Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення боргу. В обґрунтування свої позовних вимог зазначив, що 13 жовтня 2019 року [PERSON] позичив у позивача тридцять дві тисячі гривень, які зобов`язувався повернуту до 30 квітня 2020 року. Після закінчення терміну вказаного у розписці позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням повернути борг, проте відповідач ухилявся від виконання свого обов`язку. Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних становить: інфляційне збільшення - 62,81 грн+489 грн (3% річних)+2156,71 (пеня)=2708,52 грн.+32000=34708,52 грн.. які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також судові витратити витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відповідно до чинного законодавства. Про причини неявки суд не повідомив. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 13.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, засвідчений письмовою розпискою на суму 32 000 гривень (тридцять дві тисячі) гривень, відповідно до якої [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] вказану суму у строк до 30.04.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором). Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу, слід задовольнити, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 34 708, 52 (тридцять чотири тисячі сімсот вісім гривень 52 коп.) Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved