Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей та зміну їх розміру. Свій позов мотивував тим, що сторони з 23.08.2012 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2018 року (справа №127/21198/18) з нього на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 27.08.2018 року і до досягнення повноліття. Позивач вказує, що в зв`язку зі змінами матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Зазначає, що на його утриманні перебуває ще одна донька [PERSON] , [INFO] , він також надає матеріальну допомогу своїй матері, крім того вказує на погіршення стану його здоров`я. Враховуючи викладене, позивач просив змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір та стягувати з нього на утримання дітей кошти в сумі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2019 року було відкрито загальне позовне провадження. Позивач змінював позовні вимоги та просив стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням, і до досягнення дітьми повноліття. Вказана заява прийнята судом до розгляду ухвалою від 20.03.2019 року. Відповідачем подано відзив на позов. Відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач не надав доказів про утримання ним ще однієї дитини, а також доказів про утримання своєї матері, відсутні також докази і про погіршення стану його здоров`я. Відповідач вказує, що відсутні підстави для застосування ст.192 СК України, а зменшення розміру аліментів суперечитиме інтересам дітей. При цьому відмічає, що діти мають додаткові заняття, що потребує коштів. В межах підготовчого провадження позивач змінив позовні вимоги та просив стягувати аліменти в сумі 1830,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, вказуючи до попередніх обставин додатково про своє звільнення зі служби. Позивач своїм правом на відповідь на відзив не скористався. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. При цьому звернув увагу на судовий наказ від 03.06.2019 року, яким з нього стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , та наявність справи про стягнення з нього аліментів на утримання матері. Також відмічав, що ним перераховувалися в добровільному порядку кошти на картковий рахунок сина. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві з урахуванням доказів наданих нею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року (справа №127/3918/17) (а.с.5-6). Сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] від 08.01.2009 року та серії1-[NUMBER] від 10.10.2013 року (а.с.9,10). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.08.2018 року і до досягнення повноліття. Діти проживають спільно з матір`ю. Донька відвідує Дошкільний навчальний заклад №1 Вінницької міської ради (довідка від 10.04.2109 року №50, а.с.96), навчається в дитячій музикальній школі №1 (а.с. 80-84), а також займається в ансамблі «Радість» (довідка від 23.04.2019 року №86, а.с. 115). Син навчається в Загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів - гімназії №2 Вінницької міської ради (довідка від 09.04.2019 року №2, а.с.97,) відвідує гурток плавання в комунальному закладі «Вінницький міський палац дітей та юнацтва імені Лялі Ратушної» ( довідка від 23.04.2019 року №86, а.с.115) та додатково займається вивченням англійської мови ( а.с.75-79). Позивач не працює, звільнений зі служби відповідно до наказу начальника ГУНП у Вінницькій області від 05.02.2019 року №19 о/с (а.с.91). [PERSON] є також батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2006 року (а.с.16). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей, його виконання та можливості його зміни. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум визначає мінімальний розмір матеріального забезпечення дитини як вартісна величина, достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як установлено за заявою відповідача Вінницьким міським судом Вінницької області позивачу визначений розмір аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.08.2018 року, і до досягнення повноліття, про що 06.09.2018 року виданий судовий наказ. Однак, суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.192 СК України, в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить змінити спосіб стягнення аліментів, а також їх розмір, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2018 року, посилаючись на наявність підстав для цього. Щодо зміни способу стягнення аліментів, то суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом цієї норми слідує, що визначення способу стягнення аліментів належить особі з ким проживає дитина і лише вказана особа має право звернутися з вимогою про зміну способу стягнення аліментів. Платник же аліментів має право на зміну їх розміру. Зважаючи, що відповідач при зверненні до суду визначила спосіб стягнення аліментів в частці від доходу позивача [PERSON] , тому правові підстави для його зміни за позовом платника аліментів відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Разом з тим щодо зміни розміру аліментів, суд враховує положення ст.192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а також враховує положення ст.168 ЦПК України, відповідно до яких, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Суд бере до уваги, що позивач має на утриманні ще одну доньку. Щодо заперечень відповідача з цього приводу, то суд зважає, що відсутність рішення суду про стягнення з позивача аліментів на дочку від іншого шлюбу, не спростовує факту утримання ним дитини, а лише підтверджує відсутність між ними спору щодо їх розміру. До того ж суд звертає увагу, що 03.06.2019 року з позивача стягнуті аліменти на утримання цієї доньки, про що виданий судовий наказ. Щодо позиції позивача про перебування на його утриманні матері, то суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо цієї обставини. Довідка ЛКК Чечельницького центру первинної МСД про необхідність довготривалого лікування [PERSON] (матері позивача) не є доказом, що особа перебуває на його утриманні. Виконання ж сином обов`язків по наданню допомоги своїм батькам не звільняє його від виконання обов`язку по утриманню дітей та не обмежує цих виплат. Щодо його посилання на наявність цивільної справи за позовом матері позивача до нього про стягнення аліментів, то суд зауважує, що вказана обставин спростовує доводи позивача про добровільне утримання ним своєї матері та надання ним їй допомоги. Не підтверджено належними доказами і доводи позивача щодо погіршення його стану здоров`я. Разом з тим, суд бере до уваги, що позивачем доведено, з посиланням на докази, обставину зміну його матеріального стану, а саме відсутність доходів у вигляді заробітної плати, що пов`язане з його звільненням. При цьому, суд також враховує, що вказана обставина не змінила інших складових його матеріального стану. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо відсутності доходів у вигляді заробітної плати та перебування на утриманні позивача ще однієї дитини, яка не була врахована при видачі судового наказу, суд вважає можливим частково задовольнити позов та змінити розмір аліментів. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, їх майновий стан, а також зважає, що на утриманні позивача знаходиться ще одна дитина, а тому суд, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 2/7 частки від всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше на кожну дитину 50% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням, і до досягнення дітьми повноліття, змінивши розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2011 року в цивільній справі №127/21198/18. При цьому суд відмічає, що всі діти, не дивлячись на відносини батьків між собою, мають право на рівні умови їх матеріального забезпечення зі сторони батька. Щодо посилання відповідача на те, що діти має додаткові зайняття, а позивач не бере участі в цих витратах, то суд звертає увагу, що зазначені обставини не є підставою для відмови в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів при наявності обставин, які передбачені ст.192 СК України, а також обставин, передбачених ст.182 СК України. Суд звертає увагу відповідача на те, що участь батьків у додаткових витратах на дитину врегульовані положеннями ст. 185 СК України та відповідач не позбавлена права звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі надалі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 384,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial