Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . В ніч з 09.12.2015 на 10.12.2015 позивач виявив, що відбувається затоплення належної йому квартири [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] , поверхом вище, позивач виявив розрив накидної частини шлангу підключення пральної машини, встановленої на кухні, перекрив шариковий кран подачі води до пральної машини, після чого витік води припинився. В подальшому, позивач звернувся до балансоутримувача будинку - ДП «Укржитлосервіс» для проведення комісійного обстеження квартири, фіксації факту залиття та наслідків такого залиття шляхом складення відповідного акту. Актом встановлено, що причиною залиття, аварії що трапилась на системі холодного водопостачання, є недотримання відповідачем вимог інструкції по експлуатації пральної машини, тобто кран, який установлено на трубопроводі подачі води, під час прання необхідно відкривати безпосередньо перед початком прання та закривати його після завершення прання. Таким чином, позивачу була завдана майнова шкода з вини відповідача шляхом залиття квартири [ADDRESS] через недотримання останнім вимог інструкції по експлуатації пральної машини, що встановлено уповноваженими особами, які були у складі комісії під час проведення комісійного обстеження квартири та зафіксовано у акті. Відповідно до вищенаведеного, позивач оцінює завдану шкоду у розмірі 298318,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що його квартира була придбана не тільки для користування нею за цільовим призначенням, а й як історична, культурна, естетична пам`ятка [PERSON] , вдови тренера, майстра спорту СРСР та України, Героя України. Також, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що призвели до залиття квартири та знищення майна, яке знаходиться в ній, позивачу було також завдано і моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 20000,00 грн. 25.02.2019 ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі за вказаним позовом було відкрито провадження за правилами позовного (загального) провадження. Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст.197 ЦПК України. Ухвалою суду від 20.05.2020 у справі за вказаним позовом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 29.07.2020 через канцелярію суду від представника відповідача було подано відзив, з клопотанням про поновлення строку. відповідно до якого відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач позов не визнавав у повному обсязі, вважав його незаконним та необґрунтованим. Так, відповідач зазначив, що огляд пошкодженого майна проводився 13.11.2018 за відсутності відповідача або його представника. Матеріальний збиток складався з витрат, які на думку оцінювача повинен понести позивач для відновлення належному йому майна до стану, в якому воно перебувало на момент пошкодження, а саме вартості матеріалів та робіт з ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу 10 % (визначеного розрахунково за результатом візуального огляду), у сумі 237189,16 грн. Обґрунтовуючи наявність та розмір моральної шкоди, позивач вказував на наявність емоційної напруженості, стресу, порушення координації планів, ряду незручностей та проблем, функціональних розладів, порушення сну та апетиту внаслідок страждань через втрату оздобленням квартири автентичності та самобутності останніх років життя [PERSON] . З тексту позовної заяви було не зрозуміло, якими критеріями керувався позивач при визначені моральної шкоди. Обставини, які визнаються відповідачем, та зроблені на підставі аналізу тексту позовної заяви: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ; за наданими позивачем відомостями позивач [PERSON] , станом на 19.04.2013 був власником квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку, яка знаходиться поверхом нижче квартири відповідача; згідно відомостей з акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання від 14.12.2015, 09.12.2015 у квартирі відповідача [PERSON] , особою, яка перебувала на вказану дату у трудових відносинах з балансоутримувачем, ДП «Укржитлосервіс», було проведено ремонт санітарно-технічного обладнання, а саме: здійснено заміну деталей вузла приєднання пральної машини до трубопроводу холодного водопостачання. На момент закінчення вказаних робіт виток води був відсутнім; вночі з 09.12.2015 на 10.12.2015 сталося залиття квартири позивача внаслідок розриву накладної гайки шланга підключення пральної машини, тобто частини вузла, щодо якого виконувалися роботи працівником ДП «Укржитлосервіс» півдоби тому; позивачем не вчинялися дії щодо проведення ремонту квартири та оцінки завданої шкоди у період з 14.12.2015 по 13.11.2018; в пошкодженій квартирі позивачем зберігалася обстановка останніх років життя [PERSON] тобто 2000-2002 років. Це дає відповідачу підстави для припущення про те, що ремонт оздоблення в квартирі позивача не проводився принаймні з 2000 року, т.т. знос елементів оздоблення не відповідає вказаному у звіті; відповідач зазначає, що зміст акта від 14.12.2015 не відповідає вимогам, встановленим додатком № 4 до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 № 927/11207. Так, в акті мають бути зазначені відомості про характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода. Відповідач вважає, що таке неправильне оформлення акта в частині фіксації обсягу завданої матеріальної шкоди робить цей письмовий доказ неналежним та недопустимим для підтвердження обсягу шкоди, завданої внаслідок залиття квартири позивача, яке сталось в ніч з 09.12.2015 на 10.12.2015. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів обсягу та розміру шкоди яке знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з подією залиття. Це свідчить про те, що відсутні необхідні складові цивільно-правового правопорушення, які дають підстави для покладення на відповідача відповідальності за шкоду. Також у своєму відзиві відповідач просить стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати, понесені [PERSON] під час підготовки до розгляду та розгляду справи. Разом з відзивом відповідач подав заяву про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору на стороні відповідача ДП «Укржитлосервіс» та призначити по справі судову будівельну-технічну експертизу, витрати якої покласти на відповідача. 25.08.2020 через канцелярію суду від представника позивача були подані заперечення на клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву. Позивач вважав вказане клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. За твердженнями представника відповідача, відповідач про розгляд справи дізнався лише у лютому 2020, а при його зверненні з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготовки до її розгляду йому судом не було надано копії позовної заяви з додатками, що нібито виключило можливість підготовки заяви по суті справи. Разом з тим, матеріали справи містять заяву відповідача про надання для ознайомлення справи, датовану також ним 17.02.2020 та подану ним до суду особисто. На примірнику даної заяви наявна відмітка, зроблена відповідачем про ознайомлення з матеріалами справи того ж дня. Виходячи з наведеного, очевидним є допущення відповідачем описки у даті складання ним вказаних заяв, тобто фактично вони були подані і відповідач був ознайомлений з матеріалами справи 17.01.2020. 17.11.2020 протокольною ухвалою суду було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ДП «Укржитлосервіс» та оголошено по справі перерву для належного повідомлення залученої особи. 08.04.2021 через канцелярію суду від представника позивача були подані заперечення щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують що ним здійснено всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання такого висновку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, просила їх задовольнити, в тому числі заперечувала проти клопотання відповідача щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи. Представник відповідача проти позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити, та все ж провести судову будівельно-технічну експертизу. Протокольною ухвалою суду клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи залишено судом без розгляду, оскільки подано з пропущенням строків встановлених ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до наступного висновку. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В ніч з 09 на 10 грудня 2015 мало місце затоплення належної позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] . Після чого, комісією ДП «Укржитлосервіс» було складено акт про залиття. У вказаному акті зазначалось, що 08.12.2015 [PERSON] (відповідач), власник квартири [ADDRESS] , яка знаходиться над квартирою позивача, подав до ДП «Укржитлосервіс» заявку про витік води в місці з`єднання пральної машини на кухні. Комісією ДП «Укржитлосервіс» під час складення акту були виявлені наступні пошкодження у квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачу, а саме зал - стіни, стеля, паркет, оргтехніка, меблі, двері, світильники; кабінет - стіни, стеля, паркет, меблі; кухня - меблі, стіни, стеля, світильники; спальня - дитяча кімната, ванна кімната та коридор: мокрі плями на стелі, стінах, паркеті; балкон - стіни та його оздоблення з дерева. Вказаний акт був підписаний членами комісії в складі заступника генерального директора ДП «УКРЖИТЛОСЕРВІС» Петльового В.В., голови комісії, майстра дільниці Галунця В.Д. та слюсаря-сантехніка Пономаренка О.П. а також позивачем, відповідачем та мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до висновку №15-27 про розмір матеріального збитку, копія якого міститься в матеріалах справи, зроблений ТОВ «Бюро інвентаризації оцінки та експертизи» розмір матеріального збитку внаслідок залиття квартири становить 278318,16 грн., до висновку додається і є невід`ємною частиною звіт №15-27/01-1 від 16.11.2018 про оцінку з додатками. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як на підставу вважати, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу заподіяно шкоди, позивач посилається на акт складений посадовими особами ДП «Укржитлосервіс» від 14.12.2015 та висновок про розмір матеріального збитку № 15-27 зроблений ТОВ «Бюро інвентаризації оцінки та експертизи» разом зі звітом від 16.11.2018. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Згідно додатку № 4 Правил ЖКГ, акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; описуються подія та наслідки події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир. Тобто, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови. Таким чином, суд приходить до висновку, що поданий позивачем акт слід вважати належним та допустимим доказом. Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у цивільній справі № 676/4719/15-ц, обов`язок доведення факту залиття квартири покладається на позивача. Тому, з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода, відповідно до зведеного кошторисного розрахунку, у розмірі 278318,16 грн. Що стосується позовної вимоги про відшкодування шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у розмірі 20000,00 грн. Разом з тим, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, що потягнуло завдання позивачу моральних страждань, наявний причинний зв`язок між моральною шкодою і протиправним діянням відповідача та виною відповідача в її заподіянні, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 2 983,18 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial