Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради Луганської області про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є власником 143/10000 частки майнового комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є фактичним користувачем цього майна та бажає його виділити в окремо розташовану будівлю. Позасудовим шляхом вирішити питання виділу майна неможливо, оскільки деякі інші співвласники вже виділили свої частки. У зв`язку з цим позивач просить суд виділити йому в натурі 143/10000 частки майнового комплексу, а саме нежитлову будівлю майстерню, загальною площею 893,9 квадратних метри. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії висновку КП «Бюро технічної інвентаризації» щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна майно може бути виділено в натурі. Згідно копії звіту про оцінку майна ринкова вартість майна складає 180\~000,00 грн. Рішенням Білокуракинського районного суду від 29.01.2020 року по справі № 409/75/20 визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 143/10000 частини комплексу нерухомого майна (майстерня літера Й) площею 1025,30 кв.м. із цегли, розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 15 грудня 2011 року та визнано право власності за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на нерухоме майна, а саме: 1,43/ [NUMBER] частини комплексу нерухомого майна (майстерня літера Й) площею 1025,30 кв.м. із цегли, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить на праві власності 143/10000 майнового комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради від 26.11.2019 року № 172 присвоєно поштову адресу 143/10000 частині майнового комплексу- майстерні літера Й гр. [PERSON] - [ADDRESS] . Згідно копії технічного паспорту майстерня літера «Й», що знаходиться за адресою [ADDRESS] має загальну площу 1144,8 квадратних метри. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до\~ч.\~1-3\~ст.\~358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що позивач є власником майна і має право на виділ майна в натурі. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість своїх позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved