Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 липня 2016 року протиправними діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдано тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24\~жовтня 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків давності, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності. Ухвала суду набрала законної сили 01 листопада 2019 року. Докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи, є належними, допустимими і достовірними та свідчать про те, що відповідачем заподіяно позивачу легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я в результаті чого позивачу було спричинено моральну та матеріальну шкоду. Після заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, позивач з 15 липня 2016 року по 15 серпня 2016 року проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні Комунального закладу «Солонянська ЦРЛ» ДОР», де було проведено лікування, яке включало комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання. Для проведення лікування позивачу необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, які були придбанні [PERSON] на загальну суму 1990 грн. 99 коп. Крім того, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, страху за його здоров`я та життя, внаслідок завданих тілесних ушкоджень у позивача продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді головних болій, обмеження фізичної активності. Відповідач в добровільному порядку будь-яку допомогу на лікування не надавав, як і не надавав матеріальну допомогу, у зв`язку з чим позивач вважає необхідним стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1990 грн. 99 коп. та моральну в розмірі 57600 грн. Позивач в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення в повному обсязі, підтримали відзив на позов від 09 квітня 2020 року пояснивши, що в наданих позивачем до позовної заяви довідці та копіях чеків і квитанцій про придбання медикаментів та оплати послуг, які були застосовані при лікуванні [PERSON] в КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР», не зазначено за чий рахунок здійснювалося придбання використаних медичних препаратів та медичних матеріалів, медична допомога надавалась безкоштовно за рахунок лікарні, чи за рахунок стаціонарного хворого. Також, деякі медичні препарати згідно квитанцій, були придбані позивачем після виписки його з лікарні, а деякі придбані препарати згідно виписки взагалі для лікування не застосовувалися, отже розмір матеріальної шкоди позивачем підтверджено неналежними доказами. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди то такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки на підтвердження зазначених вимог позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження моральних страждань, крім того, позивачем не зазначено, які саме моральні страждання були спричиненні позивачу, і тому підстав для задоволення позову немає. Позивачем до суду подано відповідь на відзив відповідно до якого вважає, доводи відповідача, які викладенні у відзиві є безпідставними у зв`язку з чим позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, вислухавши позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до\~положень ст.ст.\~12,\~13,\~81\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24\~жовтня 2019 року клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінчення строків позовної давності та закриття кримінального провадження задоволено. Кримінальне провадження стосовного [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито, зв`язку із закінчення строків позовної давності, звільнивши [PERSON] від кримінальної відповідальності по факту спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 19). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином,суд вважає, що вина відповідача у спричиненні тілесних ушкоджень позивачу встановлена судовим рішенням і тому не підлягає доказуванню. Згідно довідки КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» з 15 липня 2016 року по 05 серпня 2016 року, та зазначено перелік медичних препаратів та лікарських засобів, які були використанні під час лікування (а.с. 21). На підтвердження вимог про стягнення витрат на лікування, позивачем додано до позовної заяви копії чеків на суму 1514 грн. 57 коп. від 10 липня 2013 року, 65 грн. 90 коп. від 17 липня 2016 року, 57 грн. 55 коп., 134 грн. 75 коп. від 29 липня 2017 року та на суму 101 грн. 42 коп. від 08 серпня 2016 року, 116 грн. 80 коп. від 09 серпня 2016 року (а.с. 21), на загальну суму 1990 грн. 99 коп. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2374/393, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 15 липня 2016 року по 05 серпня 2016 року (а.с.\~20). Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №\~148 від 18 серпня 2017 року вбачається, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (а.с. 11-18). Оскільки витрати понесені позивачем в частині витрат на лікування тілесних ушкоджень заподіяних відповідачем в розмірі 1772 грн. 77 коп. підтверджуються наявними чеками доданими позивачем до позову, тому суд вважає, що вказані витрати у відповідність до ст. 1195 ЦК України підлягають відшкодуванню відповідачем позивачу. Що стосується вимог позивача на відшкодування матеріальної шкоди саме в розмірі 218 грн. 22 коп. згідно копії чеків на суму 101 грн. 42 коп. від 08 серпня 2016 року та на суму 116 грн. 80 коп. від 09 серпня 2016 року, то суд до уваги зазначенні копії чеків не приймає, оскільки вони не містять відомостей, що зазначені кошти були використанні саме на лікування позивача, і тому вказані вимоги в такому розмірі задоволенню не підлягають. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що вказані витрати понесені саме позивачем, оскільки зазначені доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Вирішуючи вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.\~ Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь 57600 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок отримання тілесних ушкоджень. При цьому в судовому засіданні позивач пояснив, що моральна шкода складається з моральних страждань які позивач відчув і відчуває в результаті протиправних дій відповідача по відношенню до нього щодо заподіяння йому 12 липня 2016 року тілесних ушкоджень відповідачем. В момент заподіяння тілесних ушкоджень він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, страху за своє здоров`я та життя, переніс значний фізичний біль. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі, і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.\~9\~постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Тому суд оцінивши доводи позивача, відповідача та його представника, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем, і визначаючи її розмір суд враховуючи, що діями відповідача було заподіяно фізичні ушкодження, які зумовили короткочасний розлад здоров`я позивача, вважає, що 35000 грн., це саме той розмір, який є достатнім для відшкодування заподіяних позивачу моральних страждань. Визначений позивачем розмір 57600\~грн., суд вважає дуже завищеним і таким, що не відповідає рівню заподіяної моральної шкоди позивачу. Суд також не приймає наведений позивачем розрахунок розміру шкоди здійснений за методикою [PERSON] , оскільки вказана методика є суто науковою і має рекомендаційний характер. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1772 грн. 77 коп. та вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 35000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1195 ЦК України,

Outcome: partial