Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Київгаз» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] . 18.09.2017 року між ним, Дочірнім підприємством «Київгазенерджи» і Публічним акціонерним товариством «Київгаз» було укладено Договір про надання населенню послуг з газопостачання №Т-7180920915. 24.11.2017 року позивач звернувся до АТ «Київгаз» з заявою про встановлення у його квартирі індивідуального газового лічильника, який потрібен для здійснення оплати за використання газу для приготування їжі. Відповідачем у відповідь на зазначену заяву надано відповідь, що встановлення газових лічильників здійснюється в порядку передбаченому законодавством України. З метою прискорення виконання Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у будинках, в яких встановлені тільки газові плити, відповідач встановлює будинкові вузли обліку газу, згідно інвестиційної програми, яка затверджена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Посилаючись на ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вказуючи, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року, позивач просить суд визнати відмову відповідача у встановленні газового лічильника протиправною та зобов`язати відповідача встановити у його квартирі індивідуальний лічильник природного газу з цільовим призначенням для приготування їжі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем надано до матеріалів справи відзив, відповідно до якого Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними. Відповідачем зазначено, що відповідями на звернення позивача щодо встановлення індивідуального лічильника відповідач доводив до відома позивача, що він не відмовляється від встановлення індивідуального лічильника природного газу у квартирі позивача у строки передбачні законодавстом України, за умови виділення відповідних коштів до плану розвитку газорозподільної системи. Додатково зазначив, що на момент подання позову позивачем, кінцевий термін з зобов`язання поставити індивідуальний лічильник не настав, а отже відсутнє порушення прав позивача. В зв`язку з вищезазначеним просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В подальшому відповідачем подано письмові пояснення, відповідно до яких Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» №1338-ІХ від 05.03.2021 року були внесені зміни в абз.4 пп. А п.1, ч.1 ст.6 Закону України, якими суб`єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території продовжили строк для встановлення лічильників газу для населення, яке проживає у квартирах та використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року, а отже строк виконання обов`язку на моменту подачі позову не настав і тому відсутні підстави для задоволення позову. Позивач та його представник в ході розгляду справи підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на порушення прав позивача та не встановлення відповідачем лічильника газу у спосіб, передбачений законом, що призводить до нарахування оплати за спожитий газ в розмірі, більшому ніж фактично споживається. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачу не відмовлено у встановленні лічильника, а лише роз`яснено, що він буде встановлений після виділення відповідного фінансування на зазначені потреби і у строки, визначені законом, які ще не настали. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . 18.09.2017 року між позивачем, а також Дочірнім підприємством «Київгазенерджи» і Публічним акціонерним товариством «Київгаз» було укладено Договір про надання населенню послуг з газопостачання №Т-7180920915. На виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Київгаз» на 2016-2025 рр.» було встановлено та введено в експлуатацію 28.01.2016 р. загально будинковий лічильник природного газу за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.11.2017 року звертався до відповідача з заявою про встановлення індивідуального лічильника газу. Відповідно до Листа №3562/14 від 30.11.2017 року відповідач зазначив про виконання встановлення газових лічильників у квартирах населення у відповідності до чинного законодавства, окремо зазначивши, що безкоштовне встановлення газових лічильників у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, передбачено до 1 січня 2018 року. Аналогічні за змістом відповіді надавались позивачу 02.12.2019 р. № 1080/38-03, 28.01.2020 р. за 215/14, 26.02.2020 р. за № 457/14. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку встановлюється Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до п.3 ч.1 статті 1 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього. Згідно з п.4 ч.1 статті 1 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину. Відповідно до п.1 ч.1 статті 6 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції на момент подання позову, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу» №1338-ІХ від 05.03.2021 року були внесені зміни в абз.4 пп. А п.1, ч.1 ст.6 Закону України, якими суб`єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території продовжили строк для встановлення лічильників газу для населення, яке проживає у квартирах та використовує газ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем ні при зверненні до суду, ні в ході судового розгляду не надано суду доказів на підтвердження порушення його права з боку відповідача в частині відмови у встановленні індивідуального лічильника природного газу в квартирі, натомість зазначені обставини спростовані доказами, наданими відповідачем. Крім того, на час звернення позивача до суду граничний строк виконання суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу, свого зобов`язання забезпечити встановлення лічильників газу не настав і в подальшому був продовжений відповідно до спеціального закону, що регулює даний вид правовідносин. З огляду на викладене, вимоги позивача про визнання дії відповідача неправомірними та зобов`язання встановити у квартирі позивача індивідуальний лічильник газу з цільовим призначенням для приготування їжі, не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed