Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2008, колір - сірий, кузов № [NUMBER], тип - легковий, посилаючись на те, що 11.08.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-904/032/2008 згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 28426,73 доларів США на придбання транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2008, колір - сірий, кузов № [NUMBER], тип - легковий. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 11.08.2015. Станом на дату подання заяви відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, в зв'язку з чим заборгованість становить 223515,46 грн. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відповідачем та позивачем було укладено договір застави транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу. Договором застави передбачено обов'язок заставодавця повністю повернути Заставодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 11.08.2015. Сума кредиту складає 28426,73 Долар США. Частиною 2 Кредитного договору передбачено обов'язок Позичальника на першу вимогу Банку надавати можливість для перевірки Предмету застави. У зв'язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором кредиту, у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-904/032/2008 від 11.08.2008 [PERSON] перед ТОВ «Українська факторингова компанія» у розмірі 223515,46 грн. звернути стягнення на предмет застави: транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску - 2008, колір - сірий, кузов № [NUMBER], тип - легковий, шляхом визнання права власності за ТОВ «Українська факторингова компанія». Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», однак, в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11 серпня 2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (в подальшому було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-904/032/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 28426,73 Доларів США зі строком кредитування до 11.08.2015 під 15% річних за користування кредитом. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується анкетою-заявою на отримання автомобільного кредиту. Відповідно до п. 1.4 Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату. Згідно п. 1.5.1 Договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Відповідно до п. 1.5.1.1 Договору нараховані в порядку, передбаченому цим Договором проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту та в строк передбачений в Графіку Платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання Кредиту залишається не більше 3 (трьох) Банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці. Згідно п. 1.5.2 Договору, банк має право на договірне списання коштів з будь-якого рахунку Позичальника, відкритого в Банку, для виконання Боргових зобов'язань по цьому Договору. Відповідно до п. 3.1 Договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому Договору Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі. Згідно п. 3.1.1 Договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки. Погашення кредиту здійснюється рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту протягом всього строку дії Кредитного договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів сторонами кредитного договору було укладено договір застави автотранспортного засобу № РCL-904/032/2008 від 11.08.2008, відповідно до п. 1.1 якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Заставодавцем Боргових зобов'язань, визначених у Статті 2 цього Договору, Заставодавець цим надає Заставодержателю в заставу Предмет застави, визначений у Статті 3 цього Договору. Предмет застави залишається у володінні та користуванні Заставодавця. Пунктом 2.1 договору застави передбачено, що застава за цим Договором забезпечує вимоги Заставодержателя щодо сплати Заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені Сторонами в майбутньому. Зокрема, застава за цим Договором забезпечує виконання таких вимог Заставодержателя. Пунктом 2.1.1. договору застави передбачено, що заставодавець зобов'язаний повністю повернути Заставодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 11 серпня 2015 року, Сума кредиту складає 28426,73 Доларів США. Відповідно до п. 2.1.2. договору застави у разі використання плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі FIDR+ 4,49%, з розрахунку 360 календарних днів в році. Нараховані проценти (крім процентів за прострочений кредит) сплачуються Заставодавцем щомісячно у розмірі та строки відповідно до Кредитного договору. Згідно п. 2.1.2.2. договору застави, цей Договір також забезпечує належне виконання Заставодавцем Боргових зобов'язань у випадку збільшення процентної ставки (фіксованої чи плаваючої) в порядку передбаченому Кредитними договором. Пунктом 2.1.3. договору застави передбачено, що за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту - за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Кредитними договором строки та розмірі, Заставодавець зобов'язаний сплатити Заставодержателю пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного Боргового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. За нецільове використання кредиту Заставодавець зобов'язаний сплатити Заставодержателю штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, використаних не за цільовим призначенням. Вказаний штраф сплачується додатково до інших сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору. Відповідно до п.2.1.4. договору застави передбачено відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням Кредитного договору, а саме в сумі заподіяних збитків та витрат, а також нарахованих штрафів та комісій. Згідно п.2.1.5. договору застави Сторони погоджуються, що на дату укладення цього Договору розмір Боргових зобов'язань становить 28426,73 Доларів США, та може збільшуватись відповідно до розміру Фактичних вимог. В разі зміни розміру Боргових зобов'язань після укладення цього Договору, такі Боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі. Відповідно до п. 3.1 Договору застави Предметом застави є транспортний засіб марки MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2008, колір - сірий, кузов № [NUMBER], тип - легковий. Згідно п. 6.1 Договору застави за рахунок Предмета застави Заставодержатель може задовольнити у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, такі вимоги (далі іменуються «Фактичні вимоги»): (а) всі не сплачені Боргові зобов'язання, в тому числі заборгованість по овердрафту і (б) всі інші свої вимоги, які можуть бути задоволені із вартості Предмета застави, згідно з чинним законодавством України, включаючи вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням зобов'язань за Кредитним договором та цим Договором, (враховуючи неотриманий прибуток), а також всіх витрат, понесених Заставодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим Договором. Відповідно до п.6.2 договору застави заставодержатель має право задовольнити із вартості Предмета застави всі Фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (далі Заставні випадки): а) несплата Заставодавцем Заставодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; б) порушення Заставодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього Договору; в) інші обставини, встановлені чинним законодавством України та цим Договором. Згідно п. 6.4 договору застави, згідно з положеннями цього Договору: а) заставодержатель має право звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав, в порядку, встановленому чинним законодавством України; б) заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: - передача Предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання Заставодавцем Фактичних вимог Заставодержателя; - продаж Заставодержателем Предмету застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах; в) заставодержатель має право використовувати для звернення стягнення на Предмет застави будь-який інший порядок і будь-які інші права і процедури, дозволені чинним законодавством, але не передбачені в цьому Договорі. Відповідно до п. 8.1 договору застави цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Фактичних вимог. За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Приписами ч. ч. 1, 2 ст.590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання по поверненню кредитних коштів, по Кредитному договору рахується заборгованість у розмірі 223515,46 гривень, у зв'язку з чим, порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Отже, у банка виникло законне право вимагати від відповідача погашення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення права вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор передає у повному обсязі, а новий кредитор приймає на себе у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у Реєстрі Боржників, наведеному у Додатку 1 до цього Договору, та які укладені між первісним кредитором та боржниками, а саме: первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги виконання боржниками боргових зобов'язань за кредитними договорами в розмірах, зазначених в реєстрі боржників (згідно Додатку 1 до цього Договору), за суму, встановлену в п. 3 цього Договору. Згідно п. 2.2. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор передає та відступає новому кредитору сукупність прав, належних Первісному кредитору за Договорами поруки, перелік яких міститься у Додатку 2 до цього Договору, що укладені між первісним кредитором та Поручителями. Відповідно до п. 3.1 договору про відступлення права вимоги сторони домовились, що вартість права вимоги та сума, за яку здійснюється відступлення прав вимоги, згідно цього Договору зазначена в Акті приймання-передачі Реєстру Боржників (додаток 4 до цього Договору). Згідно з Додатком 1 до договору відступлення права вимоги № 12/10/16, відповідач [PERSON] внесений до реєстру боржників. Відповідно до Додатку 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 12/10/16 від 12.10.2016, відповідач [PERSON] внесений до переліку та опису заставного майна за Кредитним договором згідно переліку в реєстрі боржників. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 59 ЦПК України, допустимими доказами на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги. У зв'язку з чим, первісним кредитором - ПАТ «ОТП Банк» відступлено новому кредитору - ТОВ «Українська факторингова компанія» права вимоги за кредитним договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує належні первісному кредитору права заставодержателя в зобов'язаннях за договорами застави, укладеними між первісним кредитором - ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON], що укладені в якості виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Доказів, які б спростовували, що відступлення права вимоги за договором факторингу не відбулося та даних щодо інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна - автомобіля, матеріали справи не містять. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Статтею 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відсутність такої реєстрації до ухвалення судом рішення про звернення стягнення не є підставою для відмови у позові про звернення стягнення. Згідно із ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Згідно із статтею 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ТОВ «Українська факторингова компанія» при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2323,50 гривень, що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № 270 від 31 жовтня 2016 року. За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору.

Outcome: approved