Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. Згідно судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя від 18.08.2017 року по справі №263/10026/17, починаючи з 11.08.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та до повноліття дитини. Аліменти він сплачує своєчасно, заборгованість відсутня. Усього за період з квітня 2018 року до серпня 2019 року сума сплачених аліментів складає - 127157,36 грн. Отже, середньомісячний розмір аліментів, які отримує відповідачка на утримання доньки, складає 7479,84 грн. З метою з`ясування цільового використання відповідачкою отриманих аліментів, позивач звернувся до Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. За результатами інспекційного відвідування від 25.07.2019 року, встановлено, що [PERSON] забезпечує базові індивідуальні потреби дитини, однак, одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини згідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів. Таким чином, оскільки він має докази нецільового використання сплачених ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини, просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за судовим наказом Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.08.2017 року, а саме: залишити без змін, аліменти, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , в розмірі 50% від 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини, а іншу частину аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої дочки,- [PERSON] , а саме 50% від 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини, перераховувати на картковий рахунок: UA [NUMBER] [PERSON] , відкритий в Донецькому обласному управлінні АТ «Ощадбанк», з метою накопичення коштів для дитини та неможливістю зняття коштів будь-ким з рахунку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито провадження по справі. Позивач та представник позивача надали заяви про розгляд справи за її відсутності, позов підтримали повністю, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач відзив на позов на надала. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, залишила вирішення питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог на розсуду суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами наявний спір, що виник з сімейних правовідносин щодо аліментних зобов`язань. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.12.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 14.09.2007 року, розірвано (а.с.7). Від вказаного шлюбу у [PERSON] та відповідачки народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.11.2008 р., актовий запис № 872 (а.с.8). Згідно судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя від 18.08.2017 року по справі №263/10026/17, починаючи з 11.08.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та до повноліття дитини (а.с.9). З позивача за місцем роботи ПрАТ «ММК ім.. Ілліча» проводяться відрахування по аліментам, що вбачається з довідки № 2062/1826 від 15.04.2019 року та довідки №3779 від 03.09.2019 р. (а.с.10-11). Згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо витрачання аліментів на дитину від 09.08.2019 року, наданою на запит [PERSON] . Управлінням «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, встановлено, що [PERSON] забезпечує базові індивідуальні потреби дитини, однак, не забезпечує потреб дитини згідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів. Стаття 15 ЦК України вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 181 СК України вбачається, що аліменти на утримання дитини сплачуються тому з батьків з яким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий із батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Нецільове використання одержувачем аліментів може мати наслідком зміну їх одержувача або зменшення розміру. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджено періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від їх сплати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У всіх інших випадках, в тому числі у разі зміни як способу стягнення аліментів так і розміру їх стягнення, стягнення аліментів відбувається за загальним правилом - з дня набрання рішенням законної сили. Зокрема, як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частинами 1,2 статті 186 СК України визначено, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Платник може вимагати внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини тільки у відділенні Державного ощадного банку України. Таке імперативне положення закріплене в інтересах дитини для того, щоб спростити процедуру одержання іншим з батьків відповідних коштів. Визначаючи розмір тієї частини аліментів, що буде вноситися в банк на особистий рахунок дитини, суд ураховує розмір стягуваних на утримання дитини аліментів, матеріальне становище одержувача аліментів та інші обставини, що мають значення для справ. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно матеріалів справи, на ім`я [PERSON] у Донецькому обласному управлінні АТ «Ощадбанк» відкритий картковий рахунок № UA [NUMBER] (а.с.14). Враховуючи наведені обставини, та приймаючи до уваги те, що Управлінням «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, встановлено, що [PERSON] забезпечує базові індивідуальні потреби дитини, проте, не забезпечує потреб дитини, [PERSON] , [INFO] , відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку, відповідачем не надано жодних доказів підтвердження чи спростування доводів позивача, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] та враховуючи положення ч.2 ст. 186 СК України вважає доцільним встановити частину розміру аліментів яку слід вносити на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України в розмірі 50% від ј (тобто 1/8) частини від встановленого відповідно до рішення суду розміру аліментів, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved