Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 8498 грн. 52 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Renault Master», р.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Skoda», р.н. [NUMBER] . Оскільки на момент ДТП діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АК/5647332, забезпеченим транспортом згідно з яким є транспортний засіб «Renault Master», р.н. [NUMBER] . Представник страхової компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якій був застрахований пошкоджений транспортний засіб «Skoda», р.н. [NUMBER] , за договором добровільного страхування наземного транспорту, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу із наданням відповідних документів, у зв`язку з чим позивачем виплачено останньому страхове відшкодування на суму 8498 грн. 52 коп. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20.02.2018 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП, згідно з якою відповідач залишив місце ДТП. З урахуванням наведеного, оскільки до позивача на підставі ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право зворотної вимоги до відповідача, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 25.08.2021 вказану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м.Львова. 15.09.2021 матеріали справи надійшли до Личаківського районного суду м.Львова та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Головатому Р.Я. Ухвалою від 20.09.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.10.2021, яке за клопотанням представника відповідача було відкладено на 14.12.2021. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також через свого представника, що підтверджується відповідною розпискою, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів суду не скерував. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 20.02.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КпАП України. При цьому, судом встановлено, що [PERSON] 04.02.2018 року, близько 15 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Кошовій, 4, керуючи т/з марки «Renault Master», проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки дорожнього руху руху не звернувся за допомогою сторонніх осіб, здійснив наїзд на припаркований автомобіль, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого, маючи причетність до пригоди залишив місце пригоди та не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, чим порушив п. 2.10 а, д, п. 2.3 б, п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, 04.02.2018, діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АК/5647332 від 24.02.2017, забезпеченим транспортом згідно з яким є транспортний засіб «Renault Master», р.н. [NUMBER] . Як вбачається з розрахунку розміру страхового відшкодування та страхового акта №16705-18 сума страхового відшкодування за пошкоджений 04.02.2018 транспортний засіб «Skoda», р.н. [NUMBER] , складала 11316 грн. та така була виплачена ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якій був застрахований пошкоджений транспортний засіб «Skoda», р.н. [NUMBER] , за договором добровільного страхування наземного транспорту, ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля згідно з виставленим рахунком-фактурою від 09.02.2018, що підтверджується копією платіжного дорученням №7091 від 07.03.2018. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У зв`язку з наведеним представник страхової компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна», в якій був застрахований пошкоджений транспортний засіб «Skoda», р.н. [NUMBER] , за договором добровільного страхування наземного транспорту, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу із наданням відповідних документів, у зв`язку з чим позивачем виплачено останньому страхове відшкодування на суму 8498 грн. 52 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №ЗР050132 від 11.07.2018. Згідно з пп.в п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається з Постанови Личаківського районного суду м.Львова від 20.02.2018 [PERSON] 04.02.2018 року, близько 15 год. 00 хв. у м. Львові на вул. Кошовій, 4, керуючи т/з марки «Renault Master», проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою сторонніх осіб, здійснив наїзд на припаркований автомобіль, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого, маючи причетність до пригоди залишив місце пригоди та не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, чим порушив п. 2.10 а, д, п. 2.3 б, п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що до позивача як страхової організації, що сплатила страхове відшкодування перейшло право вимоги, яку особа, що одержала страхове відшкодування, мала до [PERSON] як особи, відповідальної за завдані збитки, а тому позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.4) судові витрати, що становлять 2270 грн. судового збору.

Outcome: approved