Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], та просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 329671,65 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 10189 грн. 84 коп., а також три проценти річних 2414, 68 грн., а всього 332\~186 грн. 02 коп. 22 серпня 2017 року позивач збільшив розмір позовних вимог у звязку з математичними уточненнями, та просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 329671,65 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 10189 грн. 84 коп., а також три проценти річних 2414, 68 грн., а всього 342274 грн. 17 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено умови договору позики в частині своєчасного повернення грошових коштів, що є предметом позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду письмове клопотання відповідно до якого просила розглядати справу без участі представника позивача за наявними у матеріалах справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 771. Згідно з умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 768575 грн., а позичальник зобовязався повернути суму грошових коштів до 01.04.2017 року. Грошові кошти отримані позичальником в повному обсязі до підписання договору. 19 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (дружина позичальника), [PERSON] був укладений іпотечний договір (з майновим поручителем), зареєстрованим в реєстрі приватного нотаріуса [PERSON] за № 768. Но виконання умов договору позики [PERSON] передала, а позивач прийняв в іпотеку належне [PERSON] нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. За домовленістю сторін предмет іпотеки оцінений в 446000,00 грн. Відповідно до позовної заяви відповідач в обумовлений строк до 01.04.2017 року борг не повернув, тому за домовленістю з [PERSON], в рахунок погашення частини боргу за договором купівлі-продажу вона передала [PERSON] квартиру, вартістю 446000,00 грн. Сума боргу в розмірі 322576 грн. позивачу не повернута. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, неналежне виконання відповідачем умов договору позики, в частині несвоєчасного його виконання, тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена як умовами укладеного між сторонами договору, так і вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 329671,65 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 10189 грн. 84 коп., а також три проценти річних 2414, 68 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Відповідач в судове засідання не зявився, будь-яких доказів того, що позика була повернута позивачеві суду не надав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення боргу є обґрунтованим, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 329671,65 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 10189 грн. 84 коп., а також три проценти річних 2414,68 грн., а всього 342274 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 3321,86 грн., з урахуванням збільшення позивачем позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 100,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved