Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем після померлої [PERSON], яка 23.12.2009року надала відповідачу у борг грошові кошти, що було оформлено письмовою розпискою на умовах строковості та зворотності, проте після настання строку повернення грошових коштів, відповідач останні добровільно не повернула, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням процентів за користування грошовими коштами в сумі 541755,22грн. . В ході судового розгляду 27.11.2014року представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення та уточнення позовних вимог, оскільки загальна сума заборгованості станом на 26.11.2014року становить 630979,21грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, де позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 29/. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи неодноразово була повідомлена належним чином, не просила розглядати справу у її відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідача та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.12.2009року між [PERSON], яка [INFO] померла та спадкоємцем якої є [PERSON] було укладено договір позики з відповідачем [PERSON], у вигляді розписки, відповідно до умов якої, [PERSON] надала у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 35 500,00 грн., строком до 23.04.2012 року /а.с. 4/. У встановлений строк відповідач грошові кошти не повернула. Таким чином, станом на 26.11.2014року загальна сума боргу за розпискою становить 630979,21грн. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з вищенаведеним, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу проценти за користування грошовими коштами, що становить 181 879,21грн. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не виконав грошові зобов'язання, передбачені договором позики, добровільно позику не повернув, тому остання має бути стягнута у примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 3654,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved