Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь відповідача, що здійснюється на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2008 року, а також стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано та син [PERSON] залишився проживати разом з відповідачем. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2008 року з позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх його доходів. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу він регулярно бачився з сином, вчасно сплачував аліменти, приймав активну участь у його вихованні. З 2014 року відповідач почала перешкоджати позивачу бачитися з дитиною, пояснюючи це тим, що син покараний. Позивач зазначає, що грошові кошти, які він перераховував як аліменти, не витрачались на дитину. Фактично [PERSON] проживає з позивачем з 01 січня 2016 року та відповідач ніколи не заперечувала цього факту. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача про встановлення місця проживання дитини з батьком та задоволено позовні вимоги відповідача, встановлено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з його матір`ю. Однак, вказане рішення фактично не виконується, оскільки після набрання рішенням суду законної сили відповідач жодних дій для спільного проживання зі своїм сином не здійснювала, не намагалася повернути сина до себе додому. Зауважує, що позивач не вчиняв жодних дій, які б унеможливлювали виконання рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. З 01 січня 2016 року син [PERSON] проживає разом з позивачем та його цивільною дружиною, та для проживання, навчання і проведення вільного часу сина створені всі умови. Позивач піклується про свого сина, займається його вихованням та навчанням. Вказує, що [PERSON] хоче проживати разом зі своїм батьком, оскільки останній про нього піклується та займається його вихованням. Оскільки з 01 січня 2016 року [PERSON] проживає разом з позивачем, тягар утримання сина лежить на ньому, відповідач з 2016 року жодним чином не приймає участі в утриманні дитини, а тому позивач вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання сина. Також зазначає, що 01 червня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення за позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, яким позивачу відмовлено у задоволенні позову. У задоволенні позову про стягнення аліментів було відмовлено у зв`язку з тим, що позивач не ставив питання про припинення стягнення аліментів на підставі рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 липня 2008 року. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з матір`ю. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2008 року у справі № 2-0892/2008 з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь матері [PERSON] , [INFO] , до повноліття сина або до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 14 лютого 2008 року (а.с.66-68). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року у справі № 204/4256/16-ц, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2017 року залишено без змін, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення місця проживання дитини з матір`ю задоволено; встановлено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю - [PERSON] , [INFO] ; в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення місця проживання дитини з батьком, припинення виплати аліментів на утримання дитини, скасування заборгованості по аліментам та стягнення аліментів відмовлено (а.с.18-24, 69-71). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року у справі № 204/9013/19 в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради, Управління-служба у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів відмовлено (а.с.72-81). Вказаним рішенням суду, зокрема, було встановлено, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року не виконується, з 01 січня 2016 року по теперішній час спільний син сторін у справі проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачу та його цивільній дружині [PERSON] на праві власності. Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів судом враховується наступне. У відповідності до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини. Виходячи з того, що неповнолітній син проживає разом з батьком й перебуває на його утриманні, сплата позивачем аліментів на користь відповідача на утримання дитини в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів судом враховується наступне. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідач має задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у нього інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів є таким, що відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, тому суд вирішив стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з позову, позивачем заявлено дві позовні вимоги, за однією з яких він звільнений від сплати судового збору, а за другою вимогою ним сплачено 840,80 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн, а також за вимогу про стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved