Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 жовтня 2014 року уклала шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу подружні стосунки поступово погіршувались, що призвело до того, що більше року тому сторони фактично припинили шлюбні відносини. Питання визначення місця проживання спільної дитини визначено в позасудовому порядку. Просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй шлюбне прізвище, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 2014 року, шлюб зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №921, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 жовтня 2014 року. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області 07.05.2012. Позивач зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені через втрату почуттів любові та взаємної поваги, як основи шлюбу та зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Відповідач позов визнав в повному обсязі. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а оскільки шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу позивачу необхідно залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовній заяві позивач [PERSON] не зазначила про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved