Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на корсить Управління кошти в сумі 7918,80 грн для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] як одержувач тимчасової допомоги на сина [PERSON], [INFO], батько якого [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. За період з 01.04.2014 по 31.12.2015 р. [PERSON] було виплачено допомогу на загальну суму 7918,80 грн. Після спливу останнього строку призначення допомоги [PERSON] за продовженням її виплати до відділу соціальних допомог Управління не зверталася. Управлінням встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п. 12 Положення, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету, тому Управління звертається до суду з позовом про стягнення зазначених коштів. 05.04.2018 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 32-33). Представник позивача Фісенко Г. Г., який діє на підставі довіреності, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов він підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] як одержувач тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, а саме на сина [PERSON], [INFO] (а.с. 22-23). Відповідно до п. 8 та п. 9, ст. 181, глави 15, III розділу Сімейного кодексу України, Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року №189 та на підставі наданих документів з 01.04.2012 по 31.12.2015 [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Відповідно до цього Порядку [PERSON] на підставі її заяв (а.с. 6-12) та рішень Управління про призначення допомоги (а.с. 13-16) допомога була призначена на період з 01.04.2014 по 31.12.2015 (а.с. 22-23). Із доданих до позову копій довідок Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON], згідно матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-388/2000 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], не отримувала, на підставі чого, позивачем, за її заявами була нарахована тимчасова допомога (а.с. 17-21). Управлінням були здійснені заходи щодо встановлення місця проживання відповідача, згідно довідки відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до частин 8-9 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Згідно із ч. 10 ст. 181 СК України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. На виконання статті 181 Сімейного кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі Порядок), який визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога). Відповідно до пункту 2 Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до п. 6 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Відповідно до пункту 7 Порядку, тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи. Згідно п. 12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Судом встановлено, що Ленінським районним судом міста Харкова видано виконавчий лист № 2-388/2000 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.12.1999 до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з несплатою відповідачем аліментів на утримання дитини, на підставі заяв [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога на дітей. За вказаний вище період остання отримала допомогу у розмірі 7918 грн 80 коп. Суд вважає, що відповідач, як боржник за судовим рішенням про стягнення аліментів, зобов'язаний повно і своєчасно сплачувати аліменти на утримання дитини, та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» мав повідомляти державного виконавця про здійснені перекази та міг перевірити правильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в будь-який час і в разі незгоди з ним, оскаржити в установленому законом порядку. Рішення про призначення тимчасової допомоги отримувачу аліментів були прийняті на підставі довідок про неотримання аліментів від відповідача, виданих ВДВС, надання яких є обов'язковим відповідно до вимог п. 6 Порядку. Таким чином, відповідач у відповідності до положення Постанови КМУ від 22.02.2006 № 189 (п. 10), ч. 10 ст. 181 СК України зобов'язаний відшкодувати державі кошти витрачені на виплату тимчасової державної допомоги на дитину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь УПСЗН сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved