Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених злочином, в якій просить стягнути на його користь заподіяну матеріальні збитки, що виникли в результаті його злочинних дій, в розмірі 5231,49 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2010 року близько 20 год. 00 хв. [PERSON], маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, жорстоко побив його брата - [PERSON], який від отриманих ушкоджень помер в Богодухівській ЦРЛ [INFO] року. По даному факту Богодухівським ГУ МВСУ України в Х/о була порушена та розслідувана кримінальна справа, дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками ст.121 ч.2 КК України. Як зазначає позивач, злочинними діями йому було спричинено матеріальні збитки, а саме: у період з 29.03 по [INFO] року брат перебував на лікуванні в Богодухівській ЦРЛ, витрати на його лікування склали 1794,79 грн. Крім того [PERSON] було сплачено вартість поховання 200 грн. та вартість поминального обіду 3236,70 грн. Тобто, на думку позивача, загальна сума матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, складає 5231,49 грн. Також, [PERSON] зазначає, що зазнав значних моральних страждань, у зв»язку зі смертю близької людини - брата. Оскільки брат не мав своєї сім»ї, він фактично був членом його родини та із втратою брата [PERSON] відчуває душевні страждання, перебуває у депресивному стані, психічна напруга відобразилася на його фізичному стані. Моральну шкоду, спричинену йому, [PERSON] оцінює в 100 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд дійшов наступного. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10.03.2017 року встановлено, що [PERSON] 29 березня 2010 року, близько 20-00 год., знаходячись на території ВАТ «Р-СТІЛ», що розташоване по вул.Залізничній в м.Богодухові Харківської області, в ході сварки з [PERSON], наніс останньому два удари долонею руки по лівій стороні голови в області вуха та по верхній частині голови, заподіявши останньому фізичний біль, та почав відходити від [PERSON] Після чого, [PERSON], діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, не бажаючи та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті [PERSON], хоча повинен був і міг їх передбачити, побачивши, що [PERSON] біжить на нього, виставив в його напрямку коліно лівої ноги, в результаті чого [PERSON] наштовхнувся на коліно, вдарившись о нього животом. В результаті вказаних необережних дій [PERSON] отримав тілесні ушкодження - закриту травму живота у вигляді розриву тонкої кишки, з наявністю синців на передній черевній стінці в середньому відділі, що ускладнилося розвитком небезпечного для життя стану - загального фібринозно - гнійного перитоніту, який призвів до інтоксикації організму з синдромом поліорганної недостатності, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя, та від якого [INFO] року [PERSON] помер в Богодухівській ЦРЛ. Вказаною Ухвалою суду дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.119 КК України - вбивство, вчинене через необережність. Згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.119 КК України закрито, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв»язку із закінченням строків давності. З [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 200 грн. Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, обраний [PERSON] 12.04.2010 року - скасовано. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2018 року ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року відносно [PERSON] в частині цивільного позову скасовано та направлено кримінальне провадження в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що, згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 10.03.2017 року провина [PERSON], встановлена. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з визначених ст.ст. 1166, 1167 ЦК України загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, обов»язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності матеріальної та моральної шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв»язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Внаслідок злочинних дій [PERSON]. - [PERSON] перебував на лікуванні в Богодухівській ЦРЛ з 29.03 по [INFO] року. Як зазначає брат померлого - [PERSON], впродовж лікування він витрачав власні кошти на лікування, придбання ліків, відновлення здоров»я брата, після отриманих травм та загалом витратив 1794,79 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (т.1 а.с.43), в звя»зку з чим дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача вартості поминального обіду, в рахунок відшкодування матеріальних збитків, суд керується сстаттею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» якою визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Виходячи з викладеного вище, поминальні обіди, які відбувалися після поховання померлої, а також поминки, присвячені річниці пам»яті не відносяться до витрат, пов'язаних з похованням померлого, а тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими. Щодо витрат на саме поховання, то належним чином підтверджені витрати у розмірі 200 грн. (т.1 а.с.42), ця сума підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові /дружині/, батькам /усиновлювачам/, дітям /усиновленим/, а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Потерпілий [PERSON] є братом померлого [PERSON], однією сім»єю разом з ним не проживав, що підтверджується Довідкою -характеристикою, відповідно до якої [PERSON] проживав сам (т.1 а.с.49), тобто не відноситься до осіб, визначених в частині другій ст.1168 ЦК України, тому виходячи з норм закону моральна шкода на його користь стягненню не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial