Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 18 жовтня 2012 року, все належне [PERSON] майно померла заповіла позивачу. Інших спадкоємців немає. У встановлений законодавством строк позивач прийняв спадщину та надав відповідну заяву до нотаріальної контори, проте постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області від 05.03.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, вважає його обґрунтованим. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.06.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №374 від 13.06.2018). Спадкоємцем після її смерті став її син [PERSON] , підтвердженням факту їхніх родинних відносин є матеріали копії спадкової справи №371/2018, що містяться в цивільній справі № 314/1776/19. [PERSON] 18.10.2012 року було складено заповіт, посвідчений секретарем Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Борисенко Т.М., зареєстрований у реєстрі за № 34, відповідно до якого спадкодавець заповіла все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, сину [PERSON] , [INFO] - позивачу по справі. Згідно технічному паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідченого керівником БТІ [PERSON] від 18.02.1992 року, власником будинку є [PERSON] . Відповідно до матеріалів цивільної справи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] а з 18.01.1997 року по теперішній час. ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» листом № 666 від 24.01.2019 року повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , правовстановлюючі документи не містяться. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.05.2019 року, суд витребував у Вільнянської державної нотаріальної контори витяг із спадкового реєстру та завірену копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 371/2018, позивач своєчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадковий будинок йому було відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності на вищезгаданий будинок. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , є обґрунтованими та законними.

Outcome: approved