Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №867278 від 27.08.2014 року у розмірі 9507,05 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір №867278 про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної карти. 08.09.2015 року було укладено Додатковий договір №1, згідно якого Банк встанови Клієнту кредит у сумі 8000 грн. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту протягом тривалого часу. Станом на 05.04.2019 року заборгованість за кредитним договором №867278 від 27.08.2014 року по кредиту складає 9507,05 грн. Ухвалою суду від 03.06.2019 року провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.07.2019 року. У судовому засіданні 15.07.2019 року, зважаючи на думку представника позивача, розгляд справи було відкладено на 04.09.2019 року. Учасники справи у судове засідання призначене на 04.09.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. В клопотанні представник позивача також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте рекомендовані повідомлення поверталися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ №10015/9414 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Корзун Н.В. та [PERSON] 27.08.2014 року уклали договір №867278 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. 08.09.2015 року між публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ №10015/9414 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» Корзун Н.В. та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору №867278 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно п. 1.1.4 якого Банк встановлює Клієнту кредит у сумі 8000 грн.. Процентна ставка за кредитом є фіксованою, сплачується щомісячно та складає 28% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Згідно розрахунку банку у відповідача станом на 05.04.2019 року існує заборгованість у розмірі 9507,05 грн., з яких: - 5 792,86 грн. - основний борг по кредиту; - 2 520,39 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; - 859,11 грн. - загальна сума нарахованої пені; - 226,78 грн. - інфляційні витрати на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 06.04.2016 року по 05.04.2019 року; - 34,76 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 06.04.2016 року по 05.04.2019 року; - 73,15 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 06.04.2016 року по 05.04.2019 року. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного суди приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., що підтверджується меморіальним ордером №9193015316 від 18.04.2019 року, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вказаних судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved