Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на гараж\~ № 13, по вул. Сонячній 19-є, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, загальною площею 29,2 кв.м. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити.\~ Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи наявні його заперечення проти задоволення позову.\~ Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачем самочинно було збудовано гараж №13, по вул. Сонячній 19-є в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Відповідно до висновку управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 28.12.2012 р. № 83 щодо розміщення гаража, самочинно збудованого [PERSON] встановлено: розміщення гаражу не суперечить Державним будівельним нормам ДБН 360-92 «Планування і забудова міських сільських поселень». В результаті самочинної забудови права інших осіб не порушені. Управлінням містобудування та архітектури міста вкзаному гаражу надана адреса гараж №2 по вул. Сонячній, 19-в . Враховуючи викладене, управління містобудування та архітектури міста вважає за можливе визнання права власності за гр. [PERSON] на гараж №2 по вул. Сонячній, 19-в, розміром 6,54х5,50м (а.с. 9) . Крім того, п.4.8. рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 1390-VI від 17.09.2015 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду в м. Білгород-Дністровському» (а.с.12) позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Сонячна, 19-в, гараж № 2. Згідно п.3 рішення Білгород-Дністровської міської ради № 95-VII від 27.04.2016 року «Про внесення змін та продовження терміну дії рішень Білгород-Дністровської міської ради» (а.с.11) внесено зміни в п.4.8 рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 1390-VI від 17.09.2015 року та частину : «вул. Сонячна, 19-в, гараж №2» викласти в редакції «вул. Сонячна, 19-є, гараж №13». Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надано висновок (а.с.10), що розміщення земельної ділянки відповідає генеральному плану м. Білгород-Дністровського, затвердженого рішенням міської ради № 505-ХХІІІ від 27.12.2012 року, та погоджується проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0,0046 га у власність для будівництва індивідуального гаражу за адресою: Одеська, м.Білгород-Дністровський, вул. Сонячна, 19-є, гараж № 13, відповідає вимогам чинного законодавства та іншим нормативно-правовим актам. Рішенням Білгород Дністровської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, в оренду та в постійне користування» № 207 від 22.12.2016 р. було вирішено затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передати безкоштовно у власність для будівництва індивідуального гаражу : [PERSON] земельну ділянку площею 0,0046 га за адресою : м. Білгород Дністровський, вул. Сонячна, 19-є, гараж № 13, кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:009:0544. Та обставина, що збудованим нерухомим майном, а саме гаражем позивач не може користуватися зі всіма правами власника стала підставою для\~ звернення останнього до суду. У відповідності до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Статтею 328 ч. 1 ЦК України „Підстави набуття права власності передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України,\~ право власності вважається набутим\~ правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~ Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», будь-яка особа, яка створює нове нерухоме майно, вправі за наявності рішення суду зареєструвати право власності як на такий обєкт, так і на обєкт, що завершений будівництвом та зданий в експлуатацію. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зокрема, у п.п 15,16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» від 30.03.2012 року, визначено, що «Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній, ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. В аспекті самочинного будівництва, а також враховуючи норми цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути предметом судового розгляду. Зазначені положення ЦК України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 р. у справі «ПайнВелейДєвелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, зважаючи на відповідність самочинно збудованого гаражу будівельним нормам і правилам, розміщення самочинно збудованого нерухомого майна на відведеній у встановленому законом порядку позивачу земельній ділянці, приходить до висновку, що права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та задоволення позовних вимог у повному обсязі

Outcome: approved