Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 118794,56 грн., моральну шкоду у розмірі 30000 грн., витрати по\~оплаті послуг\~судового експерта\~у розмірі\~3500\~грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2095,95 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2020 року сталося ДТП на автодорозі Дніпро-Царичанка-Кобиляки-Решетилівка, водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ 21013» д/н [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість, не вибрав дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив занос свого автомобіля, в разі чого скоїв зіткнення із автомобілем «Хюндай Елантра» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався ліворуч від нього в попутному напрямку. Автомобіль «Хюндай Елантра» д/н [NUMBER] у некерованому стані скоїв наїзд на відбійних. В результаті ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні ушкодження. ДТП сталося із вини відповідача, що встановлено постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2020 року. З метою визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку внаслідок даного ДТП, позивач звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. Згідно із складеним судовим експертом висновком вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 244 794 грн. 56 коп., а вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля, з урахуванням зносу складає 175090, 89 грн. Витрати по складанню висновку склали 3 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією, крім того, позивачем були понесені витрати за евакуатор у розмірі 2000 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № 174004365 у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай». З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай», в результаті страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 128000 грн. Позивач вважає, що з відповідача повинна бути стягнута сума в розмірі 116794,56 грн (244794,56 128000) та послуги експерта та евакуатора. Крім того, після ДТП позивачу також була заподіяна моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях. В результаті ДТП та того, що був суттєво пошкоджений автомобіль позивача, в нього виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну. Позивач втратив душевний спокій, тому що повинен був витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайний занять та роботи для врегулювання ситуації навколо ДТП. Розмір своїх страждань позивач оцінює в 30000 грн. Вказана ціна враховує в себе усі страждання, які довелося йому перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних відносин вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2020 року о 19.30 годині на автодорозі Дніпро-Царичанка-Кобиляки-Решетилівка відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21013 д.н. [NUMBER] не вибрав безпечну швидкість, не вибрав дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив занос автомобіля, в разі чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай Елантра» д.н. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , що рухався ліворуч від нього в попутному напрямку. Автомобіль «Хюндай Елантра» в некерованому стані скоїв наїзд на відбійник. В разі ДТП постраждалих не має. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП\~та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 (триста сорок) грн., а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (а.с. 8-9). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області власником легкового седану-В Hyundai Elantra, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] , дата реєстрації 29.01.2013 (а.с. 6). На даний час вказана постанова суду ніким не оскаржувана та набрала законної сили. За частиною 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи в чинені вони цією особою. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № 174004365 у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай». Згідно заяви та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.11.2020 року позивач звертався до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» з метою отримання відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.10,11). Згідно висновку № 8036 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 28 грудня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Elantra» д.н. [NUMBER] без урахування зносу складає 244794 грн. 56 коп., а вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля, з урахуванням зносу складає 175090,89 грн. (а.с. 13-28). Витрати по складанню висновку експертного дослідження автотоварознавця склали 3500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 5745 (а.с. 30). Відповідно до виписки АТ КБ «Приват Банк» з особливого рахунку позивача по справі, ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» виплатила позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 128000 грн., а саме: 17.03.2021 32000 грн., 18.03.2021 25000 грн., 19.03.2021 35500 грн., 22.03.2021 35500 грн. та 23.03.2021 946,85 грн. (а.с. 12). Згідно умов страхового полісу ОСЦПВВНТЗ № 174004365 розмір франшизи становить 2000 грн. Таким чином, при виплаті страхового відшкодування із загального ліміту відповідальності страховика у розмірі 130\~000 грн. була відрахована франшиза у розмірі 2 000,00 грн., яка повинна бути відшкодована відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. За\~статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194\~ПК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Крім того, відповідно до\~ст.. 12 Закону № 1961-IV\~розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга\~статті 14 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначене повністю відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16, від 29.06.2016 у справі № 6-192цс16, від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15 та Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 344/10730/15-ц. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивач звернувся до страхової компанії із відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування. Однак, у зв`язку з тим, що розмір франшизи за договором страхування, яким забезпечена цивільно-правова відповідальність відповідача, перевищував розмір матеріальних збитків, завданих належному позивачу автомобілю винуватцем ДТП (відповідачем), страховою компанією було відшкодовано 128000,00 гривень. Отже різниця матеріальних збитків, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинні бути відшкодовані саме відповідачем, який є винною особою у спричиненні вказаної ДТП. Вартість матеріальної шкоди, визначена позивачем у сумі 118794,56 грн., що складається із: вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Elantra» д.н. [NUMBER] без урахування зносу 244794 грн. 56 коп. 128000 грн. відшкодованих позивачу коштів страховою компанією + 2000 грн. понесених позивачем за послуги евакуатора, є документально підтвердженою, отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до\~ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1\~ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень мотивує тим, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, у нього погіршилося здоров`я та загальне самопочуття, порушився його звичайний спосіб життя. Однак на думку суду зазначена сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 3000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним\~статтею 2 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 118794,56 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Окрім цього позивачем заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно поніс судові витрати на сплату правничої допомоги в розмірі 6000 гривень, що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги №01/03/21-48 від 01 березня 2021 року (а.с. 35), актом-розрахунком правової допомоги від 09 квітня 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.03.2021 року на суму 6000 (шість тисяч) гривень (а.с. 36). \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача понесених останнім судових витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., оскільки позовні вимоги задоволені, а судові витрати обґрунтовані та підтверджуються належними та допустимими доказами. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст.. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2095,95 грн.

Outcome: partial