Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що він є власником частини квартири [ADDRESS]. Разом з ним співвласниками квартири є треті особи по справі [PERSON] та [PERSON]. В дану квартиру без його дозволу вселився та проживає відповідач зі своєю співмешканкою. Його поведінка неналежна: комунальні послуги не сплачує, укладати договір оренди відмовляється, вчиняє сварки, бійки, зловживає спиртними напоями, перешкоджає доступу до квартири. Просив усунути перешкоди в користуванні квартирою та виселити з неї відповідача з членом його сім'ї. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що без його дозволу в квартиру вселився відповідач зі своєю співмешканкою, спільне проживання не можливо, оскільки відповідач чинить йому перешкоди, погрожує, змінив замки. З приводу неправомірних дій відповідача був змушений звертатись до міліції, з жовтня 2012 року в квартирі не проживає, доступу до неї не має. Відповідач позов не визнав та пояснив, що в квартирі проживає з 2010 року за дозволом своєї матері, частка власності якої в даній квартирі була найбільша. [PERSON] також дала свій дозвіл на його проживання. З 27.11.2013 року він є власником частини квартири, яку йому подарували його мати [PERSON] та [PERSON]. Доступу позивачеві до квартири він не перешкоджає, замок був змушений змінити в грудні 2013 року, оскільки старий вийшов з ладу. В квартирі він проживає один, іноді до нього приходить його дівчина, однак в квартирі вона не проживає. Він користується однією з трьох кімнат, одна з кімнат - в спільному користуванні з позивачем. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечила проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] заперечила проти задоволення позову, пояснила, що її син [PERSON] проживав в спірній квартирі з її згоди, інший співвласник [PERSON] також не заперечувала проти цього. Позивач не був згоден, однак певний час вони проживали разом, робили ремонт. В даний час свою частку квартири вона подарувала синові. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо користування житловим приміщенням, яке на час судового розгляду на праві власності належить сторонам як спільна часткова власність. Позивач є власником 86/216 частин квартири [ADDRESS]. 130/216 частин вказаного житлового приміщення відповідно до договору дарування від 27.11.2013 року на праві власності належить відповідачеві. Право власності відповідача на час судового розгляду позивачем не оспорено. Свідки [PERSON] та [PERSON] свідчили, що були свідками того, як позивач не міг потрапити в квартиру, оскільки не міг відкрити замок у вхідних дверях. Матеріали перевірок, які проводились Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області №337 від 23.02.2011 року, №1797 від 24.09.2011 року, №3173 від 04.11.2012 року підтверджують, що між сторонами існують неприязні відносини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Закон не передбачає можливість виселення власника з належного йому майна. Враховуючи, що спірне житлове приміщення сторонам належить на праві спільної часткової власності, частка відповідача є більшою, то виселення відповідача з належного йому на праві власності майна призведе до позбавлення його прав володіння та користування ним, що є порушенням прав власності та можливо лише у випадках, передбачених законодавством та за умови відшкодування вартості належного особі майна. Позивачем не ставиться питання про позбавлення відповідача права власності на спільно належне їм майно, неможливість спільного користування ним не доведена. За таких обставин позов є необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed