Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,97 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5124184000:01:002:0520, 5124184000:01:005:0435. За життя померла [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, за яким заповіла позивачу належний їй на праві особистої власності земельний пай КСВ «Світанок» с. Плавні Ренійського району у розмірі 3,61 пайових кадастрових гектарів та майновий пай члена КСВ серії ОД-ХХ № 02219 розміром 561 грн. Відповідна земельна частка (пай) була виділена в натурі, тому право на неї було припинено, а отже спадкування на земельну ділянку яка не охоплена заповітом здійснюється за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 20 грудня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката - Златі Д.С. до суду надійшла заява відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 3,97 га, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5124184000:01:002:0520, 5124184000:01:005:0435. За життя померла [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, за яким заповіла позивачу належний їй на праві особистої власності земельний пай КСВ «Світанок» с. Плавні Ренійського району у розмірі 3,61 пайових кадастрових гектарів та майновий пай члена КСВ серії ОД-ХХ № 02219 розміром 561 грн. Відповідна земельна частка (пай) була виділена в натурі, тому право на неї було припинено, а отже спадкування на земельну ділянку яка не охоплена заповітом здійснюється за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відмови від спадщини не заявляв. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 20 грудня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] , підтверджують родинний зв`язок між померлою та позивачем, підтверджують факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved