Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 22.05.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем було укладено кредитний договір № 50004413, згідно якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 268398 грн. 00 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 33300.00 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 80592 грн. 73 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 9892.32 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною відсотковою ставкою. Також, між сторонами укладено договір застави транспортного засобу - Volkswagen CC, 2012 року випуску, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см., д.н. [NUMBER]. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав належним чином, в зв'язку з чим, станом на 16.08.2016 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 786425 грн. 28 коп. Тому позивач просить звернути стягнення на предмет застави шляхом його реалізації на публічних торгах та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] 22 травня 2012 року був укладений кредитний договір № 50004413. Відповідно до умов кредитування, сума кредиту становить 268398 грн. 00 коп., що еквівалентно на дату укладення договору 33300.00 доларів США, строк кредиту становить 60 місяців, процентна ставка - 9,90%, що є змінною. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля Volkswagen CC, 2012 року випуску, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см. (а.с.15) 25 травня 201 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу Volkswagen CC, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см., д.н. [NUMBER]. (а.с.23) 18 квітня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 50004413 від 22 травня 2012 року, відповідно до якої позичальнику було надано додатковий кредит у розмірі 80592 грн. 73 коп., що еквівалентно 9892,32 доларів США. (а.с.29-32) Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 50004413 від 22.05.2012 року вбачається, що з грудня 2014 року відповідач почав порушувати умови договору та не сплачувати кошти за кредитним договором. Так, починаючи з 03 грудня 2014 року відповідачу направлялись рахунки на погашення заборгованості. (а.с.43-72) 04 лютого 2017 року відповідачу була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. (а.с.73) Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з наведених позивачем розрахунків заборгованості, які містяться у позовній заяві, станом на 16.08.2016 року у відповідача виникла заборгованість по договору у розмірі 786425 грн. 28 коп., яка складається з: несплачених платежем у розмірі 37871 грн. 00 коп., заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 428465 грн. 35 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 63037 грн. 97 коп., заборгованість за додатковим кредитом у сумі 96526 грн. 78 коп., збитки у розмірі 43660 грн. 00 коп., штраф у сумі 56357 грн. 25 коп., пеня у сумі 13395 грн. 10 коп., 3 % річних у сумі 21867 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 25244 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним виконані зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Однак суд вважає, що враховано вартість збитків за порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Договором у розмірі 43660 грн. 00 коп. стягненню не підлягає з огляду на те, що позивачем не доведено належним чином, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Орум» якимось чином сприяли захисту та відновленню своїх порушених прав. Підтвердженням даного факту е те, що позивачем жодним чином не врегулюванні спірні правовідношення у позасудовому порядку. Доказів того, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Орум» були здійснені дії, передбачені у відповідних договорах від 29.03.2011 року та 01.08.2011 року, суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про зловживання позивачем положеннями ст. 22 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у відповідача заборгованості по кредитному договору № 50004413 від 22.05.2012 року, станом на 16.08.20116 року, у розмірі 742765 грн. 28 коп. Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Відповідно до ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Вимога про звернення стягнення на предмет застави, а саме автомобіль: Volkswagen CC, 2012 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1798 куб.см., д.н. [NUMBER]. шляхом його реалізації на публічних торгах ТОВ «Порше Мобіліті» задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутня оцінка вартості вказаного автомобіля, а суд не є суб'єктом оціночної діяльності, що унеможливлює виконання вимог п. 6 ст. 25 ЗУ«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed