Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 32 743,74 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.03.2012р. між банком та відповідачем було укладено договір № Л69.188.73716 про надання кредиту в сумі 17 494 грн. на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,2500% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконувала умови кредитного договору, графіку погашення заборгованості не дотримується, ухиляється від виконання договірних зобов'язань, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому відсотках, чим порушила прийняті на себе договірні зобов'язання. Представник позивача у судове засідання не з»явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати позовну заяву у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. В попередніх судових засіданнях відповідач позов частково заперечила, пояснила, що частину боргу погасила, однак в зв»язку з складним матеріальним становищем не в змозі оплатити всю суму заборгованості, просить сплату боргу розтермінувати по частинах. Крім того просить зменшити розмір пені, так як така є завищеною та просить враховувати наявність інших обставин, які мають істотне значення (важкий матеріальний стан, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, сплатила частину кредиту). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.03.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Л69.188.73716, про надання кредиту у розмірі 17494,00грн. під 25,2500 % річних строком 50 місяців, до 20.05.2016р. в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту разом з процентними платежами (процентами за платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього договору та Додатком № 1 від 20.03.2012р. до даного договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п. 3.2.3 кредитного договору, відповідач повинен повернути кредит, проценти, плату за кредитне обслуговування і комісії достроково на вимогу Банку у випадках передбачених п. 3.4.3. даного Договору. В п. 1.4 кредитного договору вказано, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 25,2500 % річних. Відповідно п. 3.4.3. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за кредитне обслуговування, відшкодування збитків і витрат на стягнення боргу, згідно тарифів банку, а позичальник зобов»язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов»язання у випадках вказаних у розділах даного пункту № 1), 2), 3), 4), 5), 6). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Уклавши з ПАТ «Ідея Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № Л69.188.73716 від 20.03.2012р., така станом на 25.09.2013р. становить 32743,74 грн., з них 13162,08 грн. основний борг; 4137,08 грн. прострочений борг; 4368,30 грн. прострочені проценти; 59,83 грн. строкові проценти; 11 016,45 грн. пеня (за останній рік). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості по сумі основного та простроченого боргу, прострочених та строкових процентів за Договором в розмірі 21727,29 грн. є підставними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позових вимог про стягнення пені то суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. А за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з розрахунку заборгованості по вказаному кредиту, пеня нарахована станом на 25.09.2013р. становить відповідно 11 016,45грн.. Однак, з матеріалів справи (графіку здійснення платежів та довідок-розрахунків заборгованості а.с. 4, 7) видно, що відповідачем [PERSON] здійснювалося погашення кредиту, з чого слід зробити висновок про те, що боржник не ігнорувала своїх зобов»язань за договором, а намагалася його виконувати та ступінь виконання нею зобов»язань доволі високий. Вказане, а саме високий відсоток виконання зобов»язань згідно договору боржником, суд вважає істотною обставиною та такою, що свідчить про необхідність застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України (за заявою відповідача, що міститься в матеріалах справи), щодо зменшення розміру нарахованої пені позивачем. Окрім того, судом береться до уваги звернення боржника [PERSON] про зменшення розміру пені, зважаючи на те, що на даний час вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має намір виконати свої зобов»язання перед банком. Тому, на думку суду, вказаний розмір пені слід зменшити на половину та визначити таку (пеню) в сумі 5508,22 грн. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що оскільки боржник неналежним чином виконує умови кредитного договору, а тому вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved