Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області про визначення місця проживання дитини і звільнення від сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 08 серпня 2012 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб, зареєстрований 16 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Крім того, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 26 липня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2012 року і до її повноліття. Проте, починаючи з вересня 2017 року [PERSON] проживає разом з позивачем за його адресою та позивач як батько повністю несе витрати на утримання та виховання дочки. Мати натомість не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дочки. Тому позивач і звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини за адресою його місця проживання та звільнення від сплати аліментів на користь матері. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд визначити місце проживання дитини та звільнити позивача від сплати аліментів. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася як судовими повістками так і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи в судове засідання також не з»явився, згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі. При ухваленні рішення поклався на розсуд суду та просив врахувати Висновок органу опіки та піклування Прилуцької міської ради та виключно інтересами дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження від 10 жовтня 2007 року, [PERSON] народилася [INFO] на її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). У відповідності до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26 липня 2012 року у цивільному провадженні №2/2517/1049/12 (справа №2517/6012/12), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2012 року і до її повноліття. Рішення набрало законної сили 08 серпня 2012 року (а.с.7). Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду від 08 серпня 2012 року у цивільному провадженні №2/2517/1169/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №301, розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача [PERSON] відновити на дошлюбне [PERSON]. Рішення набрало законної сили 21 серпня 2012 року (а.с.6). Проте, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] фактично мешкає за зареєстрованою адресою місця проживання батька [PERSON], а саме: [ADDRESS], разом з батьком, без реєстрації, що підтверджується як довідкою Комітету саморганізації населення №1 Центрального мікрорайону від 31 січня 2018 року за №024/1-09 №700 та Актом «Про фактичне проживання без реєстрації» від 31 січня 2008 року, складеним головою комітету саморганізації за участю свідків. Зокрема, встановлено, що за даною адресою [PERSON] проживає протягом шести місяців. Крім того, проживала за даною адресою і періодично по 2-3 місяці (а.с.10-11). Крім того, згідно довідки Прилуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №10 від 20 листопада 2017 року, [PERSON] бере участь у навчанні та вихованні дочки [PERSON], учениці 4 класу (а.с.12). У відповідності до Висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 03 березня 2018 року №02-16/941, встановлено, що [PERSON], [INFO] протягом тривалого часу проживала з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Проте, з вересня 2017 року [PERSON] постійно мешкає з батьком ([ADDRESS]). Службою у справах дітей встановлено наявність належних умов для проживання дівчинки. Батько позитивно характеризується, має постійний дохід, приділяє достатню увагу вихованню і навчанню [PERSON]. Він постійно відвідує школу, спілкується з учителями, бере активну участь у батьківських зборах, підтримує дружні стосунки з батьками класу. Було проведено спілкування з матір»ю дівчинки, проте остання належних висновків не зробила. [PERSON] продовжує проживати з батьком. При з»ясуванні думки, дівчинка підтвердила, що хоче проживати з батьком. Беручи до уваги вищезазначене, орган опіки та піклування Прилуцької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.29). Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. При цьому, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. ст.141 СК України). У відповідності до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.4,5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], вже протягом тривалого часу фактично проживає за місцем реєстрації батька [PERSON], який позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, достатній заробіток та належні умови проживання, та враховуючи, що дочка виявила бажання проживати з батьком, тому позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини саме за місцем проживання батька підлягають задоволенню. Крім того, при вирішенні позовної вимоги щодо припинення стягнення з позивача аліментів на утримання дочки, суд враховує, що ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, оскільки, судом встановлено, що неповлітня дитина [PERSON], [INFO], фактично проживає з батьком за адресою його місця проживання, і останній фактично несе витрати на утримання та виховання дитини, тому позовні вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved