Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10 червня 2012 року о 19 годині 50 хвилин на проїзній частині вул. [PERSON] зі сторони вул. Якубовського в напрямку просп. Глушкова в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів Mitsubishi Lancer державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП транспортний засіб Acura RDX державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується експертним звітом № 73/06/12. На момент ДТП між відповідачем та позивачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ / 327485 за яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використані транспортного засобу Mitsubishi Lancer державний номер [NUMBER]. Відповідач своєчасно звернувся до позивача з заявою про настання випадку ДТП. В свою чергу [PERSON] також звернувся до позивача з заявою про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно експертного звіту № 73/06/12 співробітниками позивача був складений Страховий акт № 9354 та розраховано суму страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілої особи та згідно платіжного доручення № 3154 від 23 листопада 2012 року позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 14\~368 грн., окрім того позивачем було витрачено 380 грн. на послуги проведення незалежної експертизи. Позивач пославшись на вимоги ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу 7\~374 грн., а саме 50 % страхового відшкодування та 50 % витрат за проведення експертизи. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника позовні вимоги підтримали в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 10 червня 2012 року о 19 годині 50 хвилин на проїзній частині вул. [PERSON] зі сторони вул. Якубовського в напрямку просп. Глушкова в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю двох транспортних засобів Mitsubishi Lancer державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП транспортний засіб Acura RDX державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується експертним звітом № 73/06/12 /а.с.16-23/. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП /а.с. 8/. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. На момент ДТП між відповідачем та позивачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ / 327485 за яким було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використані транспортного засобу Mitsubishi Lancer державний номер [NUMBER] /а.с. 11/. Відповідач своєчасно звернувся до позивача з заявою про настання випадку ДТП. В свою чергу [PERSON] також звернувся до позивача з заявою про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно експертного звіту № 73/06/12 співробітниками позивача був складений Страховий акт № 9354 /а.с. 24/. 23 листопада 2012 року згідно платіжного доручення № 3154 позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 14\~368 грн. /а.с.25/ та 380 грн. ФОБ [PERSON] за автотоварознавче дослідження /а.с 25/. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ст.1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38 п.2 ч.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 38-1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення корегуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм водійський стаж якого є меншим ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, забов*язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування. Відповідно п. 8 Договору страхування укладеного між позивачем та відповідачем до керування забезпеченим транспортним засобом не допускаються особи водійський стаж яких менше трьох років /а.с. 11/. Посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідач отримав 03 квітня 2012 року, а отже на дату ДТП 10 червня 2012 рік водійський стаж відповідача становив менше ніж три роки /а.с. 27/. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ «Українська охоронно страхова компанія» в частині стягнення в порядку регресу з відповідача 50 % страхового відшкодування є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню (14\~368 грн. (сплачене потерпілому страхове відшкодування) : 2 = 7\~184 грн. (50% страхового відшкодування). Стосовно стягнення з відповідача 50 % витрат на оплату експертного дослідження суд вважає за необхідне відмовити, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт за дорученням позивача. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial