Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що його батько помер, мати зловживала спиртними напоями, не працювала та пішла з дому залишивши його. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Таким чином, мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, щодо виховання свого сина, у зв'язку з чим позивач просить позбавити її батьківських прав. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач повторно не з'явилася, повідомлена вчасно та належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Час Київщини», редакція від 27.10.2017 року. В судовому засіданні представник третьої особи, заявлені позовні вимоги підтримав та зазначив, що на засіданні комісії було встановлено, що в інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав відповідача. Зі згоди позивача та його представників, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.01.2000 року серії [NUMBER], видане Відділом РАГС Фастівського міськвиконкому Київської області про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2014 року, видане Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Фастівського МРУЮ Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 700. Відповідно до характеристики виданої 15.05.2017 року НВК «Ліцей інформаційних технологій - Спеціалізована ЗОШ І-ІІІ ступенів № 9», позивач навчався в даному ліцеї. За роки навчання проявив себе, як працелюбний учень. Батько у жовтні 2014 року помер. Мати [PERSON] не належно виконувала свої батьківські обов'язки. До школи не навідувалась, ігнорувала батьківські збори, навчанням сина не цікавилася. Відвідуванням школи на засідання батьківських зборів здійснювала тітка [PERSON]. Як вбачається з характеристики, виданої 15.05.2017 року, ДВНЗ «Київський електромеханічний коледж», позивач навчається в коледжі на відділення «Електрозвязок» за спеціальність «Обслуговування та ремонт пристроїв електрозв'язку на транспорті» на другому курсі. Приймає участь в громадському житті групи. Значну роль в опікуванні і вихованні позивача приймає [PERSON], яка цікавиться навчанням, поведінкою і регулярно відвідує батьківські збори. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 06-23/3147 від 19.07.2017 року про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], яка участі у вихованні сина не приймає, долею дитини не цікавиться, змінила місце проживання залишивши свого неповнолітнього сина. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Оскільки відповідач повністю самоусунулася від виховання дитини, не спілкується з ним і не проявляє ніякого інтересу до його життя та розвитку, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, обставини справи підтверджуються певними засобами доказування та з урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved