Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. На підтвердження позовних вимог в позові вказав, що він з 01 липня 2006 року по 13 січня 2015 року перебував в шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 10 липня 2020 року з позивача було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дітей повноліття. З 16.02.2018 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2020 року з позивача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 9 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати від 12.11.2020 року з позивача стягують 50 % від заробітної плати на користь [PERSON] , не враховуючи стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , ј частини від заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Зазначені обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача, на підставі чого останній звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. 26 січня 2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13.01.2015 р. було розірвано (а.с. 6). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). Судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 10 липня 2020 року з позивача було стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дітей повноліття (а.с. 12). З 16.02.2018 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 63514704 від 09.11.2020 (а.с. 13) судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 12 жовтня 2020 року з позивача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 9 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати від 12.11.2020 року з позивача стягують 50 % від заробітної плати на користь [PERSON] , не враховуючи стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , ј частини від заробітку, що перевищує встановлену законом частку (а.с. 14). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України: Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вбачає недостатнє матеріальне забезпечення у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що заявлені останнім позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»». На підставі викладеного,

Outcome: approved