Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 07.05.2007 року ним було надано у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що підтверджується договором позики, за якою відповідач зобов'язався повернути надані грошові кошти у строк до 07.06.2007року. Відповідач надані грошові кошти у встановлений строк не повернув. Договором позики від 07.05.2007 року передбачені наступні обов'язки відповідача: - позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві суму позики у встановленому цим договором порядку та строки; - позичальник приймає на себе зобов'язання повністю повернути позикодавцю отриману позику до 07.06.207року. Відповідно до умов договору позики сторони встановили процент за користування позикою, який складає 12% на місяць від суми позики.Відповідач на сьогоднішній день не повернув дані кошти, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 20 000 доларів США,що еквівалентно 233 800грн. та 2 412 816грн. процентів на загальну суму 2 646 616,00грн. та судові витрати по справі. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, та надав заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 20 000 доларів США, що еквівалентно 315 478,10грн. та 206 400 доларів США, що еквівалентно 3 255 733,99грн. процентів, на загальну суму 3 571 212,09грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає її неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити рішення, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 07.05.2007 року ним було надано у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що підтверджується договором позики та відповідною розпискою, за якою відповідач зобов'язався повернути надані грошові кошти у строк до 07.06.2007року( а. с. 5). Відповідач надані грошові кошти у встановлений строк не повернув. Договором позики від 07.05.2007 року передбачені наступні обов'язки відповідача: - позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві суму позики у встановленому цим договором порядку та строки; - позичальник приймає на себе зобов'язання повністю повернути позикодавцю отриману позику до 07.06.207року. Відповідно до п.3.4 договору позики сторони встановили процент за користування позикою, який складає 12% на місяць від суми позики. Відповідно до п.6.4 договору позики сторони відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України домовилися збільшити позовну давність щодо вимог про стягнення боргу за цим договором, а також процентів за користування позикою, пені, інфляційних витрат і штрафних санкцій, та встановити позовну давність щодо таких вимог тривалістю 10( десять) років. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої х вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved