Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 03.07.2008 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» (яке на праві договору про уступку права вимоги передало всі свої права та обовязки новому кредитору - [PERSON]І.) та [PERSON] був укладений Договір ОКВЗНП №0054, відповідно до якого [PERSON] отримала від КС «Одеське кредитне товариство» кредит у розмірі 550\~000 грн., строк погашення кредиту був визначений до 03 жовтня 2008 року. Свої кредитні зобовязання позичальниця належним чином не виконує, борг не погашає, у звязку з чим у неї виникла прострочена заборгованість. 27.06.2017 року між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено угоду про поступку права вимоги за вищевказаним договором. Ухвалою суду від 30.10.2017 року було відкрите провадження по справі та призначене судове засідання. Ухвалою суду від 25.01.2018 року було закрите підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.03.2018р. у звязку з першою неявкою відповідача в судове засідання суд відклав розгляду справи на 24.04.2018р. У судовому засіданні 24.04.2018р. [PERSON] вказав, що він є правонаступником Кредитної спілки «Одеське кредитне товариство», відповідачка борг не повертає, тому позов підтримує з викладених в ньому підстав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] діюча згідно довіреності від 05.04.2017р., вказала, що відповідачка кредитні кошти за кредитним договором не повернула. На запитання головуючого пояснила, що судових рішень за цим кредитним договором немає, усі оригінали доказів знаходяться в кримінальній справі, яка на разі перебуває у Приморському ВП м. Одеси ГУНП Одеської області. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача і позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. ч.1 ст.223 та 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2008 року між кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] укладено кредитний договір ОКОВЗНП-0054, відповідно до якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит у розмірі 550\~000 грн. Кредит надавався позичальнику терміном з 03.07.2008 року по 03.10.2008 року з оплатою 72% річних. 27.06.2017р. між Кредитною спілкою «Одеське кредитне товариство» та [PERSON] було укладено угоду про поступку права вимоги, відповідно до якої [PERSON] став кредитором за Договором ОКОВЗНП № 0054. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме норми\~ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства;\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.\~ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як наводить\~ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідачка добровільно свої кредитні зобовязання не виконує, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за можливе стягнути\~з [PERSON] заборгованість за кредитним договором ОКОВЗНП № 0054 від 03.07.2008 року в суму 550\~000 гривень. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог позивача та за даним спором стягненню з відповідача підлягає вказана грошова сума. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду не був сплачений судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи та постраждалим від політичних репресій, що підтверджується Довідкою про визнання постраждалим від політичних репресій №13/1-2121-95, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 5\~500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved