Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гараж, посилаючись на те, що Рішенням Соснівської районної ради м. Черкаси № 82-5/14.7 від 1.03.1978 року було створено автокооператив «Південний». Для будівництва блоку гаражів цього кооперативу рішенням № 178 від 01.04.1981 року Черкаської міської ради була виділена земельна ділянка розміром 0,60 га по [ADDRESS]. З 1981 року будівництво автомобільного кооперативу було розпочато згідно розробленого плану забудови, що підтверджується копією викопіровки з генерального плану міста від 01.04.1981 року та остаточно завершено в 2012 році і на даний час кооператив експлуатується і діє на підставі Статуту від 09.10.2008 року. Автогаражному кооперативу «Південний» для його діяльності згідно Державного акту № 66 від 13.01.1999 року на підставі рішення Черкаської міської ради № 978 від 17.11.1998 року (для існуючих гаражів) надана в постійне користування земельна ділянка розміром 0,8203 га. 12.10.1992 року йому на підставі договору, укладеного між позивачем та головою авто кооперативу «Південний» був наданий в користування строком на 5 років гараж [NUMBER] з умовою проведення ним капітального ремонту даху блоку існуючих гаражів. Цей капітальний ремонт даху гаражів було здійснено. 11.11.1996 року він був прийнятий в члени автокооперативу «Південний» із закріпленням за ним гаражу [NUMBER]. На теперішній час він також є членом гаражно-будівельного кооперативу «Південний» та має гараж [NUMBER]. Але не має в своєму розпорядженні правовстановлюючих документів, які підтверджують його право власності на гараж, що вимагає сучасне законодавство. Для отримання свідоцтва про право власності на гараж та реєстрації цього права на дану споруду він звернувся до державної реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, але отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, а саме підтвердження його членства в авто кооперативі. Однак такий документ він не може надати, оскільки за повідомленнями відповідача протокол загальних зборів про прийняття його в члени автокооперативу «Південний» не зберігся, тому звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задоволити, а також проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Соснівської районної ради м. Черкаси № 82-5/14.7 від 1.03.1978 року було створено автокооператив «Південний». Для будівництва блоку гаражів цього кооперативу рішенням № 178 від 01.04.1981 року Черкаської міської ради була виділена земельна ділянка розміром 0,60 га по [ADDRESS]. З 1981 року будівництво автомобільного кооперативу було розпочато згідно розробленого плану забудови, що підтверджується копією викопіровки з генерального плану міста від 01.04.1981 року та остаточно завершено в 2012 році і на даний час кооператив експлуатується і діє на підставі Статуту від 09.10.2008 року. Автогаражному кооперативу «Південний» для його діяльності згідно Державного акту № 66 від 13.01.1999 року на підставі рішення Черкаської міської ради № 978 від 17.11.1998 року (для існуючих гаражів) надана в постійне користування земельна ділянка розміром 0,8203 га. На підставі договору, укладеного між позивачем та головою автокооперативу «Південний» від 12 жовтня 1992 року був наданий в користування строком на 5 років гараж [NUMBER] з умовою проведення капітального ремонту даху блоку існуючих гаражів. 11 листопада 1996 року позивач був прийнятий в члени автокооперативу «Південний» із закріпленням за ним гаражу [NUMBER], що підтверджується договором про оренду від 12.10.1992 року, актом прийому виконаних робіт та передачі у власність гаражу. Відповідно до довідки № 6 від 14 січня 2014 року [PERSON] є членом гаражно-будівельного кооперативу «Південний» і має у власності гараж [NUMBER]. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Вказане положення закріплено також в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Як пояснив в судовому засіданні позивач, що для отримання свідоцтва про право власності на гараж та реєстрації цього права на дану споруду він звернувся до державної реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, але отримав відмову де державний реєстратор вимагав, крім вже наданих документів, надати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 12 липня 2013 року № Г-563/01-10, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та згідно поданої авто кооперативом «Південний» декларації про готовність об'єкта до експлуатації блоку гаражів зі службовими приміщеннями за адресою [ADDRESS] прийнято до експлуатації 20.12.2012 року. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який посвідчує його права власності. За змістом ЦПК України захистом забезпечується тільки порушені, невизнані або оспорювані право чи інтерес, Конституційне тлумачення цієї норми передбачає гарантію захисту суб'єктивного права, стосовно якого протиправне посягання відбулося або існує реальна небезпека такого посягання. В судовому засіданні з достовірністю встановлено порушення права власності позивача на гараж, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved