Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків за договором споживчого кредиту, посилаючись на те, що 28 серпня 2014 року [PERSON] уклала кредитний договір (пенсійний) ПД № 590, згідно умов якого отримала кредит у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2016 року. Відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання щодо сплати заборгованості по кредиту належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на червень 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 1560 гривень 78 копійок. Крім цього за період з грудня 2014 року по червень 2015 року виникла заборгованість по відсотках у розмірі 2156 гривень 92 копійки. Тому просить стягнути з відповідача по справі суму заборгованості по кредиту у розмірі 1560 гривень 78 копійок та суму заборгованості по відсотках у розмірі 2156 гривень 92 копійки. Також просить стягнути з відповідача по справі сплачений судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Після відкриття провадження по даній справі судом встановлено, що відповідач [PERSON] померла [INFO]. Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разів його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріали справи свідчать, що 28 серпня 2014 року між Кредитною спілкою «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 590, згідно умов якого боржник отримала кредитні кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень під 54% відсотків річних з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2016 року. В порушення умов кредитного договору боржник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом по червень 2015 року включно виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 1560 гривень 78 копійок, заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з грудня 2014 року по червень 2015 року включно складає 2156 гривень 92 копійки. Як вбачається з копії актового запису про смерть № 115 від 11 грудня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області [PERSON] померла [INFO]. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 41437877 від 09 вересня 2015 року, видана державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. свідчить, що спадкові справи після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (в даному випадку сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1282 ЦК України у разі смерті боржника, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Потрібно також враховувати, що за ст. 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з матеріалів справи боржник [PERSON] померла, спадкоємці боржника відсутні, а тому суд, вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України як факт спричинення їм шкоди так і її розмір. Інші доводи не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, відповідно до вимог наведеного чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини сторін, приймаючи до уваги, що Банк не навів доказів в підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Outcome: dismissed