Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] та його онук - [PERSON] Квартиру він залишив 27.07.2017 добровільно, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон. Його формальна реєстрація спричиняє позивачу матеріальну шкоду, у виді витрат по сплаті комунальних послуг. Таким чином, як стверджує позивач, відповідач не мешкає та не користуються житлом в належній йому квартирі 27.07.2017, добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку позивача відповідач не бажає. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, [ADDRESS]. Ухвалою судді від 03.12.2018 визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача - [PERSON] до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред'явлено. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2004 серії [NUMBER], яка є в матеріалах справи. З копії паспорта, виданого на ім'я [PERSON], копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], [PERSON], відповідач - [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з липня 2017 року. З наведеного в позові вбачається, що відповідач фактично не проживає у спірній квартирі з 2017 року, з реєстраційного обліку не знятий. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Враховуючи, що згідно наявної в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору, вказаний збір сплачено в повному обсязі позивачем [PERSON], то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved