Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]\~ селищної ради Томаківського району\~ в особі виконавчого комітету про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщиниза заповітом, що відкрилася після смерті матері [PERSON], яка померла 15 липня 2013 р. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 15 липня 2013 року, в м. Дніпро Дніпропетровської області, померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт від 20 травня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 74, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яким усе своє майно заповідала йому. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, розміром 7,3991 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 030550. Позивач зазначає, що останні три роки [PERSON] проживала разом з ним, він за нею доглядав. На початку серпня 2017 року він звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], з наміром прийняти спадщину. Так як, спадкодавець [PERSON], на день смерті проживала разом з ним в м. Дніпро, позивач вважає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину, так як на день смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею. Проте, враховуючи ту обставину, що [PERSON] на день смерті не була зареєстрована за адресою проживання, та ним не надано нотаріусу відповідного документа, який підтверджує його постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то, відповідно ним було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. У звязку з чим листом за вих. № 1179/02-14 від 28.08.2017 року, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, в звязку з тим, що він тяжко хворів відповідно не мав змоги на протязі 2014 -2017 років приїхати в с-ще Томаківку для оформлення своїх спадкових прав. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних, не залежних від його волі та волевиявлення причин, а саме: як вбачається з наведених вище обставин та наданих документів вні добросовісно помилився, вважаючи що він з мамою на день її смерті проживали разом і він прийняв спадщину, та по причині його тяжкої хвороби він не міг виїхати з м. Дніпро для оформлення спадщини. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду також письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначено, що проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини, а саме: свідоцтвом про смерть /серії І-КИ № 714047/ спадкодавця, [PERSON], виданим повторно Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що остання дійсно померла 15.07.2013 р.; заповітом від 12.05.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 74, посвідченим секретарем виконавчого комітету Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, яким усе своє майно заповідала позивачу у даній справі. З матеріалів справи суд вбачає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, розміром 7,3991 гектарів, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 030550, копію якого додано до матеріалів справи. З довідки, наданою Головою квартального комітету № 34 Самарського району м. Дніпро вбачається, що останні три роки [PERSON] дійсно проживала разом з позивачем, який за нею доглядав. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] на день смерті не була зареєстрована за адресою проживання, та ним, відповідно до положень п.п. 3.21, 3.22 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, при цьому позивачем не надано нотаріусу відповідного документа, який підтверджує його постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то, відповідно позивачем було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини, що підтверджується листом за вих. № 1179/02-14 від 28.08.2017 року. На підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини позивач також надав суду наступні документи: довідки надані КЗ «Дніпропетровська шоста міська лікарня» ДОР», пенсійне посвідчення серії № [NUMBER], в якому зазначена його 3 група інвалідності. Крім того, з копії спадкової справи № 142/2017 суд вбачає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті \~[PERSON] окрім позивача ніхто не звертався. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред'явлення позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного, та

Outcome: approved