Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтував тим, що [INFO] померла його сусідка [PERSON] На момент смерті проживала вона одна у належному їй на праві власності будинку розташованому по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] її домоволодінням впродовж трьох років ніхто не займався, двір заріс бур'янами, будинок почав рушитися, все було у занедбаному стані. Тож він потребуючи покращення житлово-побутових умов на весні 2006 року самостійно вселився у вказаний будинок і проживає в ньому до цього часу, сплачує комунальні платежі, підтримує будинок у належному стані. Таким чином він понад 10 років фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном.Жодних претензій з приводу користування будинком до нього не пред'являлося. За вказаних обставин вважає, що набув вказане нерухоме майно у власність за набувальною давністю. Позивач як і його представник у судове засідання не з'явилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачами доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради народних депутатів 10 серпня 1989 року, житловий будинок [ADDRESS] Знам'янського району Кіровоградської області, належить на праві власності [PERSON] Право власності зареєстроване Олександрійською БТІ 10 серпня 1989 року за [NUMBER] (а.с.5). Як свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). З довідок виданих Суботцівською сільською радою вбачається, що [PERSON] з 1927 року до дня смерті була зареєстрована та проживала одиноко в [ADDRESS]. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався. З 2006 року за вказаною адресою обліковується та проживає без реєстрації [PERSON] (а.с.7,8). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та матеріалів спадкової справи №187 вбачається, що після смерті [PERSON] до Знам'янської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 05 квітня 2002 року звернувся її син [PERSON], а [PERSON], який померлій також доводився сином, від спадщини відмовився на користь брата [PERSON] (а.с.23,24). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 32). Інформаційна довідка зі спадкового реєстру свідчить про те, що спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.51). При цьому, на момент смерті він проживав та був зареєстрований [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON], які є відповідачами у справі. На вказаний житловий будинок на замовлення [PERSON] за станом на 06 вересня 2016 року виготовлено технічний паспорт (а.с.9-14). Також позивачем до матеріалів справи долучено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS], що укладений між ним та Суботцівським СКП «Сількомунгосп» 31 березня 2016 року, договір підряду від 18 березня 2016 року та акт приймання - передачі і надання послуг, відповідно до яких ПАТ «Кіровоградобленерго» зобов'язалося надавати позивачу послуги по перевірці електролічильника за адресою: [ADDRESS]. Відомості щодо спірного житлового будинку, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень також відсутня. Розпорядженням сільського голови Суботцівської сільської ради від 19 лютого 2016 року, вулицю Леніна, перейменовано на вулицю - Центральна. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, оскільки позивач добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком [ADDRESS] Знам'янського району і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного та

Outcome: approved