Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на рахунок ФОП [PERSON] перераховано 20000 грн. за придбання товару. Відповідач [PERSON] працював у позивача на посаді оператора газового обладнання та охоронця. Під час роботи він розписався в накладної за прийняття товару який був поставлений ФОП [PERSON] на підприємство. Однак вказані товари на підприємстві відсутні. Крім того відповідач [PERSON] не був матеріально відповідальною особою тому не мав право приймати товар. Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] 20000 грн. матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав, суду пояснив, що на його думку фактично товар на підприємство від ФОП [PERSON] не поставлявся, а накладна підробна, однак стягнути вказані кошти з ФОП [PERSON] підприємство не змогло, оскільки господарським судом Одеської області в задоволенні такого позову було відмовлено. Представник відповідача позов не визнав суду пояснив, що товар дійсно був поставлений на підприємство, та його прийняла особа яка на той час була директором підприємства. Той факт що на накладної розписався відповідач не свідчить про те що він приймав товар, оскільки печатку на накладну ставив директор підприємства, та він приймав товар. Третя особа позов не визнав, суду пояснив що дійсно поставляв товар позивачу, який у нього прийняла особа яка на той час була директором підприємства. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та сторонами не заперечується, що відповідач [PERSON] працював у позивача на посаді оператора газового обладнання та охоронця в період з 26.11.2013 року по 09.07.2014 року. З копії накладної від 04.12.2013 року вбачається що ФОП [PERSON] поставив «Оздоровчому комплексу Люсдорф» товарно-матеріальних цінностей на суму 20000 грн. Вказаний також факт встановлено Рішенням господарського суду Одеської області від 16 грудня 2014 року. З пояснень представника позивача вбачається що позивач не звертався до правоохоронних органів с заявою про зникнення вказаних товарно-матеріальних цінностей. Суду не доведено факт зникнення вказаних товарно-матеріальних цінностей, також недоведена і вина відповідача в зникненні вказаних товарно-матеріальних цінностей. А також представник позивача визнає факт того, що відповідач не був матеріально відповідальною особою на підприємстві, та з ним не укладався договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За таких обставин суд приходить до висновку про передчасність звернення позивача до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої зникненням товарно-матеріальних цінностей. Також суд зауважує що вина відповідача в цьому зникненні повинна бути встановлена обвинувальним вироком суду та суд розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства не має право встановлювати вину відповідача у скоєнні злочину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed