворилася заборгованість у розмірі 187534,81 грн., що складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом 96742,16 грн., суми заборгованості за відсотками 1,82 грн., суми за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 46868,89 грн., суми інфляційних витрат за кредитом - 43920,94 грн. та суми інфляційних витрат за відсотками 0,48 грн., яку представник позивача просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2813,02 грн. Представник позивача до судового засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи у порядку заочного розгляду та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили, про день і час слухання справи були повідомлені завчасно у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надавали, у звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що, він підтверджений наступними доказами: договором кредиту № 315АІ20130403001 від 03.04.2014 року, укладений між ПАТ Укрсоцбанк та [PERSON] з додатками до нього /а.с.5-12/, Договором поруки №315АІ20130403001-ПОР від 03.04.2014 р. /а.с.13-14/, меморіальним ордером № 1-315 від 03.04.2013 р. про переведення коштів на рахунок відповідачки /а.с.15/, розрахунком заборгованості по вищевказаному договору з відповідачкою станом на 30.10.2015р. /а.с.4/. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання, а ч.1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Під пенею розуміють в силу ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а [PERSON] його порушила, допустила прострочення з виконання кредитних зобовязань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, не сплачувала пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за ним, вимоги банку про усунення порушень кредитного договору проігнорував. Не виконав і вимоги позивача про усунення порушень кредитних договорів і поручитель [PERSON] Так як відповідачі, тривалий час, добровільно не бажають сплачувати заборгованість за договором кредиту, тому вказана заборгованість в сумі - 187534,81 грн., що складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом 96742,16 грн., суми заборгованості за відсотками 1,82 грн., суми за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 46868,89 грн., суми інфляційних витрат за кредитом - 43920,94 грн. та суми інфляційних витрат за відсотками 0,48 грн. підлягає стягненню з відповідачів в солідарно у судовому порядку, а також, стягненню підлягають і витрати, які були понесені позивачем при сплаті судового збору в розмірі 2813,02 грн. /а.с.1/.

Outcome: approved