Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, в якому зазначив, що він з 2005 року разом з [PERSON] стали мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мешкали вони у батьків позивача за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. На той час необхідності у реєстрації шлюбу не було. Позивач бажає, щоб дитина мало його прізвище. Дитина проживає разом з ним з часу її народження до теперішнього часу. Позивач також вказує, що в заяві до відділу РАЦС мати дитини - [PERSON] вказувала на те, що батьком дитини є [PERSON] (позивач), але за невідомих йому обставин у свідоцтві дитини чомусь вказано, що батьком дитини є [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ 22.09.2006 р. (актовий запис № 576). Матір'ю дитини записана [PERSON], батьком записаний [PERSON] (а. с. 5). Згідно довідки № 225 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у 2009 році проживали у [ADDRESS]. Згідно довідки Суспільного квартального комітету № 23 від 25.04.2014 року вищевказані особи на даний час зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статі 135 цього Кодексу. Як зазначається в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений, у т.ч., матір,ю дитини. Пунктом 3 ч. 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини визначається за рішенням суду. Те, що позивач є батьком дитини, підтверджується висновком судово-медичної експертизи. Згідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 365 від 14.11.2014 року, проведеної КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР» вірогідність того, що громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, складає 99,99% ( 59-63). Оскільки судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO] (позивач), тому підлягають задоволенню і вимоги щодо включення відомостей про батьківство відповідача в актовий запис про народження дитини, змінивши прізвище дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких, зокрема, включені витрати на правову допомогу та витрати, пов,язані з проведенням судових експертиз. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд розглядає справи в межах позовних вимог. Позивач не наполягає на стягненні судового збору та експертизи з відповідача.

Outcome: approved