Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд виселити відповідача та членів її родини з квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача судові витрати. В позові зазначив, що він є власником вказаної квартири на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24676609 від 04.12.2009 року та договором купівлі-продажу № 491 від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Квартира придбана за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору № 1-0111002/ФКВ-09 від 18.01.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000 дол. США для купівлі квартири. Договір купівлі-продажу був укладений з колишньою власницею квартири [PERSON], яка згідно вимог договору купівлі-продажу зобовязалася передати позивачу квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року, при цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обовязок продавця передати квартиру продавцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири. У звязку з тим, що відповідачем обовязки за договором не виконані, вона порушує права позивача як власника житла, створюючи йому перешкоди у користуванні належною йому квартирою, змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог ч. 5 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання особисто нею судових повісток, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надала. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що просить суд вирішити даний спір на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 18.01.2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстр. № 491 набув право власності на квартиру № 29, що в будинку за № 70-а по вул. Магістральній в м. Запоріжжі. Згідно п. 13 зазначеного договору продавець зобовязується передати квартиру покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року. При цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обовязок продавця передати квартиру продавцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири. У звязку з тим, що відповідач не виконала свого зобовязання щодо передання квартири покупцю, позивач 03.02.2015 року та 28.12.2015 року надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні належною йому квартирою, які залишені відповідачем без задоволення, відповідач позивача в спірну квартиру не допускає. У відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею №1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Таким чином, із припиненням права власності особи втрачається його право користування жилим приміщенням, внаслідок купівлі-продажу право власності колишнього власника припинилось, відповідач не є членом сім`ї, або близьким родичем позивача, договору найму між позивачем та відповідачем не укладено, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном, в добровільному порядку не допускає власника квартири до приміщення, вимогу в добровільному порядку звільнити займане приміщення не виконує, згоди позивача на проживання у будинку не отримав, відтак втратив право користування житловим приміщенням. За таких обставин, матеріали справи свідчать, що відповідач, після 28.01.2008 року, без належних правових підстав займає жиле приміщення позивача, чим порушує його право власника. На вимогу позивача добровільно звільнити зайняте житлове приміщення, його не звільнив, доказів протилежного суду не надав, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved