Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що він є співвласником квартири [ADDRESS], яка належить позивачу та його дружині [PERSON] (третя особа) на праві спільної сумісної власності. Крім того, в зазначеній квартині зареєстровані позивач, третя особа та їх син - [PERSON] (відповідач у справі), однак з 2005 року відповідач звільнив в добровільному порядку зазначену вище квартиру та не проживає в ній протягом дев'яти років, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, сімейних відносин з позивачем та третьою особою не підтримує. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та третій особі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.10.2000 року (а.с.4). Відповідно до довідки форми №3 за №15721 від 06.06.2014 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та третя особа (а.с.5). Згідно з актами Житлово-експлуатаційної контори №3 КП «Житлосервіс «Приозерне» Оболонського р-ну м.Києва від 16.01.2014 року, від 22.04.2014 року та від 14.07.2014 року було встановлено, що у спірній квартирі відповідач не проживає (а.с.7-9). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved