Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договорами позики, посилаючись на наступні обставини. 8 серпня 2013 року [PERSON] позичила у [PERSON] 300 доларів США на підставі договору позики від 08.08.2013 року за яким відповідачка зобов'язалась сплатити позивачу позичену суму до 01.09.2013 року. 18 серпня 2013 року відповідачка знов позичила у [PERSON] 300 доларів США на підставі договору позики від 18.08.2013 року, за яким вона зобов'язалась повернути йому позичену суму до 18.10.2013 року. 5 жовтня 2013 року відповідачка позичила у [PERSON] 1000 доларів США на підставі договору позики від 05.10.203 року, за яким вона зобов'язалась повернути йому вказану суму до 05.03.2014 року. З огляду на те, що відповідачка порушила свої зобов'язання за двома першими договорами позики (від 08.08.2013 року та від 18.08.2013 року) та не повернула позичені суми, а також перестала відповідати на телефонні дзвінки з приводу повернення боргів, позивач на підставі статті 652 ЦК України та умов договору позики від 05.10.2013 року розірвав зазначений договір та письмово повідомив про це відповідачку листом від 26.11.2013 року про необхідність повернення усіх договорів позики. Однак, відповідачка відмовляється добровільно повертати борги. Станом на 13.12.2013 року проценти за час користування грошима за договором позики від 08.08.2013 року склали 53, 94 гривні, виходячи з наступного: - гривневий еквівалент 300 доларів США складає 300 *7,993 (курс НБУ) = 2397,90 гривень. -сума процентів за користування позикою у період з 09.08.2013 року по 12.08.2013 року - 4 дні при ставці НБУ 7% склала: 2397,90 гривень *7% /365 днів * 4 дні = 1,84 гривні; -сума процентів за користування позикою у період 13.08.2013 року - 13.12.2013 року - 122 дні (приставці 6, 5%) склала: 2397, 90 * 6,5 % /365 днів * 122 дні = 52, 10 гривень; Загальна сума процентів по цьому договору позики склала 1, 84 + 52, 10 = 53, 94 гривні. Станом на 13.12.2013 року проценти на час користування грошима за договором позики від 18.08.2013 року склали 49, 53 гривні, виходячи з наступного: - гривневий еквівалент 300 доларів США складає 300 *7,993 (курс НБУ) = 2397,90 гривень. - сума процентів за користування позикою у період 19.08.2013 року - 13.12.2013 року - 116 днів (приставці НБУ 6,5%) склала: - 2397, 9 гривень * 6,5 %/365 днів * 116 днів = 49, 53 гривні. Станом на 13.12.2013 року проценти на час користування грошима за договором позики від 05.10.2013 року склали 98, 22 гривні виходячи з наступного: - гривневий еквівалент 1000 доларів США складає 1000 *7,993 (курс НБУ) = 7993 гривень. - сума процентів за користування позикою у період 06.10.2013 року -13.12.2013 року - 69 днів (приставці НБУ 6,5%) склала: 7993 *6,5% *69 днів = 98, 22 гривні. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договорами позики в загальному розмірі 1600 доларів та проценти за користування вказаними грошовими коштами в розмірі 201, 69 гривень та судові витрати. Представник позивача - [PERSON], що діє на підставі договору - доручення №13/12 від 13.12.2013 року в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, що відповідає положенням ч.2 статті 1047 ЦК України. Судом встановлені наступні обставини. Згідно наданої суду копії розписки від 08.08.2013 року, [PERSON], взяла в борг у [PERSON] 300 доларів США, які зобов'язалась повернути 1 вересня 2013 року. Також, 18 серпня 2013 року [PERSON], взяла в борг у [PERSON] 300 доларів США на строк 2 місяця, які зобов'язалась повернути 18 жовтня 2013 року, що також підтверджується копією наданої суду розписки. Крім того, відповідно до розписки від 05.10.2013 року, наданої відповідачкою, остання взяла в боргу у позивача 1000 доларів США (вісім тисяч двісті гривень) на строк 5 місяців по 5 березня 2014 року. При цьому, відповідачка зазначила, що у випадку не повернення боргу, вона згодна на всі умови. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не припускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, покладені на себе зобов'язання відповідачка не виконала, грошові кошти позивачу не повернула. На неодноразові звернення позивача з метою повернення грошових коштів у відповідності з розписками, відповідачка жодним чином не реагувала, та грошові кошти не повернула. Таким чином, враховуючи, що відповідачка порушила покладені на неї зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми боргу за розпискою від 08.08.2013 року в розмірі 300 доларів США та за розпискою від 18.08.2013 року в розмірі 300 доларів США підлягають задоволенню. Згідно з положеннями статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, станом на 13.12.2013 року проценти за час користування грошима за договором позики від 08.08.2013 року склали 53, 94 гривні, виходячи з наступного: - гривневий еквівалент 300 доларів США складає 300 *7,993 (курс НБУ) = 2397,90 гривень. - сума процентів за користування позикою у період з 09.08.2013 року по 12.08.2013 року - 4 дні при ставці НБУ 7% склала: 2397,90 гривень *7% /365 днів * 4 дні = 1,84 гривні; - сума процентів за користування позикою у період 13.08.2013 року - 13.12.2013 року - 122 дні (приставці 6, 5%) склала: 2397, 90 * 6,5 % /365 днів * 122 дні = 52, 10 гривень; Загальна сума процентів по цьому договору позики склала 1, 84 + 52, 10 = 53, 94 гривні. Станом на 13.12.2013 року проценти на час користування грошима за договором позики від 18.08.2013 року склали 49, 53 гривні, виходячи з наступного: - гривневий еквівалент 300 доларів США складає 300 *7,993 (курс НБУ) = 2397,90 гривень. - сума процентів за користування позикою у період 19.08.2013 року - 13.12.2013 року - 116 днів (приставці НБУ 6,5%) склала: - 2397, 9 гривень * 6,5 %/365 днів * 116 днів = 49, 53 гривні. Таким чином, загальна сума процентів за користування коштами за розписками від 08.08.2013 року та від 18.08.2013 року становить -53, 94 + 49, 53 = 103,47 гривень. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за розпискою від 05.10.2013 року в сумі 1000 доларів США, суд виходить з наступного. Відповідно до розписки від 05.10.2013 року, відповідачка взяла в боргу у позивача 1000 доларів США (вісім тисяч двісті гривень) на строк 5 місяців по 5 березня 2014 року. При цьому, відповідачка зазначила, що у випадку не повернення боргу, вона згодна на всі умови. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на положення статті 652 ЦК України, згідно з якою договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, у разі істотної зміни обставин, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. При цьому, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б йог на інших умовах. Крім того, у відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Так, суду не надано жодних даних стосовно виникнення істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, які б стали підставою для дострокового розірвання договору позики, рівно як не надано суду жодних даних щодо повідомлення відповідачки про намір позивача розірвати достроково укладений між сторонами договір позики. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не припускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що строк виконання відповідачкою зобов'язань за договором позики від 05.10.2013 року не сплинув, рівно як і не вбачається підстав для його дострокового розірвання, в зв'язку з чим приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки суми боргу в розмірі 1000 доларів США, та процентів за вказаним договором слід відмовити, з огляду на передчасність заявлених вимог. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договорами позики про стягнення боргу підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу в загальному розмірі 600 доларів США, та проценти за вказаними договорами позики в загальному розмірі 103,47 гривень. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові виграти. Так, у відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. 13 грудня 2013 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір - доручення №13/12 про захист та представництво інтересів по цивільній справі та надання правової допомоги. Разом з тим, як вбачається з наданої суду квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.01.2014 року, [PERSON] було сплачено 3000 гривень на підставі вказаного договору -доручення. Однак, позивачем не наведено обґрунтованих доводів відносно того, з яких безпосередньо юридичних послуг складалася надана правова допомога, в зв'язку з чим, суд вважає заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 525, 526, 625,1046, 1047,1048 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial