Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Краматорську Донецької області про стягнення моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків та в обгрунтування зазначив, що 06.07.2004 року на ВАТ «КЗВМ» з ним стався нещасний випадок у звязку з тим, що він під час виконання робіт зірвався зі станка, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. 13.10.2004 року він вперше був оглянутий МСЕК та йому було встановлено 80% ступеня втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою серії ДОН-04 №049372 від 13.10.2004 року. У зв'язку з вищевказаним ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків позивачу була завдана моральна шкода, яка виявилася в сильному фізичному болі, страху за своє здоров'я та життя, перенесеному стресі, душевних стражданнях з приводу своєї неповноцінності, ущербності, триваючих наслідках травми у вигляді постійного головного болю, підвищеного тиску. Позивач просить суд стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я на виробництві, в розмірі 40000 грн. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що після вищенаведеного нещасного випадку на виробництві 06.12.2004 року позивач звернувся до відділення Фонду про призначення йому страхових виплат та соціальних послуг. Починаючи з 13.10.2004 року позивачу Фондом була проведена виплата одноразової допомоги в сумі 9576 грн., а також до цього часу проводяться щомісячні страхові виплати, яка на теперішній час складає 3457, 29 грн., проведено виплати разової грошової допомоги у 2011 році в сумі 400 грн. та надано фінансування на медичну та соціальну допомогу у розмірі 1984, 99 грн. Вимоги позивача з приводу відшкодування моральної шкоди в розмірі 40000 грн. вважає недоведеними, висновку МСЕК щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди суду не надано та вимоги заявлені без врахування встановленої частки вини позивача у нещасному випадку, а саме 10%. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вивчивши позицію сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 06.07.2004 року на підприємстві ВАТ «КЗВМ» зі слюсарем механоскладальних робіт [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві. З приводу цього нещасного випадку на виробництві був складений акт по формі Н-5 №9 від 06.07.2004 року. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №121232 від 13.10.2004 року позивачу вперше було встановлено 80% ступеня втрати професійної працездатності за наслідками отриманої 06.07.2004 року травми на виробництві. Згідно ст.ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності» від 23.09.1999 року обов'язок відшкодування моральної шкоди потерпілому покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо стійка втрата працездатності у зв'язку з травмою на виробництві або професійне захворювання вперше встановлено у період із 01.04.2001 року по 31.12.2005 року. Право на отримання компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). Таким чином, позивач обґрунтовано висунув свої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме до відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську, де перебуває на обліку та отримує передбачені Законом страхові виплати та соціальні послуги. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди, заподіяної з цих підстав,) позовна давність не поширюється. Таким чином, на позовні вимоги по цій справі позовна давність не поширюється. При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд враховує положення ст.23 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а саме: характер та обсяг завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку. Як встановлено в судовому засіданні позивач, в результаті нещасного випадку на виробництві 06.07.2004 року, отримав важку черепно-мозкову травму, переніс фізичний біль, потребував тривалого лікування та втратив 80% ступеня професійної працездатності. З огляду на характер травми суд приходить до висновку, що позивач дійсно переніс важкі душевні страждання з приводу фізичного болю, стресу, хвилювань за своє здоров'я, а також негативні наслідки травмування він відчуває до цього часу у вигляді погіршення здоров'я. Окрім фізичних проявів, позивач зазнав негативні психологічні наслідки травмування у вигляді неможливості вести активний спосіб життя. Суд враховує доводи представника відповідача щодо наявності певної вини позивача в нещасному випадку на виробництві, але зазначає, що згідно досліджених Актів його вина є незначною. Суд не бере до уваги заяву представника відповідача про те, що моральна шкода позивачем не доведена внаслідок відсутності висновку МСЕК про спричинення йому моральної шкоди, оскільки такий висновок не є єдиним можливим і достатнім доказом спричинення моральної шкоди позивачеві. З огляду на вказане суд вважає, що позивач [PERSON] з огляду на отримане ушкодження здоров'я під час виконання ним трудових обов'язків, внаслідок якого йому було вперше встановлено 80% ступеня втрати професійної працездатності вправі отримати грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 24000 грн., яку слід стягнути на користь позивача з відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВВ та ПЗ у м.Краматорську. Таке часткове задоволення позовних вимог суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення йогої фізичних здібностей, ступеня вини в нещасному випадку, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial