Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29 серпня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №R53700318796B, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 100\~000, 00 грн., зі сплатою 31 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 29 серпня 2016 року. Однак, [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього станом на 20 червня 2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 83\~082, 57 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 69\~686, 27 грн.; суми простроченої заборгованості за кредитом за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 5\~430, 84 грн.; суми заборгованості за відсотками за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 253, 63 грн.; суми простроченої заборгованості за відсотками за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 4\~971, 81 грн.; суми пені за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 2\~740, 02 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків [PERSON], тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 29 серпня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №R53700318796B, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 100\~000, 00 грн., зі сплатою 31 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 29 серпня 2016 року. Відповідно до п. п. 3.3, 3.4, 3.5 кредитного договору позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і спати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами (ануїтетними платежами), 28 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.10 договору за наявності прострочення виконання зобовязань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. Згідно п. 5.2.1 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобовязань за Кредитним договором, невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. За п. 7.1 даного договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Також судом встановлено, що [PERSON] не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого в нього станом на 20 червня 2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 83\~082, 57 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 69\~686, 27 грн.; суми простроченої заборгованості за кредитом за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 5\~430, 84 грн.; суми заборгованості за відсотками за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 253, 63 грн.; суми простроченої заборгованості за відсотками за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 4\~971, 81 грн.; суми пені за період з 29 березня 2013 року по 20 червня 2014 року у розмірі 2\~740, 02 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 830, 84 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved