Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 15.03.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг по захисту інтересів позивача в суді по цивільній справі №2-1596/11 (справа №437/172/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з ДТП). На виконання умов цього договору позивачем було сплачено [PERSON], 4400,00 грн. за консультації та складання документів, відповідно до п.п.4.1. договору; 1600 грн., за представницькі дії в суді першої інстанції та 3600 грн. за представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції. 09.08.2012 року заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] були задоволені та стягнуто з [PERSON], 88480,46 грн. матеріальної шкоди; 10000,00 грн. - моральної шкоди; 1100,00 грн.- судові витрати по оплаті судового збору. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2013 року матеріальну та моральну шкоду зменшено до 38826,83 грн. та 1500,00 грн. відповідно. Таким чином, оскільки наведені рішення ухвалені на користь позивача, відповідно до ст..88 ЦПК України, просив стягнути зазначені суми з відповідача [PERSON] на відшкодування витрат на правовому допомогу. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані на законі; питання про відшкодування витрат на правову допомогу повинно було вирішуватись одночасно з вирішенням позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у справі №2-1596/11( №437/172/12) справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з ДТП; крім того, представник позивача [PERSON], [PERSON] не був допущений ухвалою суду до участі у справі у якості особи, яка має право на надання правової допомоги - представництво інтересів позивача в цивільному процесі здійснювалося на підставі довіреності, таким чином, оскільки надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат, понесені позивачем витрати по оплаті послуг представника не підлягають відшкодуванню відповідачем. Суд вислухав пояснення позивача та представника відповідача, дослідив документи, надані позивачем до позову; дослідив в судовому засіданні матеріали цивільної справи №2-1596/11( №437/172/12) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з ДТП. Судом встановлено, що інтереси позивача [PERSON] при розгляді цивільної справи №2-1596/11( №437/172/12) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з ДТП представляв [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( а.с. 90 т.1 справи №437/172/12). Представник позивача за довіреністю [PERSON] дійсно приймав участь в судових засіданнях та ним здійснювалися дії по представництву інтересів довірителя [PERSON], що підтверджується журналами судових засідань та заявами представника позивача, які є в матеріалах справи ( а.с.а.с.91; 92-95;101,102;103;121;153-154 ; 175,176; 187,188,198,199, 210,211, 279 в томі - 1; а.с.11,13,14,21, 22,28-30,103,105-106,130-131,136,137-140,142 том-2 справи №437/172/12). Відповідно до ч.1, 2 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. При розгляді справи №437/172/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв’язку з ДТП в суді першої інстанції та апеляційної інстанції позивач не заявляв суду клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі у якості особи, яка йому надає правову допомогу. Судом встановлено, що ухвала суду про допуск [PERSON] в якості особи, яка має право на надання правової допомоги позивачу, в матеріалах вищевказаної цивільної справи №437/172/12 відсутня. Крім того, згідно з наявними у цивільній справі №437/172/12 журналами судових засідань, [PERSON] брав участь у судових засіданнях у процесуальному статусі представника позивача. Тобто при розгляді цивільної справи №437/172/12, як в першій так і в апеляційній інстанції [PERSON] діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від позивача, в якій обумовлені його повноваження як представника. Зазначені обставини підтверджуються договором про надання юридичних послуг від 15.03.2012. №2-1596/11, укладеного між позивачем [PERSON] та СПД-ФО [PERSON], квитанціями про оплату послуг позивачем, доданих до позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Особу, яка надає правову допомогу, згідно положень ч.1 ст.47 ЦПК України віднесено до інших учасників цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Виходячи з норм діючого законодавства, дії [PERSON], які він здійснював в процесі судового розгляду цивільної справи №437/172/12, повинні розцінюватися як представництво інтересів позивача. Таким чином, оскільки надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат, понесені позивачем витрати по оплаті послуг представника не підлягають відшкодуванню відповідачем. Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Також, необхідно врахувати п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» : « У тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв’язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.» З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на правовому допомогу не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed