Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору міни від 18 листопада 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-1562 належить квартира [ADDRESS]. Після придбання вказаної квартири позивачу стало відомо, що в належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який членом його сім'ї не являється та понад пять років в ній не проживає. В той же час, наявність реєстрації постійного місця проживання сторонньої особи в належному позивачу житловому приміщенні створює йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням своїм майном, оскільки він змушений сплачувати за нього деякі комунальні послуги. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації, позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втрати право користування квартирою № 99 в будинку № 14 по вул. Будівельників в с. Камянське Нікопольського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, однак повістка була повернута суду за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.17). Жодних заяв від відповідача та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, позивачу на підставі договору міни від 18 листопада 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-1562 належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-7). Вже після придбання спірної квартири, позивачу стало відомо, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який членом його сім'ї не являється (а.с.4,13). Відповідач [PERSON] понад пять років не проживає в спірній квартирі та жодний його особистих речей в ній немає. Дані обставини підтверджуються відповідним Актом від 28 листопада 2017 року (а.с.4). Враховуючи те, що [PERSON] є власником спірної квартири,\~ відповідач [PERSON] не є власником даного житлового приміщення або членом сімї позивача не являється, але добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому суд приходить висновку, що [PERSON] втратив право користування квартирою № 99 в будинку № 14 по вул. Будівельників в с. Камянське Нікопольського району Дніпропетровської області З урахуванням викладених обставин та

Outcome: approved