Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 листопада 2019 року між сторонами укладено кредитний договір кредитної лінії № СК50/0145/19/188/04 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Того ж дня було укладено додатковий Договір про транш № 1 до Договору від 11 листопада 2019 року, відповідно до п. 1 якого позивач надає відповідачу транш у розмірі 10000,00 грн. Згідно з п. 3.1 Договору від 11 листопада 2019 року кредит надається відповідачу у національній валюті після підписання Договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом переведення суми виданого кредиту на цільовий внесок відповідача в додатковий капітал за його заявою. Сторонами також було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови Договору від 11 листопада 2019 року та перерахував кошти в сумі згідно її заявою на перерахування коштів у сумі 10000,00 грн. на цільовий внесок в додатковий капітал. 11.11.2019 від відповідача надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал в сумі 10000,00 грн. Позивач повернув йому цільовий внесок в додатковий капітал, а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 169/30 від 11.11.2019 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 78% річних відповідно до п.3.3 Договору. В порушення умов цього Договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 04 лютого 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 11791,53 грн., з яких, заборгованість за тілом кредиту - 7054,09 грн., по сплаті процентів за період з 09 травня 2020 року по 04 лютого 2021 року - 4100,25 грн., інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 12 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року - 337,38 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 12 лютого 2020 року по 04 лютого 2021 року - 208,14 грн., три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 09 травня 2020 року по 04 лютого 2021 року - 91,67 грн., тому просить стягнути із відповідача на його користь зазначену суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати. Представник позивача кредитної спілки «СуперКредит» у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позову, розгляд справи за їх відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст. 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 11 листопада 2019 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № СК50/0145/19/188/04. Згідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 гривень. За заявою [PERSON] , кошти у вказаній сумі, відповідно до видаткового касового ордеру № 169/30 від 11 листопада 2019 року, були видані відповідачеві готівкою з каси кредитної спілки. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір підписаний строком на 12 місяців, тобто до 11 листопада 2020 року, але в будь якому випадку зобов`язання за договором діють до моменту повного фактичного їх виконання позичальником. Кредит надано під 78% річних та прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. За невиконання або неналежне виконання договору, якщо відповідне рішення буде прийнято кредитним комітетом, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю протягом 30 календарних днів з дня отримання відповідної письмової вимоги неустойку у вигляді штрафу у розмірі 50% від суми отриманого кредиту, окремо за будь яке з порушень договору. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання у строки, передбачені графіком платежів, який зазначається в Додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною укладеного кредитного договору. Уклавши з кредитною спілкою «СуперКредит», кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04 лютого 2021 року становить 11791,53 грн., та складається з: 7054,09 грн. заборгованості по сплаті за тілом кредиту, 4100,25 грн. заборгованості по сплаті відсотків за період з 09 травня 2020 року по 04 лютого 2021 року; 337,38 грн. інфляційні втрати на прострочене (не сплачене) тіло кредиту за період з 12 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року; 208,14 грн. три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 12 лютого 2020 року по 04 лютого 2021 року, 91,67 грн. три відсотки річних від простроченої суми зобов`язання по відсотках за період з 09 травня 2020 року по 04 лютого 2021 року. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 1 та 2 статті 633 ЦК України визначають, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець, в даному випадку - кредитна спілка «СуперКредит». Оскільки умови договорів приєднання розробляє банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України). Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. За змістом частини 2 цієї статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначають акти законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначають сторони в самому договорі). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем також пред`явлено вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України. Суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір, підписаний сторонами, містить строк повернення кредиту (користування ним), чітко зазначено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за договором. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що кредитна спілка «СуперКредит» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих процентів, інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту та процентах. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON] , на користь позивача кредитної спілки «СуперКредит» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 11791,53 грн., повністю задовольнивши позовні вимоги Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2270 грн. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved