Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 06.09.2010 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 3446 грн. 13 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно шляхом сплати щомісячного платежу. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 23.04.2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 41053 грн. 35 коп., в тому числі: 3966 грн. 14 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 31956 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1931 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова). Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 41053 грн. 35 коп. та понесені судові витрати. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково. Просила реструктуризувати її заборгованість. Представник відповідача також позов визнав частково. Пояснив суду, що нарахування пені та штрафних санкції банком є незаконним. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 06.09.2010 року, відповідачу було надано кредит у розмірі 3446 грн. 13 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6-31). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ними та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.(а.с.6). Згідно п.2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. (а.с.7-31). Як видно з положень Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, сторони також погодили, що при порушенні клієнтом термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми заборгованості по кредитному договору (1.1.5.20). Клієнт банку також зобов'язується сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за обслуговування клієнту у відповідності з тарифами (п.1.1.7.14). Термін позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки: пені та штрафів, витрат банків становить 50 років (п.1.1.7.31). Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Аналізуючи зазначені правові норми, суд приходить до висновку, що єдиною підставою виникнення кредитних правовідносин є договір, який є двостороннім правочином та укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та боржником. Тобто, для виникнення правовідносин, що випливають з кредитного договору необхідне вільне волевиявлення обох сторін договору. Із положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). З дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.09.2010 року судом встановлено, що заборгованість за договором становить 41053 грн. 35 коп. та складається з: 3996 грн. 14 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 31956 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією; 500 грн. 00 коп. - сума штрафу (фіксована частина); 1931 грн. 11 коп. - сума штрафу (процентна складова) (а.с. 4-5). Таким чином, банком не було нараховано до сплати [PERSON] пеню, розрахунок заборгованості по пені в матеріалах справи відсутній, а тому вказана штрафна санкція не є предметом спору у справі. Нарахування штрафів банком було здійснено на підставі п.2.1.1.7.6 Умов. Судом також було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості по нарахованій комісії. З приводу зазначеної позовної вимоги суд зазначає наступне. Пунктами 2.1.1.12.8, 2.1.1.15 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з тарифами/пам'яткою клієнта та довідкою про умови кредитування, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Сплата комісії здійснюється у відповідності до п.2.1.1.3.3. Положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в постанові №6-1746цс16 від 16.11.2016 року. З урахуванням наведеного, суд враховує, що в Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, взагалі не визначено, які саме послуги за сплату комісії надаються клієнту банком. Перелік зазначених послуг позивачем також не було викладено у поданій до суду заяві. Вказане свідчить про те, комісія нарахована за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial