Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 червня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 2600 доларів США. Факт одержання грошей підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 16 червня 2014 року. За умовами договору позичальник зобовязувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 16 червня 2015 року. Проте, у встановлений термін відповідачка не виконала умови договору позики та не повернула кошти, тому позивач і просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти за договором позики в розмірі 56550 грн. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явились, проте згідно завчасно поданої заяви просять суд провести розгляд справи за їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка у судове засідання також не з'явилась через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою за закінченням терміну зберігання за адресою [ADDRESS]. Відповідно ж до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідачки [PERSON], [INFO], згідно з відомостями Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області зареєстроване за адресою: [INFO]. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 16 червня 2014 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 2600 доларів США, що підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 16 червня 2014 року (а.с.13). За умовами договору позичальник зобовязувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 16 червня 2015 року (а.с.13). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума боргу за договором позики на час звернення до суду, становить 56 550 грн. (а.с.2). У відповідності до постанови Пленума Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до договору позики від 16 червня 2014 року, відповідачка отримала позику в розмірі 2600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 02 вересня 2015 року, на дату винесення рішення у справі, становить 56 676 грн. 15 коп. (2600 доларів США х 2179,8518 курс гривні=56676 грн. 15 коп.). Проте, у відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, у відповідності до ст.11 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивач в позовних вимогах просить стягнути з відповідачки 56550 грн., то задоволенню підлягають стягнення з відповідачки саме 56 550 грн. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка умов договору не виконала, позику в установлений строк її повернення не повернула, а тому заборгованість за договором позики від 16 червня 2014 року в розмірі 56 550 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача у сумі 566 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved