Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, 04.11.2011 року [PERSON] на умовах договору позики отримала від нього 22863 грн. 82 коп., про що між сторонами було укладено письмовий договір. Згідно умов укладеного договору сторони погодили, що даний договір є безоплатним, термін договору за їх усною домовленістю було визначено моментом пред'явлення вимоги позикодавцем. 24 вересня 2014 року позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про повернення суми позики, на яку відповідач не відреагувала та свідомо ухиляється від повернення коштів. Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 22863 грн. 82 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав. Просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 22863 грн. 82 коп., а відповідач зобов'язався повернути вказану суму грошей у погоджений сторонами термін. Сторони домовились, що позика є безпроцентною (а.с.4). У відповідності до ст. 1046 ч.1 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника неустойки. За змістом ч.2 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як було встановлено судом, строк виконання зобов'язання сторонами у договорі визначено не було. Таким чином, позивач мав право вимагати повернення суми боргу від відповідача у будь-який час. 24.09.2014 року [PERSON] було надіслано письмову вимогу на ім'я [PERSON] про повернення суми позики протягом тридцяти денного терміну з дня отримання вимоги (а.с.5), на яку остання не відреагувала. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved