Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0561 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом подання відповідачем Заяви про приєднання № 571639616 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), в редакції, яка на день підписання Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] . Однак, відповідач порушив умови Договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, а також послуг Банку згідно з тарифами, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.08.2020 року складає 27237,03 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином. При цьому, представник за довіреністю позивача надіслав до суду заяву від 05.11.2020 року № 113.20-14/5362/73443/2020-15/Вих про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання своєчасно повідомлявся належним чином. При цьому, відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» ПАТ «Державний ощадний банк України» змінило назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії ТВБВ №10015/0561 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір у виді приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу в редакції, яка на день підписання Заяви про приєднання № 571639616 розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oshadbank.ua., а також шляхом підписання Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та Паспорту споживчого кредиту, відповідно до яких відповідач отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. З розрахунку суми боргу по договору від 09.11.2018 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0561 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 17.08.2020 року становить 27237,03 грн., яка складається з наступного: 19314,60 грн. сума основної заборгованості по кредиту, 5384,48 грн. сума процентів за користування кредитом, 10,00 грн. сума заборгованості за розрахунково-касове обслуговування, 1395,07 грн. сума пені, 320,89 грн. сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 105,15 грн. сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 536,19 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 170,65 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. При цьому, ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 09.11.2018 року відповідно до п.п.6.6.1. встановлена фіксована процентна ставка за користування кредитними коштами, яка складає 38 % річних, відповідно до п. 6.8 встановлена комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит в розмірі 2,99 % від суми таких коштів, а також відповідно до Паспорту споживчого кредиту встановлено відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період прострочення платежу, від простроченої суми за кожен день прострочення. Всупереч цих вимог, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 2102,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 0640531916 від 04.09.2020 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 1051,00 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 1051,00 грн.

Outcome: approved