Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 1000 доларів США конвертовану в національну валюту на день ухвалення рішення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05.11.2020 року він, будучи посередником в сфері нерухомості, уклав з [PERSON] договір про співпрацю з продажу квартири, що належить йому на праві власності, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в усній формі та на підтвердження укладення договору оформили розписку від 05.11.2020 року, згідно п. 1 якої відповідач одержав завдаток в сумі 500 доларів США від [PERSON] в рахунок належних з нього 28000 доларів США за договором купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, що повинен бути укладений в строк до 13.11.2020 року. В подальшому вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна не був укладений з вини відповідача [PERSON] . Згідно п.2 розписки у випадку невиконання договору з вини продавця [PERSON] сплачує суму завдатку в подвійному розмірі, тобто 1000 доларів США. В добровільному порядку [PERSON] кошти не сплатив. У судовому засіданні позивач. Його представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, відзив не надав, пояснив, що вказані кошти не є завдатком. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] оформили розписку, згідно п. 1 якої відповідач одержав завдаток в сумі 500 доларів США від [PERSON] в рахунок належних з нього 28000 доларів США за договором купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, що повинен бути укладений в строк до 13.11.2020 року. Об`єктом продажу є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] вартістю 28000 доларів США. В подальшому вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений не був, і кошти відповідачем не повернуті. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов`язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передані позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] грошові кошти не є завдатком в розумінні ст. 570 ЦК України, а є авансом. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України враховується іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тому, зважаючи на вище наведене, суд приходить до висновку, що сума коштів яка була надана позивачем - відповідачу є авансом, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму авансу у розмірі 13966 грн. 50 коп. (еквівалент 500 доларів США станом на 03.03.2021 року). Згідно з пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, в силу положень частин четвертої, п`ятої статті 137 цього Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 420 грн. 40 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 2000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial