Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], який мотивує тим, що 29.10.2015 р. на стаціонарному посту ДАІ було затримано його транспортний засіб ВАЗ-21103, причина затримання заборгованість [PERSON], власника автомобіля. Даний автомобіль позивач придбав на підставі усної домовленості та договору купівлі-продажу від 26.11.2003 року, але автомобіль на себе він не перереєстрував так як він знаходиться під арештом. У звязку з чим позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21103 (колір сірий № кузова 510232, реєстраційний номер: ВТ 7061 АМ рік випуску 2002) укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль та накласти арешт на автомобіль [NUMBER], 2002 р.в.. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить його позов задовольнити, пояснив, що раніше не мав коштів на переоформлення автомобілю, а зараз хотів зайнятись даним питанням, але як виявилось автомобіль знаходиться під арештом. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст., ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. В статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до норм ст.203 п.4 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. З наданої позивачем копії довіреності від 02.03.2013 р. встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-21103 є [PERSON], який володіє ним на підставісвідоцтва про реєстрацію т/з: ВТС 051589, виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 30.12.2008 року, автомобіль марки ВАЗ, модель 21103, 2002 року випуску, тип СЄДАН ЛЕГКОВИЙ, номер шасі ХТА 21103020510232, обєм двигуна 1500, сірого кольору, реєстраційний номер: ВТ 7061 АМ, зареєстрований в МРЕВ ДАІ м. Херсона 30.12.2008 року. Позивач вважає себе власником вищевказаного автомобіля на підставі усної домовленості з [PERSON], який розпоряджається цим транспортним засобом за дорученням [PERSON], та у якості доказів надав ксерокопію нотаріально не завіреного договору купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], від 26.11.2013 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] та ксерокопію розписки [PERSON] про отримання грошей від [PERSON] за автомобіль. Але суд не може прийняти їх у якості належних та допустимих доказів виходячи з наступного. Згідно зі ст.. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованих мінімумів доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він нотаріально не посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його нотаріального посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнаний дійсним лише з підстав, встановлених ст. 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договору дійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Таким чином, позивачем не надано доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, не надано доказів того, що договір не був посвідчений нотаріально в звязку зі скрутним матеріальним становищем. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази вважає, що позивачем не надано доказів того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, не надано доказів того, що договір не був посвідчений нотаріально в звязку зі скрутним матеріальним становищем та розписка відповідача про отримання грошей не може вважатися письмовою формою договору купівлі-продажу автомобіля, тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed