Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1158,003 грн., моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн., витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 2 500,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 09.01.2017 з вини власника квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] сталося залиття його квартири, що підтверджується актом від 13.01.2017, складеним комісією ТОВ «Житло Комфорт Сервіс». Також, позивач зазначає, що відповідно до Звіту № 88/19 про оцінку збитків від 06.12.2019 складеним ФОП [PERSON] розмір матеріальних збитків, який завдано власнику квартири в результаті залиття квартири [ADDRESS] , складає 11 583,00 грн. Вважає, що вартість ремонтно-будівельних робіт та витрати за проведення експертизи повинні бути відшкодовані відповідачем, оскільки залиття квартири за адресою: [ADDRESS] сталося з його вини. Крім матеріальної шкоди позивачу також було завдано і моральних страждань, які виразилась у стресовому стані, погіршенні стану здоров`я, внаслідок пошкодження його майна. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 20000,00 грн. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги. 26.12.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 28.12.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.04.2020 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 07.07.2020. 16.10.2020 до суду надійшла заява від позивача в якій останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує проти заочного розгляду не заперечує. 19.10.2020 до суду надійшла заява від позивача в якій останній просить змінити ціну позову з 31583 грн. на 34083 грн., оскільки не була внесена вартість експертної оцінки завданих збитків в розмірі 2500 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідачем не надано. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом на підставі наявних у матеріалів справи доказів встановлено. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради Серія [NUMBER]. 09.01.2017 року сталося залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу. Згідно звіту про оцінку збитків від 01.12.2019 року при обстеженні квартири за адресою: [ADDRESS] , були виявлені наступні пошкодження: балкон - розводи темного кольору на поверхні силоксанового покриття стін (декоративна штукатурка) = 0,7 х 2,3м; кімната - розводи темного кольору на поверхні покриття підлоги з штучного паркету, вкритого лаком = 0,8 кв.м. Залиття квартири [NUMBER] відбулось з вини власника квартири [NUMBER] [PERSON] . Причиною залиття відповідно до Акту про залиття ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» від 13.01.2017 є самовільне переобладнання системи теплопостачання житлового приміщення [ADDRESS] (встановлення опалювального приладу на засклений балкон) та порушення правил експлуатації власником самовільно встановленого обладнання. З відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником кваритри [ADDRESS] . Вказані обставини ніяким чином не буди оспорюванні, та не заперечувалися відповідачем в суді. Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власник квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачем жодним чином не були доведені обставини та не були надані докази звільнення його від відшкодування завданої шкоди. Таким чином, аналізуючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленим, що причиною залиття квартири позивача є порушення відповідачем правил експлуатації власником самовільно встановленого обладнання. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок залиття квартири, останній звернувся до Центру експертної оцінки ФОП [PERSON] , який діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 25.11.2008, який має вищу освіту і кваліфікацію оцінювача об`єктів в матеріальній формі (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [NUMBER] від 04.10.2008. Згідно Висновку про оцінку збитків за результатами Звіту про оцінку збитків від 06.12.2019 розмір матеріальних збитків, який завдано власнику в результаті залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 09.01.2017 року станом на момент складання даного звіту становить 11 583,00 грн. Статтею 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що Звіт про оцінку збитків від 06.12.2019 містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки з поставлених питань. Доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку та звіту, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, який його складав, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірними та обґрунтованими і такими, що не суперечать матеріалам справи, і може бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Оцінивши звіт про оцінку збитків у сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу при визначенні розміру матеріальної шкоди. Разом з тим, суд вважає, що відповідачем не надано доказів на спростування звіту про оцінку збитків. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пленум Верховного Суду України і своїй постанові № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її задала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За таких обставин, позивач просить стягнути майнову шкоду, яка визначена саме відповідним Звітом у розмірі 11583,00 грн. та 2500 грн. вартості робіт з незалежної оцінки, згідно фактичної оплати позивачем відповідних послуг, що підтверджується розрахунковою квитанцією серія ББАП №788713. Загальна сума майнової шкоди становить 13083,00 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що внаслідок залиття квартири та пошкодження її майна, позивач зазнала моральних страждань. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення Серії [NUMBER] , він звільнений від сплати судового збору. Тому суд приходить до висновку про сплати відповідача на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial