Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виділ в натурі частки із майна,що є спільній частковій власності ,а саме:із земельної ділянки площею 0,1027 га,що знаходиться по [ADDRESS] ? частину цієї земельної ділянки. Позивачка посилається на те,що у їх з відповідачем спільній частковій власності знаходиться земельна ділянка розміром 0,1027 га, яка розташована по [ADDRESS]. Будинок між ними розділено за рішенням Іванківського районного суду від 11.08. 2016 року. Земельна ділянка залишається у спільному користуванні. Позивач просить виділити у її приватну власність із спільної часткової власності земельну ділянку по [ADDRESS] наступним чином: -10,33 метри із сторони [ADDRESS]-від домоволодіння [PERSON] до межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки; -9,6 м по межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки, у напрямку земельної ділянки,якою користується [PERSON]; -6 метрів по межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки,у напрямку земельної ділянки [PERSON]; -7,15 м по межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки, у напрямку земельної ділянки, якою користується [PERSON]; -6 метрів по межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки, в напрямку земельної ділянки [PERSON]; -33,74 м по межі із земельною ділянкою, яка залишається у власності відповідачки, у напрямку земельної ділянки,якою користується [PERSON]; -7,95 м по межі із земельною ділянкою,якою користується [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позов. Пояснила,що у її з відповідачкою спільній частковій власності знаходиться земельна ділянка, яку вони успадкували після смерті матері. Будинок вони поділили, але не справедливо,так як відповідачці дісталася більша частина у будинку. Вона володіє однією кімнатою і має намір добудовувати собі житло,тому не погоджується на пропозиції відповідача залишати двір у спільному користуванні,так як вона буде там добудовувати собі будівлі. Відповідачка і представник відповідача фактично визнали позов частко,тобто, погоджуються,що ділити земельну ділянку потрібно, але відповідач запропонувала свій варіант розподілу,а саме: кожному співвласнику у приватну власність виділити по 0,339 га,а 0,349 га(двір) залишити у спільному користуванні. Такий варіант розподілу відповідач обґрунтовує тим,що на території двору знаходиться її гараж,а крім того, якщо землю розділити по варіанту позивачки,вона не матиме можливості проїхати до свого городу, оскільки прохід за будинком,який їй виділяє позивачка,менше метра і тудою не проїде ні кінь, ні трактор,щоб виорать город. Вислухавши сторони,дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Із Свідоцтва про право на спадщину від 18.04. 2013 року слідує,що [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину земельну ділянку розміром 0,1027 га,цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд(присадибна ділянка),яка знаходиться в [ADDRESS],що належала [PERSON], по ? частці. Відповідно до ст.355 Цивільного кодексу України, майно,що є у власності двох або більше осіб(співвласників),належить їм на праві спільної власності( спільне майно). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, земельна ділянка розміром 0,1027 га,що знаходиться по [ADDRESS],знаходиться у спільній часткові власності [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їх спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,що є у спільній частковій власності. Отже, вимоги позивачки щодо виділу їй у натурі ? частини земельної ділянки по [ADDRESS] є обґрунтованим. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч. 2 ст. 183 ЦК),співвласник, який бажає виділу,має право на одержання від інших осіб грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Позивачка надала ,розроблений нею варіант розподілу спірної земельної ділянки. Відповідач надала інший варіант розподілу земельної ділянки, виготовлений нею. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України,для з»ясування обставин,що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки,мистецтва,техніки,ремесла тощо,суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Сторонам роз»яснено, що для встановлення можливих варіантів поділу земельної ділянки,необхідні спеціальні знання, для чого має бути призначена експертиза, не погодилися з призначенням земельно-технічної експертизи. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач надала Схематичну схему поділу земельної ділянки( а.с. 8),і відповідач надала суду Схему поділу земельної ділянки по [ADDRESS]( а.с.37), які виготовлено самими сторонами, не є офіційним документом. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Схема поділу земельної ділянки,надана позивачем, не визнана відповідачем. і навпаки, позивач не погодилася із схемою поділу земельної ділянки,наданої відповідачем. Слід ще раз зауважити,що обидві схеми не є офіційним документом, складені сторонами,хоча і з допомогою відповідного фахівця,однак. суд не має гарантій правильності даних документів. Крім того, позивачка претендує,щоб їй була виділена земельна ділянка, яка розташована під будівлею(гараж у плані під літ.»Б»), який виділено позивачу, запевняючи суд та відповідача в тому,що вона не буде чинити перешкод у доступі відповідачу до її гаража,а згодом і взагалі відкупить його у відповідача. Крім того, відповідач вважає варіант розподілу,запропонований позивачкою, неприйнятним і з тих підстав,що у неї не буде можливості потрапити на власну земельну ділянку, так як за будинком малий прохід. Відповідач зауважила,що там є стежка. Така мотивація позивачки, як те,що відповідач не проживає у будинку, не буде орать город трактором, а так як площа не велика, а кінь там пройде, не може бути достатнім аргументом,щоб прийняти варіант позивачки. оскільки відсутність належного доступу до земельної ділянки,до будівель відповідача(кожної із сторін),-є порушенням їх прав власності: користування, володіння та розпорядження. Отже, суд не може взяти до уваги варіант поділу земельної ділянки,запропонований позивачкою, оскільки він порушує права відповідача,навіть у тому варіанті Схеми поділу, що виготовлено позивачем. Не є належним та допустимим доказом Схема поділу ,запропонована відповідачем, оскільки документ не є офіційним. Крім того, у позивач пропонує залишити у спільному користуванні землю, яка знаходиться під будинком, чи під його частиною,що із запропонованої Схеми не є зрозумілим. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Не маючи висновків спеціаліста, за наявності наданих сторонами доказів, суд не має можливості ухвалити законне рішення, а тому у позові слід відмовити, як необґрунтованому. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного. ст.ст. 355,356,358 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed