Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, тобто працівниками Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 11 грудня 2008 року по 15 грудня 2008 року. В судовому засіданні позивач та йог представник позовні вимоги з врахуванням збільшення позовних вимог підтримали та пояснили, що позивача було затримано працівниками УБОЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві коли він повертався додому в районі метро «Лісова» в місті Києві, звідки перевезли до відділу УБОЗ на вул. Лєбєдєва в місті Києві, там його побили, примусили підписати документи, протримали один день потім відвели на третій поверх і почали спілкуватись, наносили удари, обмежили свободу пересування, в подальшому з метою приховання незаконного затримання його доставили до Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, де було складено протокол про адміністративне правопорушення за непокору вимозі працівника міліції, але провадження у справі було закрито. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представниця Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки до переліку дій за здійснення яких передбачено відшкодування шкоди згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» не входять перелічені позивачем в позовній заяві та поясненнях дії, тому підстав для задоволення позовних вимог немає, а також надала свої письмові заперечення щодо позовних вимог. В судовому засіданні представниця Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дії працівників УБОЗ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві були правомірними, а також надала свої письмові заперечення щодо позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представниць третіх осіб, дослідивши матеріали справи, матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 12 грудня 2008 року лейтенантом міліції УБОЗ ГУМВС України в м. Києві Таценко О.В. у позивача вилучено мобільні телефони марки «MOTOROLA T192» та «SIEMENS», чохли для мобільних телефонів, посвідчення водія на його ім'я ( а. с.2). 12 грудня 2008 року оперуповноваженим Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП стосовно позивача, суть якого полягала в тому що його було помічено як чоловіка зовні схожого на підозрюваного по ЖЗРПЗ20597 від 06 грудня 2008 року при спробі затримати якого останній вчинив злісну непокору законним вимогам працівника міліції, правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна ( а. с. 4). 15 грудня 2008 року суддею Дарницького районного суду м. Києва провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП України закрито за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення ( а. с. 2). 17 грудня 2008 року спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи, лікаря судово-медичного експерта 1 кваліфікаційної категорії, завідуючого відділом судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб Київського міського бюро судово-медичної експертизи складено висновок №1175/ж про те, що у позивача у ділянці чола зліва розташований синець овальної форми, на бокових поверхнях правого променево-зап'ясного суглоба, на тильно-внутрішній поверхні правого променево-зап'ясного суглоба, боковій поверхні правої кисті розташовані 5 саден, описані ушкодження спричинені тупими предметами, за давністю можуть відповідати вказаному строку та відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а. с. 3). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив про те, що затримував позивача, але не пам'ятає що наносив удари. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив про те, що позивача дійсно затримував по вул. Ревуцького, 25, оскільки перебував на відпрацюванні, а позивач на його думку поводив себе підозріло. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, про те, що минуло багато часу і він не пригадує деталі події затримання позивача. Допитаний в якості свідка представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснив про те, що на нараді працівникам УБОЗ була дано орієнтування на затримання певних осіб, але в рапорті, який складав [PERSON] зазначено про те, що затримано особу, яка зовні схожа на підозрюваного, що суперечить наказу, який регламентує діяльність лінійних районних відділів. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до п.1 ч.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Таким чином, з наданих суду доказів не вбачаються перелічених у переліку п.1 ч.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підстав ( фактів ) для відшкодування позивачу 15000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування шкоди, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed