Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу була надана кредитна лінія 73170,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 20 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідач не виконала свої обов'язки за кредитним договором, Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року звернено стягнення на предмет іпотеки, тобто на вищевказану квартиру, щляхом надання ПАТ «КБ «ПриватБанк» права її продажу. Після набрання рішенням суду законної сили позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до відповідача із письмовою вимогою про виселення в порядку ст. 40 Закону України «Про іпотеку». Проте, відповідач [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі та не погоджується виселитися у добровільному порядку. У зв'язку з цим позивач просить виселити відповідача з житлового приміщення - квартири [ADDRESS], та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], у відповідному відділі з питань громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб. Під час розгляду справи представник позивача звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить виселити та знаяти з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS], крім [PERSON], [PERSON] та малолітню [PERSON], які також зареєстровані у вищезгаданій квартирі. Уточнені позовні вимоги обґрунтовує тими самими підставами, які наведені у позовні заяві. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Пердставник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила суду, що [PERSON] під час укладання договорів не була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Представник служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Між позивачем та відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір № KIVPGK01550561, предметом якого було надання [PERSON] кредиту у вигляді кредитної лінії у сумі 73170,00 доларів США із розрахунку 10,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 жовтня 2026 року (а.с. 6-8). В якості забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту № KIVPGK01550561 від 20 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2006 року було укладено договір іпотеки № KIVPGK01550561, згідно з умовами якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до даного договору, вищезгадана квартира належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмета іпотеки становить 433 704,00 гривень. Згідно з п. 12.9 договору іпотеки особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки дали згоду на їх виселення. У п. 12.10 іпотекодавцем засвідчено, що станом на 20 жовтня 2006 року у вказаній квартирі не зареєстровані малолітні та неповнолітні діти, що підтверджується довідкою форми № 3, виданої ЖЕК № 504 від 06 жовтня 2006 року (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року у справі № 2-2048/2012 за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, залишеним в цій частині без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року, позов задоволено та звернено стягнення на квартиру [ADDRESS], шляхом її продажу з укладанням від імені ПАТ «КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Відповідно до листа-вимоги від 16 травня 2014 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» повідомляв відповідача [PERSON] про необхідність звільнення займаної нею та всіма членами її сім'ї квартири [ADDRESS], у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги (а.с. 14-17). Згідно з даними довідки форми № 3, виданої ЖЕК № 504 від 08 січня 2014 року, за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 126). Положеннями ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх малолітня дитина [PERSON] на даний час проживають у квартирі [ADDRESS], тобто фактично відмовляються виконати вимогу іпотекодержателя - ПАТ «КБ «ПриватБанк» про звільнення займаного ними житлового приміщення у позасудовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про виселення відповідачів та їх малолітньої дитини з квартири [ADDRESS] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, обов'язок відділу Оболонського РВ ГУ ДМС України в м. Києві щодо зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду про виселення встановлений на законодавчому рівні та не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 114,70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial