Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 17.11.1994 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом ЗАГС Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис № 600. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. На початку подружнього життя відносини між ними були нормальними, але з часом вони погіршились. Через різні погляди на життя постійно виникали сварки, непорозуміння. Відповідач перестав цікавитись інтересами сім'ї, вихованням дитини, перестав забезпечувати сім'ю. Такі відносини призвели до того, що вонивіддалились один від одного, стали практично чужими людьми, перестали проживати разом. Протягом багатьох років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. За наведених обставин, втратила до відповідача почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер. Майнових спорів немає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Не заперечив щодо задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, [NUMBER] [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано 17.11.1994 року Відділом ЗАГС Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис № 600. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як «[PERSON]». Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 та СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інвалідата інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved