Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 06.07.1992 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області, зареєстрував шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 23. Від сумісного проживання сторони дітей не мають. В зв'язку з незадовільним станом здоров'я та інвалідністю позивача взаємовідносини між сторонами не склалися. Вказані обставини призвели до того, що подружжя з березня 2016 року проживає окремо, сімейних відносин не підтримує . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві . Додав, що причиною розпаду їх з відповідачем сім'ї стала несумісність характерів . Строк на примирення просив не надавати . Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала у повному обсязі, однак не погодилася з доводами позивача. Вважає, що дійсною причиною даного позову є наявність у позиивача іншої сім'ї. Додала, що з квітня 2016 року вона проживає окремо і сімейних відносин з [PERSON] не підтримує, а тому надання строку на примирення вважає недоцільним . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 06.07.1992 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 23 ( свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 099689 від 16.11.2016 року, видане Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області (а.с.6). Від сумісного проживання сторони дітей не мають. З пояснень сторін, встановлено, що у зв'язку з різними характерами та поглядами на сімейне життя, взаємовідносини між сторонами не склалися, подружжя втратило взаємоповагу та взаємопорозуміння, а в кінцевому результаті припинило спільне проживання. З квітня 2016 року сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, на примирення не погоджуються . Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін , тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved