Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.02.2014 року між позивачем КС «Сімейна позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір №136/14-11077/03 про надання споживчого кредиту члену кредитної спілки «Сімейна позика», відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідача, утворилась заборгованість в сумі 32 720,54 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у матеріалах справи. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала частково. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи зі слідуючого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 18.02.2014 року між позивачем КС «Сімейна позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір №136/14-11077/03 про надання споживчого кредиту члену кредитної спілки «Сімейна позика», відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн., зі сплатою відсотків по ньому в розмірі 18,08 відсотків річних та 1,47 щомісяця від суми кредиту, строком погашення не пізніше 18.02.2017 року. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Так, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов'язань, визначених укладеним із банком кредитним договором, кредитор звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідачів заборгованості, яка станом на 01.03.2016 року складається з 32 720,54 грн, з яких : -тіло кредиту - 14 955,86 грн, -відсотки - 17 764,68 грн. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Наявними у матеріалах справи розширеним розрахунком заборгованості підтверджується факт існування заборгованості відповідача за кредитним договором, яка складається, з 32 720,54 грн. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом внаслідок невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань заподіяно матеріальну шкоду позивачу. На підставі зазначеного,

Outcome: approved