Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю: Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської районної державної адміністрації, Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення порядку участі у вихованні дитини, мотивуючи тим, що 31.10.2010 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Так як сімейне життя у сторін не склалося, 01.11.2018 року шлюб між ними було розірвано та дитина залишилась проживати з відповідачем. З того часу [PERSON] почала чинити перешкод батькові у спілкуванні з сином. В зв`язку з цим, позивач звернувся до Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської районної державної адміністрації, яка винесла рішення та встановила два дні на тиждень: субота та неділя з 10.00 год. 18.00 год. для спілкування батька з сином. Проте в супереч вказаному рішенню, [PERSON] не надає можливості батьку спілкуватись з дитиною і займатись її вихованням, тому позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути перешкоди, що чиняться [PERSON] у спілкуванні йому з сином, шляхом визначення йому наступного порядку участі у вихованні сина: -три рази на тиждень з 11.00 год. на добу з ночівлею за місцем проживання позивача ( [ADDRESS] ; -щорічно влітку спільний відпочинок дитини з батьком протягом трьох тижнів, період якого визначити за спільною домовленістю [PERSON] та позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач додатково зазначив, що йому на роботі постійно роблять РLR тести, тому йому точно відомо, що він не хворий на СOVID та є безпечним для дитини. Також просив надати йому можливість бачитись з дитиною один раз на тиждень на вихідні дні: з 10.00 год. суботи до 10.00 год. неділі. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що [PERSON] не чинила та не чинить перешкод батьку у вихованні дитини.Позивач працює кожного дня, проживає в іншому населеному пункті та просить бачити дитину тричі на тиждень. Проте, хто має займатися доправленням дитини позивач не вказує, хоча відстань є значною. Враховуючи поширення СOVID, мати не матиме можливості контролювати дитину, оскільки це поза межами населеного пункту місця проживання дитини. Крім того, дитинає має розлад сну - безсоння. Також позивачу не відомо, які ліки слід давати дитині, у різних психічних станах. Просили в позові відмовити. Представник Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність визначення способу участі батька у вихованні дитини від 09.10.2020 року. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явилась,проте подала до суду заяву в якій зазначила, що просить справу розглядати та ухвалити рішення у її відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що вони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01.11.2018 року у справі №139/975/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Серебринецькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області 31.10.2010 року, актовий запис №4, було розірвано (а.с. 8-9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області №529 від 13.09.2019 року, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження житло-побутових умов, затвердженого сільським головою Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Михайленко А.О, позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом із батьками у власному будинку. Сім`я та житлово-побутові умови проживання позивача - зразкові (а.с. 11). Як вбачається з характеристики позивача, виданої ТОВ «Барлінек Інвест» 21.10.2019 року, він працює на вказаному підприємстві з 22.02.2017 року по теперішній час на посаді налагоджувальника автоматів та напівавтоматів. За час роботи проявив себе відповідальним і професійним працівником. Має добру практичну базу знань у своїй сфері. Регулярно вдосконалює навички роботи. У спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий і привітний, у скрутних ситуаціях завжди націлений на знаходження компромісних рішень. За характером витриманий, миролюбний, сторониться конфліктних ситуацій (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що позивач з приводу психічних захворювань в психіатричний кабінет КНП «Мурованокуриловецька центральна районна лікарня» не звертався, під наглядом психіатра не перебуває (а.с. 13). Відповідно до сертифікату КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «СОЦІОТЕРАПІЯ»» від 31.10.2019 року, наркологічні протипоказання у позивача відсутні (а.с. 14). Слід відзначити, що відповідач [PERSON] фактично проживає разом із сином в [ADDRESS] (а.с. 29, 50). Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Могилів-Подільській державній адміністрації №110 від 12.11.2019 року рекомендовано надати дозвіл [PERSON] вільно спілкуватись з сином - [PERSON] , [INFO] , кожного тижня у суботу та неділю з 10.00 год. по 18.00 год. на території с. Серебринець або м. Могилів-Подільського (за домовленістю з матір`ю - [PERSON] ) без її присутності. Також рекомендовано матері - [PERSON] не перешкоджати вільно спілкуватись батькові - [PERSON] з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними (а.с. 10). Позивач зазначив, що зазначене вище рішення відповідачем не виконується в повному обсязі, зокрема матір`ю не було надано дозвіл на спілкування дитини з батьком у м. Могилів-Подільський, куди позивач хотів повести сина для відвідування розважального закладу. Відповідно до довідки-характеристики, виданої 04.05.2020 року Серебринецькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області, [PERSON] проживає в с. Серебринець разом із малолітнім сином та батьками, освіта вища, тимчасово не працює. За час проживання [PERSON] на території Серебринецької сільської ради зарекомендувала себе з хорошої сторони, серед жителів села користується повагою, зауважень та скарг до виконкому сільської ради на неї та на її сім`ю не поступало. Поведінка у громадських місцях зауважень не викликає (а.с. 72). З довідки Кукавського дошкільного навчального закладу «Горобинка» Могилів-Подільсьького району Вінницької області вбачається, що син сторін [PERSON] перебував у вказаному закладі з 30.08.2018 року по 25.05.2020 року. Дитина відрізняється від однолітків надмірною гіперактивністю, високою збудженістю. Потребував підвищеної уваги до себе, оточуючих, зокрема спостерігалась значна потреба в матері. Мати вміло знаходила підхід до дитини та вміла домовлятися. [PERSON] завжди був охайний, не відрізнявся від інших дітей. Дитина добре розвинена, гарно працював на заняттях та брав активну участь в святах та розвагах. За період перебування [PERSON] в дитячому садку, батько не цікавився життям дитини, не був присутнім на батьківських зборах, святах, розвагах (а.с. 71). Судом також досліджено докази щодо стану здоров`я дитини та встановлено: - [PERSON] з 03.03.2020 року по 19.03.2020 року знаходився під наглядом лікувальної установи КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» (а.с. 74); - [PERSON] станом на 20.09.2018 року мав порушення засинання та підтримання сну (безсоння) середнього ступеня тяжкості в стадії загострення, а також мав інші порушення нервової системи, не кваліфіковані в інших рубриках в легкій ступені тяжкості в стадії загострення (а.с. 75); -станом на 19.02.2020 року у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» [PERSON] поставлено діагноз «Невротичні порушення поведінки з елементами агресії» (а.с. 76). Суд звертає увагу, що доказів щодо наявності порушення сну у дитини на час вирішення спору суду надано не було. Тому, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що дитина наразі має розлад сну. Також, суд критично ставиться до пояснень відповідача про те, щопозивач не знає які ліки необхідно давати дитині у різні психічні стани, оскільки доказів того що дитина їх приймає, суду надано не було. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Відповідачем у справі, відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Таким чином, відповідачем не доведено суду факти вживання дитиною лікувальних засобів та наявності в дитини розладу сну Крім того, суд звертає увагу, що батько, як і мати, діє в інтересах дитини. Щодо доводів відповідача щодо відсутності з її боку перешкод у спілкуванні батька з сином,то вони є необґрунтованими. Слід відзначити, що для лікування дитини у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», батько надав згоду, при умові, що він особисто буде присутнім при влаштуванні дитини до лікувального закладу (а.с. 80). Проте, як встановлено в судовому засіданні його право було порушено шляхом неповідомлення про дату влаштуванні дитини до лікувального закладу. З огляду на це, вбачається, що батько дитини сприяє захисту прав сина, забезпечення його правом на лікування, а відповідач нехтує правами батька. Згідно з висновком № 2755/02-02-07 від 09.10.2020 року, орган опіки та піклування Могилів-Подільської районної державної адміністрації вважає доцільним визначити [PERSON] , 1988 року народження, такий спосіб участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] : вільно спілкуватись з сином [PERSON] кожного тижня у суботу та неділю з 10.00 по 18.00 годину на території с. Серебринець або м. Могилева-Подільського (за домовленістю з матір`ю - [PERSON] ) без її присутності. Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Суд звертає увагу, що вказаний висновок не містить рекомендацій щодо спільного літнього відпочинку дитини з батьком, тому суд вирішує вимогу позивача в цій частині на свій розсуд з врахуванням наявних у справі доказів. Судом встановлено, що самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у виховання дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи час для спілкування позивача з малолітніми сином, суд враховує вік дитини та стан його здоров`я, прихильність до кожного з батьків, необхідність його духовного та фізичного розвитку. Суд, на підставі даних про особу батька, стосовно якого відсутні негативні характеристики, вважає, що побачення мають носити систематичний характер. Однак, оскільки дитина проживає з матір`ю, природно, що мати більше часу знаходиться з дитиною. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.04.2020 справа №686/687/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, активно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується. Спілкування хлопчика з батьком відповідає його найкращим інтересам, а батько підтвердив своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь. Та обставина, що за період перебування дитини у дитячому садку, батько не цікавився життям дитини, не був присутнім на батьківських зборах, святах, розвагах, не є підставою для позбавлення рідного батька права на спілкування з дитиною. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не надано, а матеріали справи таких доказів не містять. З огляду на викладене вище та виходячи із сукупності всіх обставин по справі, суд вважає за можливе встановити дні, часи спілкування у вихідні дні, а також у літній період. Судом взято до уваги, що з огляду на обов`язок кожного з батьків діяти в інтересах дитини, що з урахуванням обставин цієї справи вимагає від матері, з якою проживає дитина, внаслідок чого вона має на неї значний психологічний вплив, не зважаючи на неприязні стосунки між сторонами, докладати додаткових зусиль для виправлення ситуації разом з батьком, який зі свого боку продемонстрував своє бажання і реальні можливості діяти в цьому напрямку заради найкращих інтересів дитини. З огляду на викладене та враховуючи вік дитини, місце проживання позивача, розумний баланс на участь обох батьків у вихованні дитини та його інтереси, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] , за участю: Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської районної державної адміністрації, Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення порядку участі у вихованні дитини підлягають частковому задоволенню, визначивши наступний порядок участі батька у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : -вільно спілкуватись з сином - [PERSON] , [INFO] , кожного тижня у суботу та неділю з 10 години 00 хвилин по 18 годину 00 хвилин на території с. Серебринець Могилів-Подільського району, м. Могилева-Подільського або с. Немерче Мурованокуриловецького району Вінницької області (за домовленістю з матір`ю - [PERSON] ) без її присутності; -щорічно влітку спільний відпочинок дитини з батьком протягом двох тижнів, період якого визначати за спільною домовленістю [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що вказані способи участі в даний період з урахуванням фактичних обставин, відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Щодо решти позовних вимг, які не підлягають задоволенню, то суд виходив з інтересів дитини та її віку. При цьому суд зазначає, що після досягнення дитиною старшого віку, батько завжди має право через деякий час вимагати змінити спосіб його участі у вихованні дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 840,80 грн., що підтверджено документально (а.с. 3). На підставі викладеного та

Outcome: partial