Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 2843,59 грн., інфляційних втрат в сумі 2153,39 грн. та 3% річних в розмірі 164,00 грн. та 1010 грн. витрат на правову допомогу. Посилався на те, що в вересні 2013р. сталась дорожньо-транспортна пригода з вини водія автомобіля ГАЗ 3302 ГАЗЕЛЬ д.н.з. [NUMBER], в результаті якої був пошкоджений автомобіль ЗАЗ 11058-42 д.н.з. [NUMBER]. Зазначав, що рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» була стягнута сума страхового відшкодування, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, а також інфляційні втрати та 3% річних, які утворились станом на 12.02.2015р. Стверджував, що фактичні виплати коштів відповідачем були здійснені 24 лютого та 01 березня 2016 року, а тому просив стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних починаючи з 13.02.2015 р. по дати здійснення фактичних розрахунків. В ході судового розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача також витрати на явку представника позивача в судові засідання в розмірі 160 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився і не надав суду своїх письмових заперечень, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставинах, згідно вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи з наступного. Як встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2015р. (а.с.8), 23.09.2013р. сталась ДТП з вини водія цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». В результаті даної ДТП був механічно пошкоджений автомобіль ЗАЗ 11058-42 д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач. Зазначеним рішення було стягнуто з відповідача на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в сумі 5425,31 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015р. з відповідача на користь позивача було стягнуто також пеню у сумі 1300,14 грн., інфляційні втрати у сумі 1557,06 грн. та 3% річних у сумі 181,93 грн. Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з довідок (а.с.11,12), відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу 24.02.2016р. та 01.03.2016р.. Згідно ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Згідно ст.37 Закону України «Про Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день просточення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Оскільки відповідач допустив затримку страхового відшкодування на 367 днів за період з 13.02.2015р. по 15.02.2016р., то з останнього підлягає стягненню пеня в розмірі 2843,59 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Страховик, згідно із ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Враховуючи те, що відповідач допустив затримку виплати страхового відшкодування в період з 13.02.2015р. по 15.02.2016р, то суд вважає за необхідне стягнути з останнього інфляційні втрати в сумі 2153,39 грн. та 3 % річних у сумі 164,00 грн. Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виплатив позивачу страхове відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню сума штрафних санкцій у розмірі (2843,59 грн. пеня + 2153,39 грн. інфляційні втрати+164,00 грн. 3% річних =) 5160,98 грн.(а.с. 13). Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з договору, платіжного доручення, квитків (а.с.6,7,23), позивач поніс витрати на правову допомогу на загальну суму (1010грн.+160грн.=) 1170 грн. Вирішуючи справу таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2830,42 грн. понесених останнім судових витрат, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 1170 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.3), а всього 1721,20 грн. судових витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: approved