Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних втрат і 3 % річних, мотивуючи тим, що 27 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача грошову позику готівкою в сумі 25 000,00 гривень, про що надав розписку, складену відповідачем у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно усної домовленості та даної розписки, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу отриману позику з винагородою в розмірі 100,00 гривень до 28 лютого 2017 року. Проте, станом на момент звернення даного позову до суду, відповідач не повернув позивачу грошові кошти, згідно даної розписки. У зв'язку з наведеним позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти за договором позики у розмірі 28428,28 грн., які складаються з: - суми боргу в розмірі 25000,00 грн.; - суми винагороди в розмірі 100,00 грн.; - відсотків за користування чужими коштами, нарахованої за період з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. включно, в розмірі 1495,35 грн.; - 3% річних за період з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. включно в розмірі 344,50 грн.; - інфляційних втрат з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. в розмірі 1488,43 грн. Стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати в сумі 640,00 грн. Відповідно до вимог ст. 19, 274, 279 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних втрат і 3 % річних розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від укладеної у простій письмовій формі, [PERSON] дав розписку [PERSON], складену у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що отримав від нього грошову суму в розмірі 25 000,00 гривень. Зобов'язався повернути позику з винагородою в розмірі 100,00 гривень до 28 лютого 2017 року. (а.с. 4). Однак, як стверджує позивач грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті. Тобто, з викладеного вище вбачається, що відповідач починаючи з 27 грудня 2016 року продовжує користуватися грошовими коштами, що належать позивачу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошові кошти ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК). Обов'язки за договором позики виникають лише для однієї сторони - позичальника. Отримавши у власність передані позикодавцем гроші або речі, визначені родовими ознаками, позичальник зазвичай стає зобов'язаним повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов'язання може бути також встановлена неустойка. Частинами 1, 2 статті 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки відповідач добровільно не сплатив грошові кошти, а тому відповідно до розрахунку у [PERSON] виникла заборгованість перед [PERSON] на загальну суму 28428,28 грн., які складаються з: - суми боргу в розмірі 25000,00 грн.; - суми винагороди в розмірі 100,00 грн.; - відсотків за користування чужими коштами, нарахованої за період з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. включно, в розмірі 1495,35 грн.; - 3% річних за період з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. включно в розмірі 344,50 грн.; - інфляційних втрат з 01.03.2017 р. по 15.08.2017 р. в розмірі 1488,43 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач продовжує користуватися грошовими коштами, що належать позивачу, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, й з відповідача на його користь підлягає стягненню грошові кошти на загальну суму 28428,28 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» про виклик відповідача [PERSON] до суду у справі за позовом [PERSON] про стягнення боргу, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних втрат і 3 % річних, в сумі 300,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved