Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що 30 грудня 2015 року вона, [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , про що Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції склав відповідний актовий запис за № 1266 та до сьогодні перебувають у зареєстрованому шлюбі, але з 25 лютого 2019 року фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що проживає на даний час з позивачем. У свою чергу, [PERSON] , кошти на утримання дитини надає, але не в достатньому розмірі, а матеріальну допомогу на утримання матері дитини, яка доглядає дитину, надавати не бажає, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ніде не працює і потребує матеріальної допомоги позивач змушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку по утриманню дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача, аліменти на утримання дитини у розмірі 30% від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] трирічного віку, допустивши рішення суду до негайного виконання в межах місячної суми стягнення аліментів, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову, тобто з 08 квітня 2019 року. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої із матеріалами позову ознайомився проте відзиву не надавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу\~ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих \~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що 30 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1266 та до сьогодні перебувають у зареєстрованому шлюбі, але з 25 лютого 2019 року фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області 01 серпня 2016 року, яка на даний час проживає з позивачем. У позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] працює, має постійний дохід, аліменти на утримання інших осіб він не сплачує, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але не в достатньому розмірі, а матеріальну допомогу на утримання матері дитини, яка доглядає дитину, надавати не бажає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється донькою позивача та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 01 серпня 2016 року. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У відповідності до \~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідності до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст.84 СК України\~визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 СК України\~право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто основною обов`язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку є існування об`єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу. Ураховуючи, що відповідач відзиву не подав, ознайомився зі справою, чим фактично, визнав позовні вимоги, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення їх спільною донькою [PERSON] трьох років. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючі обставини перелічені у\~ст.182 СК України,\~суд вважає\~необхідним позовні\~вимоги задовольнити\~у повному\~обсязі та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дитини\~у розмірі\~30%\~від його\~заробітку(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи від\~дня пред`явлення\~позову 08\~квітня 2019\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~тобто до\~ [INFO] та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання позивача в розмірі 1000 гриве6нь щомісячно, починаючи стягнення з 08 квітня 2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] - трьох років. У відповідності до вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів на дитину), та 768 грн. 40 коп. за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів на дружину), всього 1536 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved