Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати недійсним попередній договір № 0143 укладений 02.05.2018 р. між [PERSON] та ТОВ «ТРАСТМОТОРС» та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 40 005,25 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 02.05.2018 р. між ним, як споживачем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Трастмоторс», як професійним надавачем послуг по продажу легкових автомобілів, було досягнуто домовленість про те, що за умови попередньої оплати 40 005,25 грн. та укладення попереднього договору у строк до 07.05.2018 р. продавець здійснить поставку вживаного легкового автомобіля марки Chevrolet, модель Lacetti, 2012 року випуску за ціною 156 005,25 грн., після чого відповідачем було надано на підпис договір № 0143, у якому він власноручно заповнив графи, що стосуються його анкетних даних та заяву стосовно марки, кольору та ціни автомобіля, після чого сторони підписали цей договір, а кошти в сумі 40 005,25 грн. ним були перераховані через банківську установу на рахунок продавця банківською квитанцією № 121729373760841 в той же день. Після того, як наступила дата поставки автомобіля - 07.05.2018 р. він став телефонувати продавцю, але представники продавця під різними приводами стали зволікати з поставкою автомобіля, вигадуючи всілякі причини, що ніби - то автомобіль вже є, але у ньому виявлені недоліки, які усуваються на станції технічного обслуговування, але повідомити місце знаходження автомобіля, щоб він міг його оглянути відмовляються. Ознайомившись із змістом попереднього договору, він вважає, що з боку продавця мають місце грубі порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не лише у процесі виконання попереднього договору № 0143 купівлі - продажу транспортного засобу від 02.05.2018 р., але і під час його укладення. Тому позивач просить визнати зазначений попередній договір недійсним та стягнути сплачені ним кошти в сумі 40 005,25 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам дослідженим в судовому засіданні, на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатності доказів в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02 травня 2018 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трастмоторс» у простій письмовій формі укладено договір купівлі продажу №0143 (а.с.10-12), відповідно до розділу 1 якого «сторони уклали попередній договір про наступне: 1.1. сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах встановлених у цьому попередньому договорі; 1.2. Транспортний засіб, який продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором має наступні ознаки: марки Chevrolet, модель Lacetti, 2012 року випуску, сріблого кольору. П.1.5 передбачено, що сторони зобов`язуються укласти договір 07 травня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1. Попередньгого договору. П. 2.1 передбачено, що на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення основного договору в момент укладення попереднього договору Покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 40 005,25 грн. п. 2.2. передбачено, що зазначена сума розцінюється як аванс за основним договором. Факт того, що позивач [PERSON] перерахував кошти в сумі 40 005,25 грн. на рахунок відповідача ТОВ «Трастмоторс» стверджується квитанцією № 121729373760841 (а.с.13). Згідно листа ТОВ «ТРАСТМОТОРС» від 05.09.2018р., направленого позивачу [PERSON] , щодо дострокового розірвання договору, ТОВ «ТРАСТМОТОРС» зазначив про відсутність правових підстав для дострокового розірвання договору та повідомлено позивача, що ТОВ «ТРАСТМОТОРС» здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом договору. (а.с. 9). Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Так, ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких необхідно для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, та також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 655 ЦК України, договір купівлі-продажу є предметний, оскільки за таким договором може бути продане тільки реально існуюче майно, за правовою природою спірний договір є Договором купівлі-продажу, а тому, в силу ст. 203 ЦК України, його зміст повинен відповідати вимогам Глави 54 ЦК України. Предметом договору купівлі-продажу, згідно із ст. 656 ЦК України, може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. При цьому, в ході здійснення судового провадження було встановлено, що як на момент укладення попереднього так і на строк виконання зобов`язань відповідачем, тобто на 07 травня 2018 року, автомобіль марки Chevrolet, модель Lacetti, у ТОВ «Трастмотор» був відсутній. Крім того, у попередньому договорі не зазначено більш детальних ознак майна, крім марки автомобіля його кольору та року виготовлення. А також не зазначено умови переходу права власності на це майно до позивача від ТОВ «Трастмоторс». Отже, враховуючи те, що сторони в Договорі купівлі-продажу предметом визначили неіснуюче майно, суд вважає, що спірний договір суперечить нормам ст. ст. 655, 656 ЦК України, а тому в силу ст. 215, 236 зазначеного Кодексу, даний договір є недійсним з моменту його вчинення у зв`язку із недодержанням в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Крім того відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, а також при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Ст.18 цього Закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпним та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, зокрема виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору. Умови попереднього договору між сторонами не містять відповідальності продавця, а також прав покупця вразі отримання товару неналежної якості, а за таких умов зазначений договір містить несправедливі умови відносно покупця [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача відзиву на позов та доказів у його підтвердження не надано, тому суд виходить з тих доказів, що надані позивачем, та встановлених судом фактичних обставин. Отже, в судовому засіданні встановлено, що у попередньому договорі між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трастмоторс», обмежені права позивача, як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживача» та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства. За таких обставин суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання договору недійсним та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого авансового платежу в сумі 40 005,25 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved