Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги таким. 13.08.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання Заяви про приєднання № 500931711. Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тариф за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. Крім того, 13.08.2018 клієнт підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Згідно п. 6.1 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п.6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт погоджується зі встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 31000 грн., максимальний розмір кредиту - 250000 грн., строк кредитування - 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Позичальник не виконав належно умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість. [PERSON] сума боргу так і не сплачена. Станом на 08 січня 2020 року заборгованість за кредитним договором складає 44395,73 грн., яка складається: 28397,43 грн. - заборгованість за кредитом; 11299,03 - проценти за користування кредитом; 18,12 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 2271,71 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1618,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом; 341,14 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 144,87 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 105,79 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати строк позовної давності до пені, нарахованої на суму процентів на тіло кредиту згідно зі статтею 258 ЦК України, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів - 11299,03 грн., пені, нарахованої на проценти - 1618,89 грн., пені, нарахованої на тіло кредиту - 2271,71 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 341,14 грн., суми інфляційних втрат на суму несплачених процентів - 105,79 грн. з огляду на таке. Ним 13.08.2018 було підписано заяву про приєднання № 500931711, а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 13.08.2018. Щодо змісту Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.08.2015 № 694, на який посилається позивач, як на підставу позовних вимог, то він йому невідомий; при підписанні вищезазначених заяв істотні умови даного правочину йому не були роз`ясненні та жодних підписів щодо ознайомлення з він не вчиняв. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Враховуючи викладене, позивач не мав права застосовувати порядок нарахування процентів та пені згідно з пунктами 1.18, 1.24 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.08.2015 № 694, згідно з яким: проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману суму; Банк має нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Заяву про приєднання №500931711, а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) ним було підписано 13.08.2018. Позивачем додатком надається відповідний Договір у редакції від 23.06.2017, хоча, з даної дати до дати підписання вищезазначених заяв відбулося чотирнадцять редакцій (редакція на момент підписання 20.07.2018 № 509). Таким чином, з розрахунку кредитної заборгованості не вбачається можливим встановити, на підставі якої редакції був здійснений розрахунок Розрахунок кредитної заборгованості, включає зокрема пеню за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 2271,71 грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів за кредитом у розмірі 1 618,89 грн. Однак, в розрахунку сум пені на простроченні проценти період нарахування, якої складає з 07.11.2018 по 26.02.2019, містяться місячні нарахування, строк позовної давності по яких згідно статті 258 ЦК України минув. З розрахунку пені по тілу кредиту вбачається, що в періоді нарахування, з 26.10.2018 по 26.02.2019 містяться місячні нарахування, строк позовної давності по яких згідно з статтею 258 ЦК України також минув. Статтею 258 ЦК України визначено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Вважає, що загальний розмір нарахованих процентів є непомірними для нього та зумовлений тим, що позивач не вживав належних заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, оскільки навіть з розрахунку вбачаються суму прострочених платежів. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, він є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки його дружина на даний час не працює, займаючись вихованням двох доньок. Також згідно з судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2017 № 133/1549/17 з мене утримуються аліменти на утримання третьої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року і до повноліття дитини. Підприємство, на якому він працює - ВП Моторвагонне депо Фастів-1 РФ «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», перебуває на простої згідно з наказом від 18.03.2020 № РПЧ-8-1/243, що зумовлює нарахування заробітної плати з розрахунку від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 13.08.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. Крім того, 13.08.2018 клієнт підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). Згідно п. 6.1 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п.6.3 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт погоджується зі встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 31000 грн., максимальний розмір кредиту - 250000 грн., строк кредитування - 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно п. 6.6.1 процентна ставка за кредитом є фіксованою і становить 38 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 6.7 заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, що складає 5 % від суми заборгованості за кредитом. Згідно п. 6.9 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви; датою надання кредиту є дата використання кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання зобов`язання. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до вимог ст. 625 ч. 1 Цивільного кодексу України, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Позичальник не виконав належно умови договору щодо повернення кредиту у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.01.2020 складає 28759,17 грн., яка складається: 28397,43 грн. - заборгованість за кредитом; 18,12 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 198,75 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування за кредитом; 144,87 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позовна заява містить вимоги про стягнення процентів за користування кредитом - 11299,03 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 1618,89 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 2271,71 грн., . Що стосується стягнення зазначених видів платежу, то суд вважає, що в цій частині вимоги необхідно відмовити з огляду на таке. Відповідачем по справі 13.08.2018 було підписано заяву про приєднання № 500931711, а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 13.08.2018. Однак, змісту Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.08.2015 № 694, на який посилається позивач у позовній заяві [PERSON] невідомий, при підписанні вищезазначених заяв істотні умови даного правочину відповідачу не були роз`ясненні та жодних підписів щодо ознайомлення з останній не вчиняв. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня 2017року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року № 61-33662св18. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Таким чином, позивач не мав права застосовувати порядок нарахування процентів та пені згідно з пунктами 1.18, 1.24 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 серпня 2015р. № 694, згідно з яким: проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману суму; банк має нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, заяву про приєднання № 500931711, а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) [PERSON] було підписано 13.08.2018. Однак, банком додатком надається відповідний договір у редакції від 23 червня 2017 року, хоча з даної дати до дати підписання вищезазначених заяв відбулося чотирнадцять редакцій (редакція на момент підписання 20 липня 2018 року № 509). Таким чином, із наданого позивачем до суду розрахунку кредитної заборгованості не вбачається можливим встановити на підставі якої редакції був здійснений розрахунок. Розрахунок кредитної заборгованості, включає зокрема пеню за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 2271,71 грн., та пеню за несвоєчасне погашення процентів за кредитом у розмірі 1 618,89 грн. Однак, в розрахунку сум пені на простроченні проценти період нарахування, якої складає з 07.11.2018 по 26.02.2019, містяться місячні нарахування, строк позовної давності по яких згідно статті 258 ЦК України минув. З розрахунку пені по тілу кредиту вбачається, що в періоді нарахування, з 26.10.2018 по 26.02.2019 містяться місячні нарахування, строк позовної давності по яких згідно з статтею 258 ЦК України також минув. Статтею 258 ЦК України визначено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому, з урахуванням всіх обставин в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню в сумі 28759,17 грн., яка складається: 28397,43 грн. - заборгованість за кредитом; 18,12 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 198,75 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування за кредитом; 144,87 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту. В частині позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом - 11299,03 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 1618,89 грн., пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 2271,71 грн., слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial