Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його баби [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : 62/100 (шістдесяти двох сотих) ідеальних частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, місто Радомишль, вулиця Шевченка, 66 (шістдесят шість). В судовому засіданні позивач не з»явився, надіслав письмову заяву, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.\~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~ його участі, з позовними вимогами погодився. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~ його участі, а також надіслав зустрічну позовну заяву в якій просив, ухвалити рішення суду, яким визнати за покупцем [PERSON], [INFO], право власності на куплені ним 30.01.2015 року за 50 тис. грн. у [PERSON] 62/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: 12200, Житомирська область, місто Радомишль, вулиця Шевченка, будинок № 66 (шістдесят шість), вартістю 7917,00 грн., на які в порядку спадкування за законом після її смерті (померлої 27.09.2016 року у віці 56 років в селі Заміри) мають право її онук [PERSON] та невістка [PERSON], яка у правовстановлюючому документі - у Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 26.11.1997 р. Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області за реєстром № 2-2112, помилково уписана за виправленим імям «Франня», замість «Франя», без відповідних застережень. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. \~ Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~\~ У судовому засіданні встановлено, що 27 вересня 2016 року у віці 85 років померла рідна баба позивача і спадкодавиця [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 29 вересня 2016 року було зроблено відповідний запис за № «56», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 293334, яке видане «29» вересня 2016 року Виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : 62/100 (шести десяти двох сотих) ідеальних частин житлового будинку з будівлями, які знаходяться за адресою: 12200, Житомирська область, Радомишльський район, місто Радомишль, вулиця Шевченка, 66 (шістдесят шість), на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.11.1997 Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області за реєстром № 2-2112. Вартість нерухомості визначена органом БТІ в розмірі 7 917,00 грн. Право власності у ДРП не зареєстровано. Оригінал правовстановлюючого документу втрачений. Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Тобто, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України: «…спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.» Єдиний рідний син померлої спадкодавиці [PERSON] помер раніше за матір, 22 березня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 268679, яке видане «24» березня 1997 року ВРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: «…У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.» Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України: «…Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.» У спадкодавиці [PERSON] є єдиний спадкоємець [PERSON], за законом (згідно ч. 1 ст.1266 ЦК України), який має право та одночасно претендує на зазначене спадкове майно. Родинні звязки позивача зі спадкодавицею підтверджуються: актовим записом за № 13, про народження [PERSON], зроблений 21.09.1965 р. Гуто-Потіївським сільськім бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, в якому його матірю уписана «Лабенська Франя Іванівна»; актовим записом за № 77 про народження [PERSON], зроблений 23.06.1994 р. ВДРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області, в якому його батьком уписаний «Лабенський Павло Станіславович», а матірю уписана «Лабенська Ірина Володимирівна» (третя особа); актовим записом № 2 про укладення шлюбу «Лабенського Павла Станіславовича» та «Щегловою Іриною Володимирівною», зроблений 12.02.1994 р. Гуто-Потіївським сіль бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, про переміну прізвища з «Щеглової» на «Лабенську» (третя особа). Частина 1 ст. 1277 ЦК України, передбачено: «…У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.» Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» …суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того у правовстановлюючому документі на спадковий житловий будинок у Свідоцтві про право на спадщину на 62/100 будинку прізвище власниці і у свідоцтві про смерть прізвище померлої спадкодавиці зазначено «Лебенська», а у свідоцтві про народження її сина прізвище матері уписана «Лабенська». Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що «Лебенська Франя Іванівна» яка померла 27.09.2016 року у віці 85 років, є рідною матірю «Лабенського Павла Станіславовича», який помер 22.03.1997 року у віці 31 рік і яка є рідною бабою позивача «Лабенського Миколи Павловича». Позивачу [PERSON], відповідачу і третій особі [PERSON] достовірно відомо, що спірні 62/100 частин житлового будинку по вул. Шевченка, 66 в м. Радомишлі Радомишльського р-ну Житомирської обл., на які претендує позивач, раніше були продані спадкодавицею - [PERSON] третій особі [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на даний час є набувачем, користувачем і покупцем 62/100 частин спірного і спадкового житлового будинку з будівлями, які знаходяться в місті Радомишлі Радомишльського району Житомирської області по вулиці Шевченка, 66 (шістдесят шість), оскільки ще у 2015 році, [PERSON], зі згоди позивача, третьої особи і спадкодавиці (тобто вони йому особисто передали ключі від нерухомості і всі права на неї тощо, а той, сплативши їм готівкою 50 тис. грн.), прийняв куплену нерухомість у свою власність, вступив у повне володіння і користується цією нерухомістю по даний час (включно), за свій рахунок приступив до капітального ремонту і відновлення будинку і будівель, обробляє земельну ділянку, споживає плоди та користується врожаєм,тощо. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись до земельних ділянок та прав на них. При житті спадкодавиця [PERSON] своє право власності на зазначені 62/100 частин нерухомості належним чином не оформила, правовстановлюючий документ у 1997 році отримала, а у встановленому законом порядку недооформила, а саме: правовстановлюючий документ належним чином у Відділі державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області це право не реєструвала, і відповідний Витяг про реєстрацію права власності не одержала. Оригінал правовстановлюючого документу втрачений і відновити його позивач не в змозі. При зверненні до нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю було відмовлено по причині, відсутності у неї низки рішень судів про встановлення зазначених фактів: належності померлій правовстановлюючого документу; про належність будинку спадкодавиці, встановлення факту родинних відносин тощо. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved