Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу від 02 червня 2017 року № 005315 укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та [PERSON] з моменту його вчинення; застосувати до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» наслідки недійсності цього договору та стягнути 36810 грн. кошти які були ним сплачені за цим договором. Обгрунтовуючи позов позивач посилалась на порушення його прав оспорюваним правочином. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що договір укладений не правомірно та він порушує його права як споживача. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 2017 року між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та [PERSON] було укладено договір № 005315 фінансового лізингу щодо автомобіля «Шкода Октавія», що підтверджується договором та додатками до нього. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] сплатив адміністративний платіж на користь ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ТОВ «Євролізинг Україна» в розмірі 36810 грн., що підтверджується квитанцією. При наданні правової оцінки позовним вимогам по їх суті суд враховує наступне. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Між відповідачем та позивачем укладено договір фінансового лізингу добровільно, без будь-якого примусу, повноваження підписантів договору є належними і достатніми, всі обов'язкові за законом і суттєві умови сторони визначили в договорі, свою згоду із всіма умовами договору сторони договору посвідчили шляхом підписання власноручними підписами та скріплення печаткою юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей встановлених законом. До відносин пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлі - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлене законом. Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається в письмовій формі ; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі не додержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як вбачається з наявних матеріалів справи оскаржуваний договір не був нотаріально посвідчений, тому він є нікчемним та підлягає визнання недійсним з моменту його вчинення. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого адміністративного платежу в сумі 3681 грн. підлягають задоволенню, оскільки вказані кошти сплачені по вказаному договору , який в свою чергу є нікчемним. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved