Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Комінтернівського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про захист права власності та усунення перешкод в користування житлом, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що спірна квартира належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2005 року зареєстрованого в КП «ХМ»БТІ» 10.02.2006 року, реєстраційний номер 12346202. У 2008 році він познайомився з відповідачкою та деякий час вони зустрічалися, планували жити разом. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яку після народження він зареєстрував у спірній квартирі, оскільки мати відповідачки не схотіла реєструвати онуку за адресою своєї реєстрації та проживання та адресою реєстрації та проживання відповідачки. Ані донька , ані відповідачка жодного дня в спірній квартирі не проживала, оскільки після народження дитини вона проживала за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Відповідачка, яка є законним представником малолітньої доньки [PERSON], не несла та не несе будь-яких витрат на оплату комунальних та інших платежів, за адресою реєстрації не з'являється, не бажає провести зняття з реєстрації доньку в добровільному порядку, тому мені доводиться звертатися до суду. У позивача виникла необхідність розпорядження своїм майном, але на теперішній час в ній мешкає зареєстрована малолітня [PERSON], [INFO], відповідачка, яка є законним представником малолітньої відмовляється знятися з реєстрації, чим перешкоджає [PERSON] в користуванні його власністю. 26.05.2014 року позивач через свого представника надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що дійсно, власником квартири є позивач по справі, відповідачка разом із донькою ніколи не проживали в спірній квартирі, жодних платежів по комунальним послугам не сплачували, а згідно квитанцій по нарахуванню оплату за комунальні послуги нарахування здійснюється на двох осіб. Таким чином, відповідачка не сплачує комунальні послуги, ані за місцем реєстрації доньки, ані за місцем свого фактичного мешкання. Також відповідно до діючого законодавства України, донька повинна буди зареєстрована з тим із батьків, з ким фактично мешкає. Позивач надає матеріальну допомогу відповідачці [PERSON] на утримання своєї дитини. Реєстрація малолітньої особи в квартирі позивача порушує його право на вільне володіння та розпорядженням квартирою, та завдає значні витрати по утриманню свого майна. Окрім цього у власності позивачки є майно, оскільки вона приймала участь у приватизації майна. Твердження відповідачки, що проживати у квартирі, яка належить їй на праві частковій власності не є за можливе, оскільки квартира складається з двох кімнат, в яких проживає її мати та брат з невісткою, не ґрунтується на законі. Відповідачка в судове засідання з'явилась, проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно в її володінні знаходиться частка майна. Однак в тій квартирі їй мешкати ніде, оскільки квартира складається з двох жилих приміщень, де в одній проживає її мати, а в іншій - її рідний брат з невісткою. Тобто ані їй, ані її дитині немає кімнати для мешкання, що призвело до того, що вона змушена проживати з дитиною на зємній квартирі. Нею не спростовується, а визнається той факт, що вона, ніколи не проживала за адресою реєстрації її доньки. Жодних особистих речей доньки та її в квартирі позивача немає. А оскільки вони там не проживають, то вона не бачить сенсу сплачувати за комунальні послуги, оскільки вона ними не користується. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те , що батько повинен піклуватися про свою дитину, а саме надати їй житло, право на реєстрацію у спірному володінні. Згідно діючого законодавства «про охорону дитинства» у дитини повинно бути сприятливі умови для мешкання, задля її нормального розвитку. Батько дитини немає права вимагати зняття з реєстрації малолітньої, оскільки право дитини буде порушено. Вислухавши представника позивача, відповідачку та її представника, дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСК № 065173 від 19.12.2005 року [PERSON] є спадкоємцем квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] (а. с. 4) Квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9809456 від 10.02.2006 року (а. с. 5 зворотна сторона) Як вбачається з довідки, наданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 від 05.07.2013 року за №2426 в квартирі [ADDRESS] зареєстрована малолітня [PERSON] - донька (а. с. 9). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07082013 року у складі комісії [PERSON] та [PERSON] на підставі адвокатського запиту проведено обстеження квартири [ADDRESS], за результатами якої було встановлено, що житлово - побутові умови в квартирі за вказаною вище адресою такі, що вказують на те, що дитина в квартирі не проживає (а. с. 10) В судовому засіданні встановлений факт, який не оспорюєтся сторонами по справі, про те, що [PERSON], [INFO] як член сім'ї власника в 2009 році була зареєстрована в спірній квартирі за згодою позивача, без укладення договору найму житлового приміщення, однак жодного дня там разом зі своєю матір'ю не проживала. Проживати відповідачка, як законний представник малолітньої [PERSON], [INFO], в спірній квартирі наміру немає. Крім того при розгляді справи було доведено представником позивача, що не спростовується і самою відповідачкою, що між позивачем та відповідачем склались напружені стосунки, при яких проживання разом неможливе. Згідно ст.. 319 Цивільного кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст.321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.. 150 ЖК України, особи , які мають в приватної власності житловий будинок, (частину житлового будинку), квартиру, користуються ним, (нею) для особистого проживання та проживання членів родини, та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм бажанням (продавати, дарити, заповідати, надавати в оренду, укладати угоди). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. ст. 141, 160 СК України мати, батько мають рівні права та обв'язки щодо дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Малолітня дитина [PERSON] зареєстрована за місцем проживання свого батька з 2009 року, хоча жодного дня там не мешкала, а мешкає разом зі своєю матір'ю відповідачкою [PERSON], яка підтверджує факт того, що вони ніколи не проживали та не мали намір на проживання в спірній квартирі. Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таке право, відповідно до положень ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником та у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] має інше житло, яке належить їй на праві власності, в добровільному порядку жилим приміщенням в квартирі позивача ніколи не користувалась, проживання в квартирі відповідачки [PERSON] батьків та брата з невісткою, де загалом мешкають чотири особи, не може бути підставою для висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Тому суд приходить до висновку, реєстрація малолітньої [PERSON], [INFO], в квартирі позивача, яка належить йому на праві приватної власності обмежує його у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю , тому позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.. Відповідно до ч. 3 ст 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст.. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Частиною 1 ст. 7 вищевказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial