Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай», до відповідача-2 [PERSON], до відповідача-3 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання правочинів недійсними, усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом виключення записів про обтяження майна іпотекою та накладення заборони відчуження на нерухоме майно, стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на той факт, що укладені між ним та Відповідачем-1 договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна (договір купівлі-продажу земельних ділянок від 10.03.2011р., який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №472; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2011р., який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №262; договір купівлі-продажу №А13091 майна від 13.09.2011р.; договір купівлі-продажу №А30091 майна від 15.09.2011р.; договір купівлі-продажу №Б03011 майна від 03.01.2012р.) рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області 18.03.2014р. по справі №243/1627/14-ц(2/243/981/2014) були визнані недійсними, а передане за вказаними вище правочинами Відповідачу-1 Майно (нерухоме та рухоме майно) було повернено його власнику - Позивачу по справі. Також Позивач зазначив, що у вказаному рішенні за ним визнано право власності на означене в правочинах нерухоме та рухоме майно. Згідно пояснень Позивача, виконання вищевказаного судового рішення є неможливим та його права є порушеними, оскільки між Відповідачем-1 та Відповідачем-3 02.09.2011р. був укладений договір іпотеки №484/31/6-1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2333. За умовами такого правочину, Відповідач-1 передав Відповідачу-3 нерухоме майно в іпотеку. У вказаному договоры зазначено як підставу набуття права власності Відповідачем-1 на спірне майно саме вищевказані договори купівлі-продажу, що були визнані недійсними в судовому порядку. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги до Відповідача-2, повідомив, що між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 10.03.2011р. був укладений договір про надання юридичних послуг, у відповідності до умов якого Відповідач-2 надав юридичні послуги Відповідачу-1 щодо укладення між Відповідачем-1 та Відповідачем-3 Договору іпотеки № 484/31/6-1 від 02.09.2011р. та щодо укладення між Позивачем та Відповідачем-1 наступних договорів купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна: - 10.03.2011р. договір купівлі-продажу земельних ділянок, який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №472; - 22.08.2011р. договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №262; - 13.09.2011р. договір купівлі-продажу №А13091 майна; - 15.09.2011р. договір купівлі-продажу №А30091 майна; - 03.01.2012р. договір купівлі-продажу №Б03011 майна. Позивач зазначив, що при укладенні між Позивачем та Відповідачем-1 вищезазначених договорів купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна Відповідач-2 знав про те, що вони суперечать приписам діючого законодавства, у зв'язку із чим вбачається пряма вина Відповідача-2 у насталих негативних наслідках для Позивача щодо накладення заборон на майно, що є власністю Позивача. Позивач вважає, що на підставі договору про надання юридичних послуг від 10.03.2011 р. у нього виникло право вимоги з Відповідача-2 суми 10000,00грн. Дослідивши матеріали та обставини справи судом встановлено наступне. Між Позивачем та Відповідачем-1 були укладені наступні договори купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна: - 10.03.2011р. укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №472; - 22.08.2011р. укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №262; - 13.09.2011р. укладено договір купівлі-продажу №А13091 майна; - 15.09.2011р. укладено договір купівлі-продажу №А30091 майна; - 03.01.2012р. укладено договір купівлі-продажу №Б03011 майна. Рішенням Слов'янського міськрайнного суду Донецької області 18.03.2014р. по справі №243/1627/14-ц(2/243/981/2014) прийнято рішення, відповідно до якого вищевказані договори купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна були визнані недійсними. Вказане судове рішення в силу приписів ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України набуло законної сили, є чинним, та виходячи з встановленого ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, та гарантованого п. 5 ст. 124 Конституцію України, принципу обов'язковості судових рішень, є обов'язковим до виконання на всій території України. Відповідно до ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, факт недійсності вищевказаних правочинів вже є доведеним Позивачем по справі, встановленим та визнаним в судовому порядку. З огляду на викладене, під час вирішення спору в рамках даної цивільної справи, суд не розглядає обставини щодо визнання договорів купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна недійсними та не перевіряє обґрунтування учасників судового процесу щодо їх недійсності. Разом з цим, 02.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Відповідач-3) та Відповідачем-1 був укладений 02.09.2011р. договір іпотеки №484/31/6-1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2333. За умовами вказаного іпотечного договору Відповідач-1 передав в іпотеку Відповідачу-3 в якості забезпечення виконання першим зобов'язань за кредитним договором №26-15-09/11 від 05.08.2011р. об'єкти нерухомого майна та земельні ділянки, що були ним отримані на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 10.03.2011р., який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №472, купівлі-продажу нерухомого майна від 2.08.2011р., який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], з внесенням запису до державного реєстру правочинів за №262, зокрема: перелік нерухомого майна, що є предметом іпотечного договору: № п/пНайменування будівлі або спорудилітера № за планом земельної ділянки Матеріали стін будівель та спорудЗагальна площа, кв.м.1кузня1шлакоблок149,42Приміщення ЦРП2цегла247,23гідрозавод3цегла2773,84Будів ля дистиляції4цегла1219,85Будівля транспортного цеху6шлакоблок196,76Лабораторія МЕЦа, Кр УГОЛ7цегла783,67Механічна майстерня8цегла218,28Олійнозливна №19цегла57,69олійновагова9Ацегла20,410Запр авочна станція10цегла9,011Заправочна станція (склад)10Ацегла86,312Центральний матеріальний склад11цегла989,513Відстойник 12залізобетон100,014Насосна 13цегла21,015Підстанція №1 МЕЦ14шлакоблок110,216Центральний тепловий пункт №134 (об'єкт незавершеного будівництва)15Залізобетон та цегла420,217Участок розщеплення соапстока16Залізобетон та цегла648,818АБК транспортного цеху (об'єкт незавершеного будівництва)17залізобетон1489,019Склад шроту18цегла1413,920Мазутна станція19цегла45,921Навіс для солі20цегла358,822Склад хімічних речовин21цегла2274,523Насосна станція фекальних вод 22цегла99,024Автопавільйон 23метал58,825Склад для зберігання газових балонів24метал5,826Вбиральня МЕЦ25цегла10,427Олійнозливна №326цегла192,528Сарай будівничо-господарського цеху28цегла496,529Компресорна станція30цегла43,030Кислотна насосна31цегла27,731Постачання водообігу32цегла480,732Склад моделей, ремонтні та підсобні приміщення з/д цеху33цегла257,833Градирна установка МЕЦа34цегла42,734Автовагова (60т)35цегла173,535Битовка складу шроту36цегла161,336Будівля складу ПММ37цегла8,937Будівля складу ПММ37аБутовий камінь40,738Насосна станція фекальних вод38цегла110,039Будівля начальника охорони та майстерня електроцеху40цегла53,440склад41цегла29,041Ли варний цех42цегла273,142Будівля цеху з виробництва та розфасовки рослинних олій43шлакоблок1001,143Основне бензосховище МЕЦа44цегла42,644Будівля олійнозливної №2 та з/д ваги45цегла49,545насосна45Ацегла36,346Насосн а №345бцегла11,347Насосна №545вцегла15,648Насосна№1 - вагова45гцегла91,249насосна45дцегла12,350Цен тральна лабораторія46цегла517,551заводоуправлінн я47шлакоблок1015,352Ремонтно-механічний цех48цегла1981,653Парокотельний цех49цегла2790,754Автовагова (30т)50цегла8,355Пункт охорони51цегла5,656Пункт охорони52цегла4,557Будівля електроцеху та вагової53 Цегла1154,458Пункт охорони54Цегла 32,559Склад обладнання та майданчик для металопрокату55Бетон 1421,260Олійноекстракційний цех56цегла8169,261Приміщення для автотранспорту57цегла710,462Галерея подачі насіння58Шифер та цегла862,663Приймальне обладнання для насіння із залізничних вагів, вежа складу насіння59Цегла432,464Сушилка 62цегла19,165Будівельний цех -пилорама62ацегла146,666Будівельний цех63цегла380,967Тарний цех64шлакоблок1089,268Гараж (об'єкт незавершеного будівництва)65залізобетон677,369Приміщенн я для автотранспорту (об'єкт незавершеного будівництва)66Шлакоблок та цегла917,470Гараж(об'єкт незавершеного будівництва)67залізобетон676,171Будівля повітряної компресорної68залізобетон891,972АБК автотранспорту69цегла1533,873Пожежна частина та ПВК70цегла474,874Склад лісу71цегла25,575Господарський блок72цегла317,876Розділочне підсобне господарство72аЦегла58,577льох72бцегла15,378 Барабанна сушила насіння73цегла1481,979Елеватор насіння74бетон8450,580Будівля електролізної75залізобетон1326,381Склад гідроцеху76Цегла381,982Будівля лурги77цегла834,783розпилювальна78цегла177,7 84Цех рафінації олії79залізобетон2923,985Склад мила80залізобетон1322,886Цех фасування олії81цегла2985,187Миловарний завод, будівля БРЖ82цегла5332,5088склади84цегла217,489пункт охорони85цегла33,290сховище86залізобетон68 4,091Ворота будівлі складу ПММ1 92Огорожа будівля складу ПММ2 93Мазутозбірник складу ПММ3 94Металеві заправочні будівлі складу ПММ4 95Огорожа бензосховища МЕЦа5 96Естакада зливу бензосховища МЕЦа6 97Ворота бензосховища МЕЦа7 98Авто перекидний комплекс8металоконструкція 99Градина установка9 Перелік земельних ділянок, що є предметом іпотечного договору: - земельна ділянка (кадастровий номер 1414100000:01:008:0009), що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 1,9041 га, цільове призначення якої - рекреаційного призначення (для обслуговування спортивних і фізкультурно-оздоровчих полів та майданчиків для футболу), що знаходиться в межах кордону: А-А - землі Слов'янської міської ради; - земельна ділянка (кадастровий номер 1414100000:01:008:0047), що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 25,8488 га, цільове призначення якої - підприємства іншої промисловості (для обслуговування адміністративних та виробничих будівель), що знаходяться в межах кордону: А - Б - землі ПП «Строймеханік», Б-В, И-К, М-Н, О-П, Р-А - землі Слов'янської міської ради, В-Г - землі ТОВ «Промислово-торгова компанія «Велес», Г-Д - землі ВАТ «Содовий завод», Д-Е, Ж-И - землі ТОВ «Реактив», Е-Ж - землі Слов'янської міської ради, К-Л - землі ЗАТ «Самоцвіти», Л-М, Н-О - землі ДП «Донецька залізниця», П-Р - землі ТОВ «Ліміт»; - земельна ділянка (кадастровий номер 1414100000:01:008:0048), що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0149 га, цільове призначення якої - підприємства іншої промисловості (для обслуговування адміністративних та виробничих будівель), що знаходяться в межах кордону: А- А - землі Слов'янської міської ради. Згідно пояснень Позивача по справі, існування вказаного вище договору іпотеки та застави є безпідставним, а зміст цього договору впливає на права щодо розпорядження майна за власним розсудом. З огляду на викладене, Позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати договір іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2333 недійсним. Вирішуючи спір про визнання договорів недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків. За приписами ст.ст.202-203 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.09 №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України). За приписами ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Оскільки оспорювані правочини укладені між суб'єктами господарської діяльності, то до спірних правовідносин також застосовується положення Господарського кодексу України. Згідно ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині… Виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє… У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом. Згідно із п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших. Оскільки один спірний правочин є за своїми ознаками договором іпотеки - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», то під час вирішення питання щодо недійсності такого правочину, суд також керується приписами Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на момент укладення спірного правочину). Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про іпотеку», Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України. В силу ст.5 Закону України «Про іпотеку», Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна... Статтею 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Недійсні правочини не тягнуть за собою жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з їх недійсністю, як це визначено статтею 216 ЦК України. Аналогічні висновки зроблені і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», а також в роз'ясненні Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 року №02-5/111 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними». Дослідивши наявні у справі документи, з огляду на вищевказані приписи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вищевказаних договору іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2333 недійсним. Зокрема, в момент підписання іпотечного договору та передачі нерухомого майна в іпотеку, Відповідач-1 як Іпотекодавець не був власником такого майна. Згода власника майна - Позивача по цій справі на передачу його майна в іпотеку надана не була і іншого відповідачами по справі не доведено. Таким чином, іпотечний договір укладено із порушенням ч.2 ст.583 Цивільного кодексу України, за умовами якої іпотекодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Окрім того, на підставі договору іпотеки №484/31/6-1 від 02.09.2011р. до Державного реєстру іпотек та до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були внесені наступні записи: - Реєстраційний номер обтяження 11569739 (об'єкт обтяження - вищевказаний перелік нерухомого майна), тип обтяження - іпотека; - Реєстраційний номер обтяження 11575071 (об'єкт обтяження - вищевказаний перелік нерухомого майна), тип обтяження - заборона на нерухоме майно; - Реєстраційний номер обтяження 11569803 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0047), тип обтяження - іпотека; - Реєстраційний номер обтяження 11575143 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0047), тип обтяження - заборона на нерухоме майно; - Реєстраційний номер обтяження 11569854 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0048), тип обтяження - іпотека; - Реєстраційний номер обтяження 11575198 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0048), тип обтяження - заборона на нерухоме майно; - Реєстраційний номер обтяження 11569910 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0009), тип обтяження - іпотека; - Реєстраційний номер обтяження 11575233 (об'єкт обтяження - земельна ділянка, кадастровий номер 1414100000:01:008:0009), тип обтяження - заборона на нерухоме майно. На теперішній час означені записи не вилучені з реєстру. У всіх вказаних вище записах зазначено, що іпотекодавцем є Відповідач-1, іпотекодержателем - Відповідач-3. На підставі вказаних записів, за фактом наявності заборони на нерухоме майно та його знаходження в іпотеці, на теперішній час Позивач, за приписами чинного законодавства України не може використовувати належне йому на праві власності майно за призначенням, для здійснення своєї господарської діяльності. Оскільки Позивач по справі на теперішній час визнаний в судовому порядку власником спірного майна, що є предметом іпотеки та застави за оспорюваними правочинами, то означений факт не потребує повторного доказування. Окрім того, суд звертає увагу сторін на те, що право власності Позивача в установленому чинним законодавством порядку не може бути обмежено без наявності законних підстав на це. Так, відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно положень ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки в іпотеку за оспорюваним правочином було передано нерухоме майно, іпотекодавцем якого виступив Відповідач-1, однак власником такого майна фактично є Позивач по справі, а відповідна згода на передачу нерухомого майна в іпотеку не надавалась, вбачаються негативні наслідки для Позивача. Наявність вищевказаних записів позбавляє Позивача можливості здійснювати та реалізовувати свої права з використання, розпорядження та володіння спірним майном, тобто його право власності на таке майно. З огляду на викладене, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом виключення записів про обтяження майна іпотекою та накладення заборони відчуження на нерухоме майно та про визнання договору іпотеки недійсним підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач також заявляв вимоги про стягнення з Відповідача-2 коштів в сумі 10000,00грн., які задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2011р. між Відповідачем-1 Відповідачем-2 був укладений договір про надання юридичних послуг, у відповідності до умов якого Відповідач-1 зобов'язався надавати юридичні послуги Відповідачу-2 на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у Договорі за погодженням Сторін. До зобов'язань Відповідача-1 за пунктом 4.2 вказаного договору про надання юридичних послуг відноситься: Формулювати раціональні форми і способи вирішення завдань, поставлених Замовником; Документально оформлювати юридичні дії, вчинення яких визнається наданими послугами; Зберігати конфіденційність інформації, що стала відома Виконавцю при наданні юридичних послуг; Не допускати при виконанні поставлених завдань застосування законодавства, яке втратило чинність; Надати Замовнику банківські реквізити, що застосовуються для оплати наданих послуг; Передати документи Замовнику, надані ним для виконання цього Договору; Брати участь у нарадах, зборах, засіданнях, на яких вирішуються питання чи оприлюднюється інформація, що безпосередньо стосується предмету Договору чи поставлених Замовником завдань. Залучати за погодженням Замовника до виконання обов'язків за цим договором інших фізичних та/або юридичних осіб - спеціалістів (фахівців) в області права, що мають необхідний і достатній досвід для вирішення завдань, поставлених Замовником; На вимогу Замовника в термін, що не перевищує десять календарних днів, надати звіт про проведену роботу та виконані завдання за цим Договором; Виконавець також виконує інші обов'язки, передбачені законодавством України; Виконавець в своїй діяльності не повинен допускати вчинення правопорушень, інших недружніх дій. Пунктом 6.1 вказаного договору про надання юридичних послуг передбачено, що за невиконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність у встановленому законом порядку. Згідно п.6.4 вказаного договору про надання юридичних послуг, у випадку невиконання, неналежного виконання обов'язків по цьому договору Виконавцем, або настання негативних наслідків для Замовника, Виконавець сплачує Замовнику штраф в розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання, або від суми збитків, шкоди, заподіяних Замовнику, але в розмірі не більшому ніж 10000,00гривень. Суд не може погодитьсь з цим твердженням Позивача з огляду на наступне. Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. При розгляді вказаної вимоги, суд виходить з того, що ст.901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 906 Цивільного Кодексу України зазначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши вищевказане, суд звертає увагу на те, що Договір створює права та обов'язки тільки сторін за договір про надання юридичних послуг. Позивач не є стороною за вказаним Договором, а тому будь-яких прав та обов'язків цей договір для позивача не створює. У зв'язку з чим, позивач не має права вимагати стягнення з Відповідача-2 коштів в сумі 10000,00 грн. Оскільки Позивач не є стороною за договором про надання юридичних послуг, то й застосування відповідальності до Відповідача-2 у вигляді стягнення коштів в сумі 10000,00 грн. (або в іншій сумі) в даному випадку є неможливим. Окрім того, позивач кваліфікує заявлену суму 10 000 грн. як збитки чи майнову шкоду, завдані неправомірними діями Відповідача-2 які просить стягнути в судовому порядку. Частинами 1 та 2 ст.623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного пава, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування збитків має характер універсального засобу захисту цивільних прав. Одночасно відшкодування збитків є мірою відповідальності. Тому слід відрізняти обов'язок боржника відшкодовувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (ст.ст.611, 623 Цивільного кодексу України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди. (глава 82 Цивільного кодексу України). Як зазначено вище, Позивач не є стороною по договору №10/03/2011 від 10.03.2011р. про надання юридичних послуг, яким передбачено відповідальність Відповідача-2. Тобто цей договір між Позивачем та Відповідачем-2 не укладався та відсутній. При цьому, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (як за наявності, так і за відсутності договірних відносин) необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, доведеного розміру шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності. Шляхом дослідження всіх наявних у справі документів суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем ані вини Відповідача-2 у понесених витратах Позивачем, ані розміру таких витрат, що унеможливлює застосування до Відповідача-2 в даному випадку стягнення майнової шкоди. Статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України, приписи якої кореспондуються із статтею 129 Конституції України, передбачено, що Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень... Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі документи, заслухавши пояснення представників сторін, та враховуючи приписи норм законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних частково з наведених вище обставин. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial