Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 24.02.2013 року померла його матір – [PERSON], після якої відкрилася спадщина у вигляді будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 76, спадкоємцями після якої є позивач як спадкоємець першої черги за законом, а п’ятої черги за законом - троюрідний брат позивача – відповідач по справі. Приватним нотаріусом [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право спадщини на будинок за вказаною адресою, проте в оформленні права на спадщину на земельну ділянку за цією адресою було відмовлено у зв’язку із відсутністю правовстановлюючих документів на їм я спадкодавця, у зв’язку з чим позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 76. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Відповідач до суду також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи, повідомлений про слухання справи належним чином, до зали судових засідань не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із матеріалів справи вбачається, що земельна діяльна, кадастровий номер 1412336300:04:06:125, розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 76, площею 0,0594 га, належала на підставі договору дарування від 15.07.2011 року [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок, розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Казанцева, 76. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку за вказаною адресою після померлої 24.02.2013 року [PERSON] нотаріусом своєю постановою від 28.10.2013 р. було відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючих документів, що свідчать про реєстрацію права власності на вказаний об’єкт спадкодавця. Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], який на його думку є спадкоємцем п’ятої черги за законом, про визнання права власності на вказану ділянку, проте доказів, підтверджуючих цей факт, суду не надано. Окрім цього, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] на вказане майно не зазіхає, ніяким чином права на нього не заявляє та не оскаржує, а, навпаки, надав суду заяву, якою підтверджує право власності на останнє за позивачем, у зв’язку з чим спір між позивачем та відповідачем про право у вказаній справі відсутній. Зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тож з матеріалів справи вбачається, що спір про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування між позивачем та відповідачем відсутній, а позивач згідно із наданими документами є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, наявність інших спадкоємців спадкодавця по справі не доведена. Таким чином, доказів того, що відповідачем оспорюється або не визнається право власності позивача на земельну діяльну, позивачем не надано. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування не підлягають задоволенню і йому слід відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed