Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 05 листопада 1999 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають трьох дітей. На даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, та вирішується питання щодо розірвання шлюбу. В період шлюбу за спільні кошти, сторонами була придбана квартира [ADDRESS]. 17 жовтня 2014 року за договором міни квартири на 58/100 частини житлового будинку подружжя придбало 58/100 частини житлового будинку, розташованого по вул. Лозовій,54 в м.Дніпрі. Позивачу на його звернення про поділ спільного майна за нотаріальним договором, відповідачем було відмовлено, у звязку із чим він звернувся із позовом до суду про поділ спільної сумісної власності. Позивач у своєму позові просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя 58/100 частини житлового будинку № 54 по вул. Лозовій в м.Дніпрі та просить визнати за ним право власності на 29/100 частин житлового будинку № 54 по вул. Лозовій в м.Дніпрі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, оскільки вважали спірне майно власністю відповідача. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 1999 року між сторонами по справі було укладено шлюб, від якого сторони мають трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми. На даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені. Під час шлюбу відповідно до договору купівлі продажу від 14.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], сторонами була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачем по справі 17 жовтня 2014 року за договором міни вищевказаної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], подружжя придбало 58/100 частини житлового будинку, розташованого по вул. Лозовій,54 в м.Дніпрі, право власності на які зареєстровано за відповідачем по справі. Згідно ст. 22 КпШС України ( яка діяла на час придбанняквартири [ADDRESS] подружжям у 2001 році) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 СК України придбане під час подружнього життя за спільні кошти вищевказане рухоме та нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Враховуючи вище викладене суд вважає за можливе визнати 58/100 частини будинку, розташованого по вул. Лозовій,54 в м.Дніпрі спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Та поділити спільну сумісну власність подружжя, а саме визнати за [PERSON] право власності на 29/100 частин будинку №54 по вул. Лозовій в м.Дніпрі та залишити у власності [PERSON] 29/100 частин будинку №54 по вул. Лозовій в м.Дніпрі. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача щодо придбання спірного майна за її особисті кошти з наступних підстав. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Проте, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що квартира [ADDRESS] була набута нею за особисті кошти. Крім того, суд бере до уваги той факт, що при укладанні договору міни спірного майна позивач надав нотаріусу нотаріально посвідчену заяву про те, що квартира [ADDRESS] є обєктом спільної сумісної власності подружжя, надав згоду на міну вказаної квартири на частину спірного будинку, та заявив що такий правочин відповідає інтересам їхньої сімї. Договір міни укладався зі згоди позивача по справі, що зазначено в самому договорі. Будь яких зауважень з цього приводу відповідач нотаріусу не подавала. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1860,00 грн.

Outcome: approved