Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 29 листопада 2011 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Проте, 01 березня 2016 року вироком Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області його засуджено до чотирьох років позбавлення волі, і з цього часу він з дружиною взагалі не підтримують будь-яких відносин, що і є підставою для розірвання їх шлюбу. За вказаних обставин вважає, що їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Вказав, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матірю, а він буде брати участь в її забезпеченні. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, в порядку ч.6 ст.76 ЦПК України, заяви про залишення позову без розгляду, відмови від позовних вимог чи про надання строку на примирення, суду не надав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить позовні вимоги визнає і просить розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище Марушевська. Суд, вивчивши заяви сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи встановив, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 29 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №88. Дошлюбне прізвище відповідача Марушевська (а.с. 8). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 7). Відповідно до довідки Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)», [PERSON] з 30 червня 2016 року відбуває покарання у вказаній установі. Кінець строку 30 червня 2020 року (а.с. 9). Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення вони не бажають. За змістом ст.24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~\~\~ Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд погоджується, що за таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, суперечить інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved