Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 29 червня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», був укладений кредитний договір №78, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 25\~990 доларів США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у строк до 28 червня 2021 року. У рахунок забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 29 червня 2006 року було укладено договір іпотеки №78/1 між [PERSON] , як майновим поручителями позичальника, та кредитором ЗАТ «Донгорбанк», відповідно до якого позивач передав банку, в іпотеку свою квартиру [ADDRESS] . [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, в зв`язку з чим він ( [PERSON] ), як майновий поручитель, був вимушений вносити грошові кошти від імені [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29 червня 2006р. 29 січня 2018 року [PERSON] надав згоду на погашення ним ( [PERSON] ) залишку заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 93 654,96 гривень, яка і була ним погашена. Станом на 29 січня 2018 року борг [PERSON] за кредитним договором відсутній. Просить стягнути з відповідача на його користь у порядку регресу грошові кошти в розмірі 93 654,96 гривень та понесені судові витрати. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «Донгорбанк» був укладений кредитний договір №78, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 25\~990 доларів США зі сплатою 13% річних з метою проведення капітального ремонту квартири, купівлі меблів та побутової техніки, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у строк до 28 червня 2021 року.(а.с.7-8) На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] , як майновим поручителем позичальника, та кредитором ЗАТ «Донгорбанк» 29 червня 2006 року було укладено договір іпотеки № 78/1, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року. (а.с.9-11) Зі змісту договору іпотеки слідує, що [PERSON] зобов`язався перед кредитором нести майнову відповідальність за виконання зобов`язань [PERSON] , які полягають в своєчасному поверненні кредиту позичальником. Таким чином, позивач прийняв на себе ризик невиконання ним зобов`язань, згідно укладеного кредитного договору. [PERSON] порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим 05 січня 2016 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 21 квітня 2016 року, вказаний позов залишено без розгляду на підставі заяви банку. (а.с.13) \~ \~ \~ \~Згідно квитанцій, наявних в матеріалах справи, [PERSON] через [PERSON] здійснював погашення заборгованості за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року протягом 2009-20017 років. (а.с.14-33) Заявою від 29 січня 2018 року на ім`я керуючого ПАТ «ПУМБ», [PERSON] надав згоду банку на погашення залишку заборгованості за вказаним кредитним договором поручителем [PERSON] у сумі 93654,96 гривень. Згідно квитанції № TR.14109107.47115.318 від 29 січня 2018 року, [PERSON] сплатив від імені [PERSON] 93654,96 грн., призначення платежу: грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, позичальник [PERSON] (а.с. 34,36) Довідкою відділення ПУМБ «РЦ в м. Маріуполі» від 05 лютого 2018 року підтверджено, що за кредитним договором №78 від 29.06.2006р. на ім`я [PERSON] (за яким майновим поручителем виступав [PERSON] ), заборгованість за кредитом та процентами відсутня. Кредит сплачено у повному обсязі 29 січня 2018р.(а.с.35) Обґрунтовуючи позов, позивач послався на те, що оскільки він, як майновий поручитель, виконав зобов`язання боржника перед кредитором, то до нього перейшло право вимагати від боржника відшкодування сплаченої суми боргу на суму 93654,96 гривень. Дійшовши висновку про задоволення позову суд виходить з наступного нормативного обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Статтею 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно з положеннями ч. 1, 2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, які забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, що підтверджують цей зобов`язання боржника. Аналізуючи вказані положення статті 556 ЦК України, суд дійшов висновку, що наслідки, передбачені зазначеної нормою, наступають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок повністю узгоджується з положенням пункту 3 ч. 1 статті 512 ЦК України, що передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Отже, судом встановлено, що зобов`язання позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року повністю погашена в тому числі і за рахунок майнового поручителя [PERSON] , зокрема на суму 93654,96 гривень, що підтверджено відповідною квитанцією та довідкою банка. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідач [PERSON] не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року, тим самим не оспорює підстав позову. Отже, оскільки позивач, як майновий поручитель за кредитним договором № 78 від 29 червня 2006 року, виконав зобов`язання боржника (відповідача) перед ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, борг за вказаним кредитним договором відсутній, то за таких умов, до нього переходить право вимоги від боржника відшкодування сплаченої суми, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved