Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що з 19.06.2015 року до 06.01.2017 року працював на підприємстві відповідача. Після звільнення відповідач розрахунок з ним не провів, час затримки розрахунку становить з 06.01.2017 року по 11.04.2017 року. Просить стягнути на його користь 18303,63 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу просив розглядати в його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Його представник в судове засідання не з'явився, по причини повторної неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, заперечень щодо позовних вимог не надав, в той же час надав довідку про заробіток позивача, що свідчить про його обізнаність про судовий розгляд. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши в судовому засіданні письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин з приводу невиплати розрахункових коштів при звільненні працівника, який регулюється нормами трудового законодавства. Позивач з 19.06.2015 року до 06.01.2017 року працював на підприємстві відповідача. Ці обставини підтверджені такими доказами, як копія трудової книжки з внесеними до неї записами про наказ №30-к від 19.06.2015 року та наказ №55-к від 06.01.2017 року. Згідно наданої відповідчем довідки №1093 року від 30.05.2017 року розрахункові кошти позивачеві в повному обсязі були виплачені 11.04.2017 року, його середньоденний заробіток становить 172,13 грн.. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (пропущення строку позовної давності тощо), та докази на їх підтвердження відсутні. З установлених обставин випливає, що відповідачем при звільненні позивача були порушенні положення ст.116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України). Таким чином, встановлено, що при звільненні позивача мала місце невиплата йому розрахункових коштів при відсутності спору про їх розмір. Проведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку судом до уваги не приймається як проведений невірно. Затримка розрахунку з 06.01.2017 року по 11.04.2017 року становить 66 робочих дні. Згідно наданої відповідачем довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 172,13 грн., що позивачем не оспорено. Провівши розрахунок за формулою: кількість робочих днів за період затримки розрахунку х на середньоденну заробітну плату позивача ( 66 р/д х 172,13 грн.), встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем становить 11360,58 грн. . Доказів відсутності вини в непроведенні вчасного розрахунку з позивачем відповідачем не подано. Доказів відсутності вини в непроведенні вчасного розрахунку з позивачем відповідачем не подано. Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved