Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи Приватний нотаріус ДМНО [PERSON], [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 01 липня 2009 року між ним та [PERSON], який діяв на підставі довіреності, як представник продавця [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1833. В липні 2011 року йому стало відомо про те, що [PERSON] помер [INFO], тобто до часу підписання вищезазначеного оспорюваного договору. Враховуючи, що відповідач при укладанні оспорюваного договору 01.07.2009 року виконував, передбачені ним дії, на підставі довіреності виданої [PERSON] від 19.06.2008 року, то відповідно до вимог ст. 248 ч.1 п. 6 ЦК України - він не мав право підписувати оспорюваний договір, тому як його представництво припинилося [INFO]. За умовами зазначеного договору позивачем було передано відповідачу за продаж будинку 119000 грн. Вважає, що відповідач своїми діями ввів його в оману, тому що, якби він знав, що господар будинку мертвий і що у відповідача не має прав на підписання оспорюваного договору, то він в жодному разі не підписував би договір з ним. Враховуючи вищенаведене просив суд на підставі ч. 3 ст. 216, ч. 1 ст. 216 ЦК України - визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 01 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений призваним нотаріусом ДМНО [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 1833, і провести реституцію - стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 119000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнала та пояснила, що дійсно на ім'я відповідача, як працівника банку, була видана нотаріально посвідчена довіреність, в порядку передоручення, для здійснення продажу будинку та зарахування грошових коштів на погашення кредиту. Ним на виконання домовленості за цією довіреністю, був укладений оспорюваний договір. Грошові кошти були внесені на рахунок банку. Про те, що власник будинку, інтереси якого він представляв укладаючи договір купівлі-продажу був мертвий - йому нічого не було відомо. Відповідач дійсно працював та працює в ПАТ КБ «ПриватБанк», однак зазначені відомості йому не були відомі. Крім того, просила суд застосувати строк позовної давності до зазначених правовідносин. Як представник банку, зазначила також, що дійсно юридичним відділом ПАТ КБ «ПриватБанк» була подана заява до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, за якою 09.04.2010 року було ухвалене рішення, яким встановлено, факт, що [PERSON], [INFO], помер о 15 годині 15 хвилин [INFO]. Вважає, що права позивача не порушені, просила суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] вважала позову обґрунтованим та пояснила, що вона будучи дружиною позивача надавала свою згоду на придбання зазначеного будинку у 2009 році. Про те, що власник будинку помер - їй стало відомо від цивільної дружини власника в липні 2011 році при спілкуванні з нею. Обставини, що пов'язані з його смертю - дуже вразливі, тому як він помер від СНІДу, а тому, в жодному разі вона б не надавала своєї згоди на придбання цього будинку, знаючи такі обставини. Вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Третя особа Приватний нотаріус ДМНО [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали цивільної справи за № 2о-8/10 за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту, що має юридичне значення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне, а саме. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, позивачем уточнювалися позовні вимоги, заявлялися клопотання, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази. Відповідно дог вимог ст. 655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2009 року [PERSON], який діяв він імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, іменований як продавець та [PERSON], іменований як покупець - укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1833. Продаж будинку вчинено за 119000 грн., які отримані представником продавця від покупця під час оформлення цього договору (а.с. 59-83). Зазначені факти не оспорюються особами, що беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. Позивач в своєму позові та в судовому засіданні його представник посилалися на те, що про порушення його права стало відомо лише в липні 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Будь-яких відомостей про те, що позивач знав про те, що [PERSON], на момент укладання спірного договору був померлим - суду не надано, а тому підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності не має. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторонами в оспорюваному договорі є - продавець [PERSON], а покупець - позивач у справі. З матеріалів цивільної справи за № 2о-8/10 за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що13 березня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON] - час смерті 15-15 година, дата смерті - [INFO] (а.с. 2-4). Заява подана представником [PERSON], в судових засіданнях приймали участь представник заявника [PERSON] та Шкваря К.М. (а.с. 28, 33, 38, 46-47). 09 квітня 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення, яке набрало законної сили. Яким встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м.Магнітогорськ Челябінської області, що проживав за адресою: [ADDRESS]. Час смерті [PERSON] встановлено - 15 година 15 хвилина, дата смерті - [INFO] (а.с. 49-50). За вимогами ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. З припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, а згідно ст. ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Позивач в своєму позові та його представник в судовому засіданні посилалися на те, що відповідачу під час укладання оспорюваного договору було відомо про те, що [PERSON] - помер. Такі посилання позивача та його представника, щодо введення відповідачем позивача в оману - не були доведені в судовому засіданні та не можуть ґрунтуватися лише на показах позивача. Судом роз'яснювалися представнику позивача вимоги ст. 33 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача або залучення другого співвідповідача - правонаступника [PERSON], як сторони оспорюваного договору, однак представник відповідача відмовився замінювати або залучати в якості другого співвідповідача правонаступника [PERSON], наполягаючи на тому, що належним відповідачем у справі є [PERSON] Також суд критично ставиться до посилань позивача на те, що його право було порушено, тому як з позову та пояснень представника позивача незрозуміло, яке саме право, свобода чи інтерес позивача порушений, у зв'язку з укладанням оспорюваного договору. Також суд критично ставиться до запропонованої реституції в разі визнання правочину недійсним, яка зводиться лише на поверненні позивачу коштів, сплачених ним за будинок та не містить в собі долю цього будинку. Аналізуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрнутованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed