Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків в сумі 8000 грн та моральної шкоди в сумі 100000 грн. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що з 20.08.2004 року до 29.01.2013 року перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Під час шлюбу в них народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, в період шлюбу з позивачем у відповідачки народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого, незважаючи на відсутність кровного споріднення, було записано позивача через перебування сторін в зареєстрованому шлюбі між собою. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.03.2012 року з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утриманням дітей, в тому числі і [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини всіх доходів позивача. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 31.10.2018 року було вирішено виключити з актового запису про народження [PERSON] , 2011 року народження, відомості про позивача як про батька дитини у зв`язку з відсутністю кровного споріднення між ними. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.01.2019 року було змінено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки, та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року позивача звільнено від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що діями відповідачки, яка приховала від нього факт народження дитини від іншого чоловіка, йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у душевних переживаннях, втраті поваги серед жителів села через подружню зраду дружини, порушенні відносин з дітьми, втраті у позивача довіри до сімейних цінностей. Заподіяну моральну шкоду він оцінює в 100000 грн. Крім того, позивач зазначає, що діями відповідачки йому були заподіяні матеріальні збитки в сумі 8000 грн, які він поніс на оплату послуг адвоката для звернення з позовними заявами до відповідача до суду за захистом своїх порушених прав, а саме для виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON] в сумі 3000 грн, про зміну розміру аліментів в сумі 2000 грн та звільнення від сплати заборгованості по аліментам в сумі 3000 грн. У зв`язку з позивач просив стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в сумі 100000 грн та матеріальні збитки в сумі 8000 грн., а також понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 2689,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 18.03.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10.04.2019 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав та завдання йому моральної шкоди, а його витрати на правову допомогу по іншим справам мали бути розподіленні при розгляді таких справ, але позивач відповідних вимог про розподіл витрат не заявляв. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.03.2012 року по справі № 1402/152/12; копію виконавчого листа, виданого Баштанським районним судом Миколаївської області 22.05.2012 року по справі № 1402/152/12; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2012 року; копію заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.01.2013 року по справі № 468/75/13-ц; копію рішення та ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області по справі № 468/1337/18-ц; копію повідомлення Баштанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 11.12.2018 року №32 15.7-3.5; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.01.2019 року по справі № 468/1713/18-ц; копію заочного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року по справі № 468/26/19-ц; розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.12.2018 року; копії договорів про надання правової допомоги від 04.10.2018 року, 24.12.2018 року, 20.01.2019 року та 20.02.2019 року; ордер серії МК № 54423 від 11.03.2019 року; довідку ДНЗ Лоцкинської сільської ради від 02.04.2019 року №16; характеристику Баштанського психоневрологічного інтернату від 05.04.2019 року №136/06; характеристику Лоцкинської сільської ради від 04.04.2019 року №249; довідку Лоцкинської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 05.04.2019 року №87; акт депутата від 08.04.2019 року), суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2004 року до 29.01.2013 року. За час шлюбу сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.03.2012 року з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утриманням дітей, в тому числі і [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини всіх доходів позивача. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 31.10.2018 року було вирішено виключити з актового запису про народження [PERSON] , 2011 року народження, відомості про позивача як про батька дитини у зв`язку з визнанням відповідачем позову щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.01.2019 року було змінено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки, та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року позивача звільнено від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилася на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо заподіяння йому відповідачем моральної шкоди тим, що коли він дізнався про приховування [PERSON] факту народження в період шлюбу з позивачем дитини [PERSON] від іншого чоловіка, то він зазнав душевних переживань та стресу, оскільки була втрачена повага серед жителів села щодо нього через подружню зраду відповідачки, були порушені його відносини з дітьми, батьком яких він є, ним втрачено довіру до сімейних цінностей. При цьому, як на правову підставу для стягнення моральної шкоди позивач посилається на стст. 23, 280, 1167 ЦК України, які лише визначають загальні положення та принципи відшкодування моральної шкоди. Однак, питання щодо можливості відшкодування моральної шкоди при порушенні сімейних прав та інтересів особи врегульовано спеціальним законом - Сімейним кодексом України, із ч. 2 ст. 18 якого слідує, що суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором. Таким чином не за всі порушення, що виникають з сімейних правовідносин, можливе стягнення моральної шкоди, а лише у випадках, коли Сімейний кодекс України прямо передбачає можливість захисту порушених сімейних прав відшкодуванням моральної шкоди. При цьому, положеннями Сімейного кодексу України не передбачено відшкодування моральної шкоди, завданоївнаслідок подружньої зради та приховування жінкою відомостей про відсутність кровного споріднення між її чоловіком та дитиною, народженою в період шлюбу, батьком якої записано вказаного чоловіка, наслідком якого стало стягнення аліментів на утримання вказаної дитини. В даному випадку належними та достатніми способами захисту одного з подружжя є виключення відомостей про нього, як про батька з актового запису про народження дитини та перегляд розміру аліментів, що вже було вирішено судом. За такого, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на положеннях закону, а тому відсутні підстави для їхнього задоволення. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь не заподіяну внаслідок порушення його прав матеріальну шкоду чи завдані збитки в правовідносинах з відповідачем, а витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу при його зверненні до суду з позовами до відповідачки про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, батьком якої він не є, зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу відповідно до положень ст. 133 ЦПК України належать до інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, та складають судові витрати сторони по конкретній справі, порядок та підстави відшкодування яких прямо визначені положеннями ЦПК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, положення ст. 141 ЦПК України однозначно вказують на те, що питання стягнення на користь сторони судових витрат по справі, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, вирішується судом лише при винесенні рішення під час розгляду конкретної справи, по якій такі витрати понесені, та докази на їх підтвердження мають бути подані до суду до закінчення судових дебатів у такій справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Проте, з долучених копій рішень суду слідує, що позивач не ставив перед судом питання про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу та взагалі не заявляв про їх понесення, а, отже, втратив право на їх відшкодування на теперішній час. При цьому, положеннями чинного законодавства не передбачено можливість звернення сторони, якою понесено судові витрати по цивільній справі, до суду з окремим позовом про відшкодування таких витрат, оскільки такі витрати є процесуальними витратами, а не збитками, заподіяними стороні в матеріальних правовідносинах (цивільно-правових, сімейно-правових, тощо). Вище зазначене, у свою чергу, вказує на те, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування збитків є безпідставними та недоведеними жодними доказами й тому в їх задоволенні слід відмовити. Розглянувши позовну заяву в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів та враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed