Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.10.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс ОСЦПВВНТЗ №АА/3643773, за яким страховик зобов'язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 06.06.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вина відповідача у порушенні правил дорожнього руху, що мало пошкодження транспортних засобів та заподіяння матеріальних збитків, встановлена і підтверджується постановою Апеляційного суду Донецької області від 05.10.2012 року. Позивачем перераховано на користь [PERSON] суму в розмірі 5007 гривень 32 копійки. У зв'язку з вищенаведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму завданої матеріальної шкоди (в порядку регресу) в розмірі 5007 гривень 32 копійки, а також судовий збір 243,60 гривень. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.10.2011 року між [PERSON] та АТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/3643773. Згідно з даним договором страховик зобов'язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Термін дії договору з 31.10.2011 року по 30.10.2012 року. Постановою Апеляційного суду Донецької області №33/0591/95м/2012 від 05.10.2012 року була [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у адміністративній справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Постановою суду встановлено, що 06 липня 2012 року о 22:45 годині в районі кафе «Корал» по вулиці Кронштадтській в місті Маріуполі [PERSON], керуючи автомобілем DACIA LOGAN, державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п.10.1 ПДР України, в наслідок чого автомобілі отримала механічні пошкодження. Відповідно до положень частини четвертої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до платіжних доручень №142 від 01.02.2013 року та №223 від 22.02.2013 року, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено страхове відшкодування [PERSON] в сумі 5007 гривень 32 копійки на підставі полісу №АА/3643773 від 24.10.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також в ньому визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33) та підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, відповідні зміни до абзацу «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. У зв'язку з вищенаведеним, вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243,60 гривень, який також підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved