Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житлом, в якому зазначив,на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Московської районної ради м.Харкова позивачу належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку зареєстрований син позивача, - [PERSON], який з 2011 року забрав всі свої особисті речі та виселився добровільно із займаного житла до оселі його дружини за адресою [ADDRESS]. Таким чином, як стверджує позивач, відповідач не мешкає та не користується житлом в належному йому будинку понад шість років, добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку позивача відповідач не бажає. Оскільки відповідач в спірному домоволодінні не проживає, комунальні платежі не оплачує, виникають проблеми з надмірною сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього. Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS]. Від позивача до початку судового засідання надійшла заява, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, [PERSON] (а.с. 3). З довідки про склад сім'ї або осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні №498/159/17.03.2.14 від 16.08.2017 року (а.с.4), вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач. З наведеного в позові вбачається, що відповідачі фактично не проживають у спірній квартирі понад десять років, комунальні послуги не сплачують, з реєстраційного обліку не зняті. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що згідно наявної в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору вказаний збір сплачено в повному обсязі позивачем [PERSON] з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved