Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши наступне . З 15.07.2013 року по 24.07.2013 року він працював в КП «Житловий сервіс»Рубіжанської міської ради Луганської області на посаді головного інженера,з 24.07.2013 року по 14.05.2014 року-на посаді заступника директора зазначеного підприємства. 14.05.2014 року його було звільнено з посади заступника директора за власним бажанням у зв»язку з невиконанням колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати)-за ч.3 ст.38 КЗпП України. Однак при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку. В зв»язку з цим просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 24862,50 грн.,вихідну допомогу в розмірі 15035 грн.,середній заробіток за час затримки розрахунку . Представник позивача неодноразово в судовому засіданні змінював позовні вимоги. Остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача нараховану,але не виплачену заробітну плату в розмірі 2987,25 грн. та недораховану заробітну плату в розмірі 215,54 грн.,а всього-3202,79 грн.,вихідну допомогу в розмірі 15035 грн.,середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 76339,67 грн.за період з 16.06.2014 року по 30.06.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні по суті позову. Представник відповідача КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,пояснив,що підприємство повністю розрахувалося з позивачем отже позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних ви-мог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено,що наказом № 83/13-к від 15.07.2013 року (а.с.36) позивача прийнято на посаду головного інженера КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області. Наказом № 86/13-К від 22.07.2013 року(а.с.35) позивача переведено на посаду заступника диретора КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області . Наказом № 16/14 К від 14.05.2014 року (а.с.37) позивача звільнено з посади заступника заступника директора КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області за власним бажанням в зв»язку з невиконанням умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати) ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно довідки № 720 від 14.05.2015 року ,виданої КП «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с.34) середньоденна заробітна плата позивача складає 223,87 грн. Позивач в своїй заяві від 12.05.2015 року просив звільнити його з 14.05.2015 року за власним бажанням в зв»язку з невиконанням умов колективного договору(несвоєчасна виплата заробітної плати) на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.Трудову книжку та довідку про заборгованість по заробітній платі просив вислати на адресу:м.Сєвєродонецьк,вул. Гагаріна,68-а/88(а.с.5). Із розрахунку наданого представником відповідача (а.с. 112 ),відомостей (а.с.42-46),розрахунків розподілу стягнутих боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням (а.с.82-94) виходить,що позивачу до виплат нараховано 37520,06 грн.заробітної плати ,2803,33 грн.за 11 днів відпустки та оплати відпускних за травень 2014 року, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 247,22 грн.,вихідну допомогу в сумі 12094,74 грн ,що разом складає 52665,35 грн. Із наданих доказів виходить,що позивач одержав 52668,77 грн,тобто на 3,42 грн.більше,що є результатом рахункової помилки на користь позивача. Крім того позивач одержав через ВДВС Рубіжанського МУЮ-29613,51 грн.,через ПАТ КБ «Приватбанк» та через касу -21471,66 грн. На підставі заяв позивача (а.с. 48-54) із його заробітної плати оплачувались послуги ,надані КП«Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області іншим особам ,всього на суму 1583,60 грн.,що підтверджується довідками(а.с119-137). Жодного доказу ,який би спростовував доводи відповідача представником позивача в судовому засіданні не надано. Остаточний розрахунок з позвичем було здійснено 20.05.2014 року через примусове виконання ВДВС Рубіжанського МУЮ у Луганській області рішень суду про стягнення з відповідача грошових коштів. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку,суд зазначає наступне. Відповідно до ст.116 КЗПП України ,при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Позивач в день звільнення на роботі не був, вимог про розрахунок не подавав,що сторонами не оспорюється. Із пояснень позивача виходить,що вимогою про розрахунок позивача стала позовна заява,подана до суду 16.06.2015 року про стягнення нарахованої,але не виплаченої заробітної плати,а також вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум. Ухвалою суду від 29.10.2014 року зазначений позов було залишено без розгляду в зв»язку з неявкою позивача в судові засідання.(а.с.7) Отже,суд вважає,що підстав для стягнення середнього заробітку немає оскільки з позивачем були виконані всі розрахунки до його вимоги про розрахунок,якою він вважає звернення до Рубіжанського міського суду Луганської області. Таким чином,суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими,що не підлягають завдоволенню.

Outcome: dismissed