Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач його колишня дружина та була зареєстрована в спірній квартирі 27.03.2007 року як член сім»ї. В жовтні 2011 року вони разом почали проживати за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Таким чином з жовтня 2011 року відповідач в квартирі не проживає, не цікавиться нею, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких її речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі він змушений за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідача. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про задоволення позову в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, погодившись з доводами позовної заяви. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки форми 3 виданої ЖЕК 316 в спірній квартирі на даний час зареєстровані: позивач, відповідач, їх троє синів (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.12.1995 року (а.с.9) вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу по справі. Шлюб між сторонами по справі було укладено 11.08.2001 року (а.с. 10). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач з жовтня 2011 року в спірному житловому приміщенні не проживає та не сплачує комунальні послуги, ніяких її речей в ній немає, що підтверджується актом ЖЕК 316 від 25.03.2015 року (а.с.7). Крім того, сама відповідачка в судовому засіданні визнала той факт, що з позивачем вони проживають окремо на даний час, а з жовтня 2011 року в спірному житловому приміщенні вона не проживає. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 244.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved