Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 01.03.2018 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики № 1/2018, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 2 138 747,20 грн., що еквівалентно 79 804 доларів США виходячи з офіційного курсу гривні до долару США (26,80 грн. за 1 долар США), встановленого Національним банком України станом на дату укладання вказаного договору, а [PERSON] зобов`язувався повністю повернути вказану суму позики у такому порядку: не пізніше 20.03.2018 року - 500 000,00 грн., а залишок суми позики повернути не пізніше 25.12.2018 року. Передача позики позивачем відповідачу в сумі, вказаній у договорі позики № 1/2018 від 01.03.2018 року, підтверджується також складеною власноруч відповідачем борговою розпискою від 01.03.2018 року. Станом на день подання позову відповідач позику не повернув. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення позики, позивач просить стягнути з відповідача 2 138 747,20 грн. основного боргу, 213 874,72 грн. штрафу і 898 509,74 грн. процентів, а також стягнути судові витрати у цій справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.03.2018 року між [PERSON] , в якості позикодавця, та [PERSON] , в якості позичальника, був укладений договір позики № 1/2018. У відповідності до п. 1 договору позики № 1/2018 від 01.03.2018 року у момент підписання вказаного договору позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 2 138 747,20 грн., що еквівалентно 79 804 доларів США виходячи з офіційного курсу гривні до долару США (26,80 грн. за 1 долар США), встановленого Національним банком України станом на дату укладання вказаного договору. Тобто, підписанням договору позики № 1/2018 від 01.03.2018 року [PERSON] підтвердив отримання від [PERSON] коштів у сумі, що вказана у пункті 1 вказаного договору. Також отримання [PERSON] коштів від [PERSON] за договором позики № 1/2018 від 01.03.2018 року підтверджується і борговою розпискою від 01.03.2018 року. У відповідності до пункту 2 договору позики № 1/2018 від 01.03.2018 року позичальник зобов`язувався повністю повернути вказану суму позики у такому порядку: не пізніше 20.03.2018 року - 500 000,00 грн., не пізніше 25.12.2018 року - залишок суми позики. Згідно з пунктом 3 договору позики № 1/2018 від 01.03.2018 року, виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою за місцем проживання позикодавця. Повернення позики повністю чи її частини підтверджується власноруч складеною позичальником розпискою. Докази повернення позичальником позикодавцю позики суду не надано. У пункті 6 договору позики № 1/2018 від 01.03.2018 року зазначено, що за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10 % від простроченої суми, а також додатково за весь час прострочення зобов`язується сплатити позикодавцю 48 процентів річних від простроченої суми. Також , сторони згідно із ст. 259 ЦК України домовилися збільшити строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу до трьох років. Позивачем наведено розрахунок суми штрафу за формулою: 10 * 2 138 747,20 / 100 = сума штрафу. Сума штрафу складає 213 874,72 грн. Позивачем наведено розрахунок суми процентів річних, так розрахунок 48 процентів річних здійснений за формулою: (СПП * 48 * КДП) / КДР / 100 = сума процентів , де СПП сума простроченого відповідачем грошового зобов`язання; 48 розмір процентів, що встановлений Договором; КДП кількість днів прострочення; КДР кількість днів у році, в якому нараховуються проценти: 365 кількість днів у 2018 та 2019 років. Нарахування процентів на суму 500 000,00 грн (перша частина позики, що підлягала поверненню) здійснено за 534 дні, починаючи з 21.03.2018 року (день, що слідує за днем граничного строку повернення вказаної частини позики) і до 05.09.2019 року (день складання позовної заяви), а на суму 1 638 747,20 грн (друга частина позики, що підлягала поверненню) за 254 дні починаючи з 26.12.2018 року (день, що слідує за днем граничного строку повернення вказаної частини позики) і до 05.09.2019 року (день складання позовної заяви). За вказаним розрахунком сума процентів річних складає 898 509,74 грн. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12,13 ЦПК України. Отже, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд визнає їх правильними, а також враховує, що надані позивачем розрахунки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до частин 1 і 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12,81ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу позовної заяви позивачем було сплачено 9 605,00 грн. відповідно до квитанції № 807153 від 09.09.2019 року, то вказана сума на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved