Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що йому та третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS]. 14.10.2005 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб та вони разом проживали за вказаною вище адресою. Однак заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 24.02.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Крім того, у спірній квартирі відповідач вже більше трьох років не проживає, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, сімейних відносин з позивачем та третьою особою не підтримує. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надала, явку представника не забезпечила. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної частково власності позивачу та третій особі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.2009 року (а.с.4). Відповідно до довідки форми №3 за №1387 від 08.08.2014 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та третя особа (а.с.5). Згідно з актами обстеження від 01.12.2012 року, 05.06.2013 року та 14.04.2014 року було встановлено, що у спірній квартирі відповідач не проживає (а.с.7-9). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved