Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором в розмірі 10 597 грн. 57 коп. Окрім того, позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. Позов обґрунтований неналежним виконанням з боку відповідача умов кредитного договору. Представник позивача надав письмову заяву від 10.06.2021 року про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток на адресу офіційної реєстрації: [ADDRESS] , а також, шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.\~Заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності суду\~не надав,\~про причини\~неявки не\~повідомив.\~Відзив на\~позов не\~поданий. З огляду на наведене, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд дійшов до висновку щодо наявності правових підстав для ухвалення заочного рішення. Дослідивши представлені докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне: між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже, як встановлено судом, 22.06.2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ №10015/0595 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», та [PERSON] на підставі заяви про приєднання №470135216 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), який містить в собі, у тому числі, елементи кредитного договору. За умовами пункту 3.4.1-3.4.2 заяви, банк на підставі наданих відповідачем згідно вимог чинного законодавства України документів відкрив йому поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу Mastercard Debit Standart «Моя картка» (а.с.10-18). Згідно пункту 6.6.1 договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою, складає 35,00 % річних та сплачується щомісячно (а.с.19). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року №89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в України, поточний рахунок відповідача було змінено з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] . АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит в загальній сумі 18 500,00 грн. у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Відповідач, в свою чергу, порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 23.02.2021 року складає - 10 597,57 грн., з яких: 9 675,11 грн. - сума основної заборгованості (основного боргу); 5,98 грн. - комісія; 150,78 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 43,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 662,85 грн. - розмірі 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 39,91 грн. - розмірі 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 7,25 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12,15 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується заявою про\~приєднання №470135216\~до договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб та\~відкриття поточного\~рахунку від 22.06.2018 року, розрахунком заборгованості станом на 23.02.2021 року та банківською випискою за рахунком відповідача за період з 22.06.2018 року по 23.02.2021 рік (а.с.20-28). Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.\~525,\~610 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання є порушенням позичальником своїх зобов`язань. В свою чергу, відповідно до вимог ст.ст.\~1048,\~1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року №14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. \~ \~Окрім того, згідно зі ст.\~549\~ЦК\~України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~Частинами\~першою,\~другою\~ст.551\~ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вимагає у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість\~за комісією, відсотками\~за користування\~кредитними коштами,\~пеню за\~несвоєчасну сплату\~кредиту.\~ При цьому, судом враховано приписи ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З даних приписів вбачається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, як було зазначено вище, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, наданими йому законодавцем правами сторони в процесі не скористався, належних доказів на спростування доводів позивача не надав. З огляду на наведене, аналізуючи надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 2\~270 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved