Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] 17.02.2016 об 11:40 год., керуючи тролейбусом Богдан д/н [NUMBER], рухаючись по б-ру Лесі Українки в м. Києві, здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який у свою чергу допустив зіткнення з автомобілем Ауді д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. На момент ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва № 757/9555/16-п від 18.04.2016 було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Страховим актом № 00187353 від 23.03.2016 вартість матеріального збитку з врахуванням зносу встановлено в розмірі 122963,88 коп. Відповідно до Страхового акту № 00187353 від 23.03.2016 та платіжного доручення № 010360 від 25.03.2016 сума страхового відшкодування, виплаченого позивачеві, складає 22963,88 коп., за які відповідно до видаткової накладної № 0000004686 від 29.04.2016 було отримано необхідні запчастини для відновлювального ремонту загальною вартістю 22953,00 грн. Виплачена позивачеві сума страхового відшкодування не покриває значні завдані збитки, оскільки страхового відшкодування вистачило виключно на здійснення придбання необхідних запчастин. Рахунком-Фактури № СФ-0000234 від 24.05.2016 та актом виконаних робіт №0000234 від 08.07.2016 вартість відновлювального ремонту (без вартості запчастин) автомобіля позивача визначено та становить 94915,00 грн. Згідно квитанції № N19BU34012 від 06.07.2016. позивачем було сплачено 94915,00 грн. за ремонт автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER], який є власністю позивача, які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, пошкодженням автомобіля та в подальшому ремонтом автомобіля, позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 10000,00 грн. Позивач в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.02.2016 об 11:40 год., [PERSON] керуючи тролейбусом Богдан д/н [NUMBER], рухаючись по б-ру Лесі Українки в м. Києві, здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який у свою чергу допустив зіткнення з автомобілем Ауді д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. На момент ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва № 757/9555/16-п від 18.04.2016 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Страховим актом № 00187353 від 23.03.2016 вартість матеріального збитку, з врахуванням зносу, встановлено в розмірі 122963,88 коп. Відповідно до Страхового акту № 00187353 від 23.03.2016 та платіжного доручення № 010360 від 25.03.2016 сума страхового відшкодування, виплаченого позивачеві, складає 22963,88 коп., за які відповідно до видаткової накладної № 0000004686 від 29.04.2016 було отримано необхідні запчастини для відновлювального ремонту загальною вартістю 22953,00 грн. Виплачена позивачеві сума страхового відшкодування не покриває значні завдані збитки, оскільки страхового відшкодування вистачило виключно на здійснення придбання необхідних запчастин. Рахунком-Фактури № СФ-0000234 від 24.05.2016 та актом виконаних робіт №0000234 від 08.07.2016 вартість відновлювального ремонту (без вартості запчастин) автомобіля позивача визначено та становить 94915,00 грн. Згідно квитанції № N19BU34012 від 06.07.2016. Позивачем було сплачено 94915,00 грн. за ремонт автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER], який є власністю позивача. Позивачем були понесені витрати, які не відшкодовані, в розмірі 94915,00 грн. на відновлення транспортного засобу після ДТП. Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлюється, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст. 22 ЦК України вказується, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди» від 01.03.2013 № 4 (далі - Постанова № 4) вказується, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України вказується, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пунктом 6 Постанови № 4 визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 94915,00 грн., завданої матеріальної шкоди. Крім того, що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача відповідачем, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому, позов в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, підлягає задоволенню на суму 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. відповідно до ступеню та стійкості моральних переживань позивача з приводу пошкодженого автомобіля. При цьому, суд враховує принципи розумності та справедливості. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягають відшкодуванню відповідачем, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial