Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, покликаються на те, що 19.06.2013 року передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 90000,00 грн., які відповідач позичила на побутові потреби та зобов'язалась повернути їй до 10.07.2013 року, що підтверджується розпискою від 19.06.2013 року. Просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 19.06.2013 року, яка становить 90000,00 грн. та 3% річних від суми боргу, за час прострочення сплати боргу, що становить 675,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити з наведених у такому підстав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, про причини своєї неявка суд не повідомила. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до розписки від 19.06.2013 року написаної власноруч відповідачем, [PERSON] позичила у [PERSON] 90000,00 грн. для вирішення побутових проблем та проблем та зобов'язалась повернути борг до 10.07.2013 року /а.с.5/. Оскільки відповідач, яка була належним повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась та не подала доказів про повернення боргу, суд надає віри твердженням позивача, що борг відповідачем не повернутий. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині повернення боргу в сумі 90000,00 грн.слід задовольнити. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, якщо провести наступний розрахунок: 90000,00 х 3% = 2700,00 грн., 2700,00 грн. х 12 місяців = 225 грн., 225 грн. х 3 місяці прострочення виконання зобов'язання становить 675,00 грн. Враховуючи вищенаведені розрахунки суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення підлягають до задоволення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому сума позовних вимог підлягає до стягнення, оскільки стверджена представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved