Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Подільське РВ ГУ ДМС в м. Києві такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2019 залучено до участі у справі як позивача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] був власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується договором дарування від 16.05.2011 та витягом про реєстрацію на нерухоме майно від 22.06.2011. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В. від 16.03.2017 є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі по справі зареєстровані в квартирі з 08.09.2007 та з 16.02.2008, але фактично у вказаній квартирі не проживають з 2011 року і по теперішній час. Позивач судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 13.10.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 16.05.2011, посвідченого державним нотаріусом 14-ої Київської державної нотаріальної контори Грінчук А.М., [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.35). На випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В. від 16.03.2017, яким квартиру [ADDRESS] заповів своїй дружині [PERSON] (а.с.36). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.10.2019 [PERSON] залучено до участі у справі як позивача (а.с.59). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що вбачається з довідки № 1121 від 04.03.2017, виданої КК «Центр комунального сервісу» (а.с. 7). Підтвердженням сусідів та уповноважених осіб дільниці підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 2011 року (а.с. 8). Не зняття відповідачів з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснення позивачем своїх прав як власника квартири та перешкоджає йому розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідачі майже дев`ять років не користуються даним житловим приміщенням, не проживають в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили їм перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved