Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на свою користь в порядку регресу матеріальну шкоду у розмірі 3180,15 грн. та суму сплаченого судового збору. При цьому позивач посилається на те, що 20.04.2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспорту №34/742/2.1.5.1., предметом якого є майнові інтереси, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням майном Страхувальника, а саме автомобілем [NUMBER]. 02.07.2012 року мало місце умисне пошкодження відповідачем [PERSON] автомобіля [NUMBER], що належить на праві приватної власності водію [PERSON] Дана подія та винуватець підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 05.07.2012 року відносно [PERSON] на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, з рекомендаціями про відшкодування шкоди в судовому порядку. Відповідно до Договору та страхового акту №34/24039/2.1.5.1., вищевказана подія була визнана страховим випадком. Розмір шкоди (а саме матеріалів та робіт), заподіяної внаслідок дій відповідача визначено на підставі висновку №208/12 від 01.08.2012 року та становить 3180,15 грн. Позивач повністю виконав покладені на нього зобовязання щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування. Оскільки відповідач наніс матеріальний збиток, який був відшкодовано позивачем потерпілій особі, позивач вважає, що має право на його відшкодування в порядку регресу. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце проведення повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява представника позивача, в якій представник просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 20.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (страховик) та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір №34/742/2.1.5.1. добровільного страхування наземного транспорту (автомобільного) (далі - Договір №34/742/2.1.5.1. від 20.04.2012 року), згідно з яким Страховик прийняв на себе обовязок на умовах Правил відшкодувати збитки, які може зазначити Страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу легкового автомобіля марки: Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER], 2007 року випуску № кузова KL1SF69YE7B151090, та додатковим обладненням до нього. 02.07.2012 року мало місце умисне пошкодження відповідачем [PERSON] автомобіля [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON] Дана обставина підтверджується Постановою від 05.07.2012 року Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно гр. [PERSON] на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. Так, зі змісту даної постанови вбачається, що 02.07.2012 року приблизно о 21 год. 30 хв. [PERSON] при виїзді на автомобілі [NUMBER], з території культурного арабського центру мечеті, їй перекрив виїзд автомобіль марки ВАЗ 2101 д/н. 506-18 АО, з якого вийшов гр. [PERSON], який почав влаштовувати з нею сварку на ґрунті неприязних відносин в результаті чого зламав дверну ручку з правого боку її автомобіля [NUMBER], а також логтем продавив дах даного автомобіля. Гр. [PERSON] було винесено протокол офіційного застереження про неприпустимість фактів протиправних дій, і порушення чинного законодавства України. Відповідно до Договору №34/742/2.1.5.1. від 20.04.2012 року та Страхового акту №34/24039/2.1.5.1. вищевказана подія була визнана страховим випадком. Згідно із Висновком №208/12 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, складеного 01.08.2012 року, визначено вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], становить 3472,15 грн. На виконання умов Договору №34/742/2.1.5.1. від 20.04.2012 року, ПАТ «Страхова компанія «Країна» повністю виконала покладені на нього зобовязання щодо виплати страхового відшкодування здійснивши виплату [PERSON] відшкодування у розмірі 3180,15 грн. Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 3180,15 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved