Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просив стягнути з відповідача на його користь щомісячно по 4173 грн. відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, довічно, та 700000 грн. моральної шкоди, вирішити питання судових витрат. Позов обґрунтовував тим, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Згідно зазначеного вироку, 12.08.2017 року близько 21 години 00 хвилин по вул. Клименка в с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області в напрямку з с. Писарівка до центру с. Мала Перещепина рухався автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, минаючи господарство [ADDRESS], не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, змінив напрямок свого руху, виїхавши при цьому на зустрічну смугу для руху, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, внаслідок чого відбулось зіткнення його автомобіля зі скутером «Viper R3» під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної події водій скутера [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, ран голови та кінцівок, множинних переломів кісток скелету, ушкодження плечової артерії, пневмотораксу з розвитком травматичного шоку, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Після подій 12.08.2017 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні. На лікування ним було витрачено кошти, частину з яких відповідачем було відшкодовано у добровільному порядку. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому спричинено моральну шкоду, так як у зв`язку з хірургічним втручанням йому було ампутовано ліву руку та визнано особою з інвалідністю 2 групи. Крім того, у зв`язку з травмою він не має можливості працювати по спеціальності і перебуває на повному утриманні своїх батьків. У зв`язку з порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, моральну шкоду він оцінює в 700000 грн. А тому, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь щомісячно по 4173 грн. відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, довічно, та 700000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 49). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.08.2019 року клопотання позивача про призначення комісійної експертизи задоволено, призначено по справі комісійну судово-медичну експертизу, провадження у справі зупинено до повернення справи з експертизи (а.с. 67, 68). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31.10.2019 року провадження у справі відновлено, судовий розгляд справи продовжено, призначено судове засідання (а.с. 100). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.12.2019 року ухвалено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» (а.с. 115). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь щомісячно по 4173 грн. відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, довічно - залишено без розгляду, залишено без розгляду клопотання позивача про призначення комісійної судово-медичної експертизи, призначено справу до судового розгляду по суті, ухвалено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» (а.с. 132, 133). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.03.2020 року ухвалено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» (а.с. 142). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.05.2020 року ухвалено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» (а.с. 152). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.06.2020 року ухвалено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з ДУ «Крюковська виправна колонія (№ 29)» (а.с. 162). Позивач та його представник, адвокат Літовченко С.Ю., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник, адвокат Балабанов Л.К., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Заслухавши сторони, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пунктів 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 червня 2018 року, який набрав законної сили 17 червня 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Згідно вироку, 12.08.2017 року близько 21 години 00 хвилин по вул. Клименка в с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області в напрямку з с. Писарівка до центру с. Мала Перещепина рухався автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, минаючи господарство [ADDRESS], не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, змінив напрямок свого руху, виїхавши при цьому на зустрічну смугу для руху, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, внаслідок чого відбулось зіткнення його автомобіля зі скутером «Viper R3» під керуванням [PERSON] , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної події водій скутера [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, рани голови та кінцівок, множинних переломів кісток скелету, ушкодження плечової артерії, пневмотораксу з розвитком травматичного шоку, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення (а.с. 13-18). Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційні скарги прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області Хутченко Я.О. та потерпілого [PERSON] залишено без задоволення, апеляційну скаргу обвинуваченого [PERSON] задоволено частково, вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року щодо [PERSON] змінено, виключено з вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року щодо [PERSON] обставину, яка обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на підставі п. ґ ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року, в іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 19-22). Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 вересня 2019 року касаційну скаргу потерпілого [PERSON] задоволено частково, ухвалу Полтавського апеляційного суду від 04.12.2018 року щодо [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апеляційні скарги прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області Хутченко Я.О., потерпілого [PERSON] та обвинуваченого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року у кримінальному провадженні щодо [PERSON] - без змін, у зв`язку з набранням вироком законної сили [PERSON] взято під варту в залі суду негайно, строк відбування покарання рахувати з 13 листопада 2019 року. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 березня 2020 року касаційну скаргу засудженого [PERSON] на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13.11.2019 року щодо нього - повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України в зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом установлено, що внаслідок вчиненого відповідачем правопорушення, позивач зазнав моральних страждань, дія, вчинена відповідачем, призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, останній зазнав душевних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер завдання шкоди під час ДТП, ступінь тілесних ушкоджень позивача, тривалість стаціонарного лікування, необхідність дотримання рекомендацій лікаря після закінчення стаціонарного лікування. Враховуючи викладене та обставини скоєного, глибину і ступінь моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 400000 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 6000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial