Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за ним з підстав, передбачених ст.344 ЦК України, право власності на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що 1/3 частина спірної квартири належить безвісно зниклому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 12.01.1995 р., та 1/6 частина - на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.07.2005 р. Вказаним судовим рішенням за позивачем також визнано право власності на 1/2 частину квартири. Він з 1996 р. проживає в спірній квартирі з дружиною та сином, сплачує комунальні послуги, за власний рахунок проводить ремонтні роботи. Відповідач з 1993 р. за даною адресою не мешкає, жодної участі у сплаті комунальних послуг та ремонтних роботах не приймає, його місцеперебування позивачеві невідоме. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON], а також третя особа [PERSON], дружина позивача, позовні вимоги підтримали. При цьому позивач пояснив суду, що відповідач є його двоюрідним братом, мешкав зі своїми батьками на півночі СРСР. Коли йому виповнилось 17 років, він приїхав до м.Харків на навчання в ХАІ, і їх дід [PERSON] зареєстрував його в спірній квартирі. Відповідач ніколи не проживав разом з дідом та бабою, оскільки пізніше до Харкова також переїхали його батьки, і він мешкав з ними. Потім зв*язок з їх сім*єю припинився. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судова повістка повернута до суду за закінченням строку зберігання. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача, за наявними матеріалами, та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.344 ЦПК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 21.06.2006 р., про що свідчить відмітка у його паспорті громадянина України (а.с.6). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.07.2005 р. за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме 1/6 частина квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, [PERSON], який помер [INFO], та 1/3 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті баби, [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.13, 15). При цьому, як зазначено у вказаному судовому рішенні, при розгляд справи судом було встановлено, що квартира знаходилась у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 08.10.2017 р. квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить позивачеві [PERSON] (1/2 частина) на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08.07.2005 р., а також померлому [PERSON] -1/6 частина і відповідачеві [PERSON] -1/3 частина. Відповідач, який є двоюрідним братом позивача, зареєстрований за вказаною адресою з 26.10.1990 р., що підтверджується довідкою АДБ м.Харкова (а.с.35). На підтвердження факту володіння спірною квартирою більше 10 років позивач посилається на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які мешкають в цьому ж будинку. Вказані свідки пояснили суду, що, проживаючи по сусідству близько 20 років та спілкуючись з родиною позивача, вони ніколи не бачили відповідача. В спірній квартирі мешкає позивач з дружиною та сином, а до цього в ній проживали його дід з бабою - [PERSON] та [PERSON], які померли. Померлих діда з бабою доглядав позивач та його дружина [PERSON], інших родичів вони не бачили. Згідно ст.81 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не надано суду безспірних доказів на підтвердження набуття ним права власності на 1/2 частину спірної квартири (1/3 + 1/6) в порядку набувальної давності. Так, власник 1/3 частини квартири - [PERSON] помер, таким чином, право власності на цю частку може бути набутим в порядку спадкування, а не з підстав, передбачених ст.344 ЦК України. Власника 1/6 частини квартири - відповідача [PERSON] позивач вважає безвісно зниклим, проте не надав суду жодних результатів його розшуку органами внутрішніх справ та власними засобами, не надав відповідного судового рішення. Як вбачається з даних техпаспорту, спірна квартира складається з двох житлових кімнат площею11,5 кв.м. та 18,9 кв.м., з яких остання кімната не є ізольованою (а.с.18). Загальновідомо, що сумісне проживання в одній квартирі двох родин, навіть пов'язаних родинними зв'язками, викликає певні незручності, викликаних обмеженим розміром житлової площі, при цьому лише одна з кімнат є ізольованою, у зв'язку з чим суд не вважає проживання в квартирі одного із співвласників (позивача) добросовісним володінням у розумінні ст.344 ЦК України, оскільки суду не відомі причини, з яких інший співвласник (відповідач) не проживає у належному йому приміщенні. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Outcome: dismissed