Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 2173903,90 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 11.09.2013 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 100000,00 доларів США, що на момент передачі грошей відповідно до курсу НБУ складало 799300,00 грн., а відповідач зобов*язався повернути йому гроші до 11.09.2014 року. В зазначений в договорі строк відповідач гроші не повернув, натомість 08.09.2014 року зателефонував йому на мобільний та попрохав переглянути строки повернення позики, у зв*язку з відсутністю коштів. В усній формі строк повернення грошових коштів був продовжений на один місяць до 11.10.2014 року. 28.09.2014 року відповідач повідомив його, що знаходиться та території Російської Федерації та немає можливості повернути борг, у зв*язку з чим позичені гроші поверне його брат, проте ні відповідача, ні його брата у подальшому він не бачив, телефонні дзвінки відповідач ігнорує. Просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики який станом на 11.09.2015 року складає 2173903,90 грн. Представник позивача в судове засідання не з?явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з′явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов′язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору. Якщо у зобов′язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Матеріалами справи встановлено, що 11.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 доларів США грн., що за згодою сторін та офіційним курсом НБУ становило еквівалент у розмірі 799300,00 грн. з зобов*язанням повернути у строк до 11 вересня 2014 року. Договір підписан [PERSON] власноручно. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки з боку відповідача відсутні будь-які докази про сплату ним боргу або його частки суд вважає позовні вимоги позивача такими, що засновані на законі і підлягають задоволенню. З відповідача, також на користь держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6090,00 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: approved