Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що працював водієм міського пасажирського транспорту (автобус «Ікарус-260», маршрути: 49, 37,30) з 11.03.1981 р. по 12.03.2001 p. у АТП-20123, перейменоване згодом у ПАТ «Автотранспортне підприємство АТП 16329». Загальний стаж роботи водієм пасажирського міського транспорту складає 20 років. 20.08.2015 року позивач досяг 55-річного віку, стаж водія міського пасажирського транспорту складає 20 років та загальний стаж його роботи складає майже 27,5 років, що вказує на наявність об'єктивного права отримання пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 Закону України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» (Закон № 1788-XII). У трудовій книжці не зазначено відомостей, необхідних для нарахування даного виду пенсії, а саме те, що позивач працював водієм автобуса міського пасажирського транспорту. З метою отримання уточнюючої довідки позивач неодноразово усно звертався до керівника ПАТ«АТП 16329» із проханням видати уточнюючу довідку, однак це прохання було проігноровано, після чого позивач двічі (02.09.2015 та 25.11.2015 р.) звертався до керівника ПАТ «АТП 16329» у письмовій формі, на що також отримав відмову із посиланням на відсутність у підприємстві підтверджуючих документів. 22.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язати ПАТ «АТП 16329» видати [PERSON] довідку, що уточнює період його роботи у відповідача, стаж роботи, характер виконуваної роботи, місце роботи, професію. Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2016 у цивільній справі № 645/10116/15-ц, ПАТ «Автотранспортному підприємстві АТП 16329» було зобов'язано видати [PERSON], довідку, про період його роботи на цьому підприємстві, стаж роботи, характер виконуваної роботи, місце роботи, професію. Вказане судове рішення було виконано відповідачем у примусовому порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», і уточнююча довідка за № 1/1-124 була видана позивачу 29.07.2016 року. Після цього позивач реалізував своє право, гарантоване Законом України «Про пенсійне забезпечення», та з 23.08.2016 р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах, як водій міського пасажирського транспорту у розмірі 1735,00 грн. щомісяця відповідно до протоколу УПФУ у Фрунзенському районі № 2872 від 24.01.2017 р. Оскільки позивач не мав можливості більше року отримувати належні йому суми пенсії починаючи з 20.08.2015 року, вважає, що йому була заподіяна матеріальна шкода, яку просить стягнути з відповідача у розмірі 20820,00 гривень (12 місяців * 1735,00 грн.). При цьому матеріальна шкода заподіяна саме з вини підприємства ПАТ «АТП 16329», яке своєчасно не виконало свого обов'язку, передбаченого ст. 49 КЗпП України, а саме: не видало [PERSON] довідку про його роботу. В судовому засіданні представник позивача, діючи за нотаріально посвідченою довіреністю позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.3 ст. 27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису у трудовій книжці [PERSON] з 11.03.1981р. наказом № 40 Ок від 10.03.1981р. працював на посаді водія 3-го класу у 5-тій автоколоні «Харківського автотранспортного підприємства 20123» на автобусі «Ікарус 260». 12.06.1981р. наказом № 416 від 12.06.1981 [PERSON] був присвоєний другий клас водія, а 01.06.1982р. наказом № 182 від 28.05.1982 йому був присвоєний перший клас водія. 29.12.1986р. наказом № 35 від 29.12.1986 [PERSON] був переведений водієм другого класу в першу автоколону «Харківського автотранспортного підприємства 20123». Згідно паспортних даних, позирвач досяг 55-річного віку, мав стаж роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту 20 років, та загальний стаж роботи більше 27 років, що надавало йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно до пункту «з» ч.1 ст. 13 Закону України № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту « б » частини першої цієї статті, а саме: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок (абзац 15 пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII). Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 зі змінами та доповненнями затвердив «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», відповідно до п. 20 якого у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Крім того відповідно до вимог ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Тобто уточнююча довідка надається підприємством на вимогу працівника у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж його роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер, а не право особи на пільгову пенсію. Така довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах. З трудової книжки позивача вбачається, що у ній не зазначено відомостей, необхідних для нарахування йому даного виду пенсії, а саме: відсутні відомості про те, що [PERSON] працював водієм автобуса міського пасажирського транспорту, що і стало підставою для його письмових звернень до відповідача із вимогою надати такі відомості, однак в цьому позивачу було відмовлено, що підтверджується змістом рішення Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2016р. Згадування керівником ПАТ «АТП 16329» - Дробушко В.О. у відповідях про відмову у наданні позивачу уточнюючої довідки від 17.11.2015 № 333 та від 11.12.2015 № 363 причин такої відмови, а саме: відсутності підтверджуючих документів на підприємстві, на думку суду не може вважатися беззаперечними доказами неможливості видачі запитуваної позивачем довідки, а зазначені обставини з приводу відсутності підтверджуючих документів на підприємстві не можуть вважатися обґрунтованими та непереборними, оскільки відповідач мав можливість самостійно видати довідку із запитуваною інформацією, а не в примусовому порядку, як то відбулося 29.07.2016 року за рішенням суду. Починаючи з 23.08.2016 р. позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах як водій міського пасажирського транспорту у розмірі 1735,00 гривень щомісяця. Оскільки саме з вини відповідача, який своєчасно не виконав свій обов'язок, передбачений ст. 49 КЗпП України, а саме: не видав позивачу довідку про його роботу, останній був позбавлений можливості отримувати пенсію (дохід) починаючи з 20.08.2015 року. Отже саме ПАТ «Автотранспортне підприємство АТП 16329» має відшкодувати завдану [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20820,00 гривень відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 та ст. 22 ЦК України. Наявність підстав для цього встановлено преюдиційним при вирішенні цієї справи рішенням суду апеляційної інстанції від 31.03. 2016 року, яким зобов'язано ПАТ «АТП 16329» видати [PERSON] довідку, що уточнює його період роботи, стаж роботи, характер виконуваної роботи, місце роботи та професію. Відповідно до ч.2 ст. 101 Закону № 1788-XII підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність правових підстав, відповідно до ч.2 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 22, 1166 ЦК України, для задоволення позову у межах заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, розмір якої, згідно з наданим розрахунком становить 20820,00 гривень, за період з 20.08.2015 по 23.08.2016 р. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved