Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 01.10.2012 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 36,00 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїх обовязків не виконує, станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 31422,64 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1999,70 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 24010,67 грн., пені в сумі 3439,76 грн., штрафів в сумі 1972,51 грн.. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з зазначених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зробив заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, неправомірне нарахування одночасно пені та штрафів, нарахування процентів на нараховані проценти за користування кредитом. Представник позивача зазначив про те, що початок строку позовної давності має відраховуватись від закінчення строку дії картки, з яким повязано кінцевий термін повернення кредиту, проведений ним розрахунок заборгованості є вірним, оскільки відповідач не надав свого розрахунку. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 01.10.2012 року сторонами було укладено договір про отримання кредиту в сумі 2000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки, виданої відповідачеві, - до серпня 2016 року. Згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого оспорена відповідачем, він станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 31422,64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, відсотками за його користування, пені, штрафів. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. Строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки його перебіг розпочався в вересні 2016 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Відповідач належно не виконував прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного з позивачем договору, істотно порушував його умови, що є підставою для стягнення з винної особи заборгованості. В той же час, враховуючи розмір нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами (24010,67 грн. при заборгованості за кредитом 1999,70 грн.), суд дійшов висновку про те, що зазначений позивачем розмір процентів за користування кредитом включає в себе нарахування процентів на проценти за користування кредитом, що є недопустимим та не відповідає умовам укладеного договору. Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (з грудня 2012 року по січень 2017 року 49 місяців), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами на місяць (36% :12 місяців = 3%), розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача становить 2939,56 грн. (тіло кредиту 1999,70 грн : 100% х 3% х 49 місяців прострочення сплати ). Крім цього, розмір нарахованої позивачем заборгованості підлягає зменшенню на суму нарахованих позивачем штрафів, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення договірних зобовязань є подвійною відповідальністю. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція ВСУ у справі №6-2003цс15). За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial