Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між сторонами було укладено договір №VIХRRX05310228 від 30.05.2007 року про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 2520,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2008 року. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.06.2015 року становить 39912,33 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 2327,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 14283,18 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 740,88 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1876,78 грн., та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1876,78 грн. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, між сторонами було укладено договір №VIХRRX05310228 від 30.05.2007 року про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг (а.с. 5-9). Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 2520,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2008 року. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.06.2015 року становить 39912,33 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 2327,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 14283,18 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 740,88 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1876,78 грн., та пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 1876,78 грн.(а.с. 4). Згідно із п. 5.3 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 2327,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 14283,18 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 740,88 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1876,78 грн. Проте, суд не може погодитись з обчисленим позивачем розміром пені за несвоєчасне погашення кредиту, і вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з таких підстав Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до п. 5.1 Договору, у разі порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватного її ставлення до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення та з урахуванням справедливості, добросовісності та розумності. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Представник позивача не надав доказів на підтвердження того, що в результаті невиконання відповідачем зобов'язання позивачу заподіяні будь-які збитки, розмір яких дорівнював би сумі нарахованої неустойки (пені). Пеня є видом забезпечення виконання зобов'язань, а не способом отримання прибутку. Отже, враховуючи, що розмір пені є високим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом, та ту обставину, що відповідач не звільняється від плати у вигляді відсотків за користування коштами, тобто наявні обставини, які мають істотне значення для зменшення розміру неустойки ( пені ), суд вважає за доцільне зменшити суму пені з 20184,04 грн. до 2500,00 грн., тим самим задовольняючи частково вимоги позову про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Закрите акціонерне товариство «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк». Відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» (а.с. 14). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 399,12 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 222,28 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial