Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і у його будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON], [INFO] . Зазначив, що після припинення шлюбних відносин з відповідачкою, остання забрала свої особисті речі, виїхала з будинку та проживає за адресою: с. Теребля, Тячівського району Закарпатської області. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 21 січня 2014 року , який зареєстрований в установленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В даному житловому будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON], [INFO]. З 08.02.2013 року шлюбні відносини з відповідачкою було припинено, остання забрала свої речі та переїхала у с. Теребля, Тячівського району Закарпатської області, однак добровільно не виписалася. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення від 13.03.2014 року, до суду заяви про розгляд справи у її відсутність не надала, про поважність причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачки в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Котелевський районний сектор управління державної міграційної служби в Полтавській області в судове засідання не з'явився, до суду 11 березня 2014 року надав заяву в якій зазначив, що Котелевський районний сектор є структурним підрозділом УДМСУ в Полтавській області, а тому є не належною третьої особою, крім того зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації фізичної особи є рішення суду, яке набере законної сили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить світлокопія договору купівлі-продажу від 21 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 12. Даний договір в установленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , про що свідчить світлокопія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 4342728, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 268614553222 ( а.с. 11-12). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 12 лютого 2014 року № 618 , в господарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], колишня дружина - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO] ( а.с. 17). При цьому, відповідно до копії рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 07 березня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб зареєстрований 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області за № 55 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При цьому в описовій частині рішення зазначено, що в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка не підтримують подружніх відносин та проживають окремо з 08.02.2013 року. Рішення набрало чинності 26 березня 2013 року. ( а.с. 15). Виходячи із змісту вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину дочку - [PERSON], [INFO] , що стверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області від 26 жовтня 2011 року, актовий запис № 119. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 08 травня 2013 року № 92 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» , визнано місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 статті 163 Житлового кодексу УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як вбачається з договору від 16 червня 2011 року , попередній власник домоволодіння СВК «Батьківщина» уклав з [PERSON] договір найму кімнати житловою площею 55,9 кв.м. на 2 роки. Договір закінчив свою дію. За змістом статей 71, 72 Житлового кодексу УРСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не проживає з 08.02.2013 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців, участі в обслуговуванні житлового будинку не приймає, сплату комунальних платежів не здійснює, що також було підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожна окремо зазначили, що з лютого 2013 року відповідачка [PERSON] виїхала з домогосподарства. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved