Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним. 15.04.2018 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Загальний», Тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. В своїй заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, клієнт просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його кредитний рахунок. Банк встановив клієнту кредит у сумі 1500,00 грн. Позичальник не виконав належно умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивачем направлено [PERSON] письмову вимогу щодо погашення простроченої кредитної заборгованості, однак останнім вказана сума боргу так і не сплачена. Станом на 08 травня 2018 року заборгованість за кредитним договором складає 3118,07 грн., і яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.08.2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, з поясненнями чи запереченнями (Відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2018 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.п.3.4.1 договору, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Загальний», Тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. В своїй заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, клієнт просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його кредитний рахунок. Банк встановив клієнту кредит у сумі 1500,00 грн. Згідно п. 6.6.1 процентна ставка за кредитом є фіксованою і становить 30 % річних за користування кредитними коштами. Згідно додатку № 1 до основного договору плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку становить 40 % на рік. Згідно п. 6.7 Заяви про приєднання, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов'язкового щомісячного платежу, також клієнт має право провести повне чи часткове погашення кредиту. Згідно п. 1.5 розділу ХХІІ договору, датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії уповноваженим представником банку, датою надання кредиту є дата використання клієнтом кредиту. Згідно п.п.1.10.1 клієнт зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п.1.12 за користування кредитом клієнт зобов'язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії та в додатку № 1 до договору. Згідно п.1.13 проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). Клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом усі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа. За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов'язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором (а.с.7-15). Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав повністю. Позичальник не виконав належно умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08.05.2018 року становить 3118,07 грн., із них: основна заборгованість - 1430,17 грн., проценти за користування кредитом - 768,19 грн., пеня - 581,19 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 9,00 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 188,78 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 76,25 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту - 45,84 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 18,65 грн. (а.с.34-35). На адресу відповідача банком направся лист-вимога № 2031/95 від 08.08.2017 щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення простроченої кредитної заборгованості (а.с.32-33). Проте вимоги щодо порушень за кредитним договором залишились без належного реагування. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання зобов'язання. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 625 ч. 1 Цивільного кодексу України, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму. Крім того, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved