Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2018 року по справі №2/279/1030/18 за позивачем було визнано право власності на спадкове майно, серед іншого, у виді земельної ділянки загальною площею 5,89 га, яка розташована на території Горщиківської сільської ради Житомирської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №849151: кадастровий номер 1822381200:03:000:0033 (3,33 га), кадастровий номер 1822381200:03:000:0059 (0,54 га). 06.12.2018 року право власності було зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,541 га (запис №29293368), площею 2,0202 га (запис №29294381), площею 3,3298 га (запис №29291798) (позивач зазначає один кадастровий номер вказаних ділянок - 1822381200:03:000:0059). 18.03.2019 року позивач довідалась, що вказані ділянки самовільно зайняті невідомою особою. 20.05.2019 року з відповіді Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області довідалась, що обробіток земельної ділянки здійснює ТОВ «Острозька зернова компанія». 15.07.2019 року звернулась до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області зі скаргою щодо самовільного зайняття земельних ділянок, отримала відповідь, що особою, яка самовільно зайняла земельні ділянки, є ТОВ «Острозька зернова компанія». Позивач вважає, що розмір упущеної вигоди за використання земельних ділянок під вирощування соняшнику становить 15823 грн.. За послуги суб`єкта оціночної діяльності з визначення середньої вартості орендної плати було сплачено 450 грн.. Також позивач має понести додаткові витрати для відновлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості, що були пошкоджені відповідачем, в сумі 1100 грн.. Розмір моральної шкоди, завданої позивачеві самовільним зайняттям земельних ділянок, позивач оцінює в 3000 грн.. За надання правничої допомоги позивач сплатила 6000 грн. Просила : 1) заборонити відповідачеві користуватись належними їй на праві власності земельними ділянками площею 0,54 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0059, площею 2,0202 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0032, площею 3,3298 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0033; 2) стягнути з відповідача збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 15823 грн., понесені витрати на відновлення порушеного права в розмірі 450 грн., витрати, які необхідно понести на відновлення межових знаків в розмірі 1100 грн.; 3) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; 4) стягнути з відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу (6000 грн.). Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судові засідання не прибули. Відповідачем позовні вимоги не визнані, зазначено про те, що вказані позивачем земельні ділянки для їх обробітку було передано ПП «Черняхівська аграрна група», подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що належні позивачеві земельні ділянки відповідно до рішення Горщиківської сільської ради №488 від 01.08.2018 року «Про укладення договору на управління спадщиною» були передані в користування на правах оренди ПП «Черняхівська аграрна група», яка 22.11.2018 року зареєструвала право оренди на земельні ділянки, сплачувала третій особі орендну плату за користування ними. Про існування договору оренди позивач була обізнана. Оскільки земельні ділянки на території Горщиківської сільської ради орендуються декількома аграрними підприємствами, однак орендовані ними ділянки не знаходяться в одному масиві, такі товариства проводять обмін такими ділянками, що передбачено ЗУ «Про оренду землі». ПП «Черняхівська аграрна група» заявила відповідачеві претензію щодо використання спірних земельних ділянок, тому було проведено обмін таких ділянок на інші, орендну плату за які сплачував відповідач. Про право позивача відповідачеві стало відомо в травні 2019 року та його було повідомлено, що спірні земельні ділянку буде звільнено після збору врожаю. Орендна плата отримувалась третьою особою. На даний час спірні земельні ділянки звільнені, приведені в належний стан, відновлено межові знаки, про що повідомлено позивача, запропоновано укласти договір оренди. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що вважає договір №1/09/2019 обміну правами користування земельними ділянками від 16.04.2019 року недійсним в частині передачі прав на її земельні ділянки, оскільки на момент укладення такого договору було зареєстровано її право власності на них. Третя особа пояснень щодо позовних вимог не надала. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне : На підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2018 року по справі №279/1627/18 (провадження №2/279/1030/10) (чинне з 07.08.2018 року) позивач набула право власності на земельні ділянки площею 2,0202 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0032, площею 3,3298 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0033, площею 0,54 га кадастровий номер 1822381200:03:000:0059, які знаходяться на території Горщиківської сільської ради, в порядку спадкування майна [PERSON] , який помер [INFO] . Своє право на вказані ділянки позивач зареєструвала 04.12.2018 року. 20.05.2019 року позивач замовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), 20.05.2019 року складено акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання. 21.05.2019 року позивач звернулась з заявою до Горщиківської сільської ради про надання документів щодо укладення з ПП «Черняхівська аграрна група» договору оренди її земельної ділянки, що свідчить про те, що про існування такого договору позивач була обізнана. За результатами звернення позивача про незаконний обробіток належної земельної ділянки, пошкодження межових знаків підстав для здійснення кримінального провадження щодо ТОВ «Острозька зернова компанія» встановлено не було (відповіді Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області №9859/2082019 від 20.05.2019 р., №20684/2082019 від 28.10.2019 р.). Даних про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства суду не надано. В той же час, відповідачем надано докази про наступне: 01.08.2018 року (до набуття та реєстрації позивачем права власності на спірні земельні ділянки) Горщиківською сільською радою було прийнято рішення №488 «Про укладення договору на управління спадщиною», за яким ПП «Черняхівська аграрна група» були передані в оренду земельні ділянки померлих громадян, що були взяті під нагляд на охорону Горщиківської сільської ради Коростенського району. В складі таких земельних ділянок перебували і земельні ділянки, право власності на які позивач зареєструвала 04.12.2018 року. 22.11.2018 року (до реєстрації прав позивача) ПП «Черняхівська аграрна група» провела державну реєстрацію права оренди спірних земельних ділянок (інформація Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку). 09.04.2019 року ПП «Черняхівська аграрна група» звертається з претензією до відповідача щодо неправомірного використання земельних ділянок, які перебувають в оренді вказаного ПП, в числі яких знаходяться і спірні земельні ділянки, та пропонує укласти договір обміну самовільно зайнятих земельних ділянок та земельні ділянки, які перебувають в оренді відповідача. При цьому, ПП «Черняхівська аграрна група» зазначає про те, що нею сплачується орендна плата за використання орендованих земельних ділянок, які використовує відповідач. 16.04.2019 року ПП «Черняхівська аграрна група», ТОВ «Острозька зернова компанія» та ТОВ «Інвестагро бізнес груп» уклали договір №1/09/2019 року обміну правами користування земельними ділянками, за яким відповідач отримав право користування земельними ділянками на території Горщиківської сільської ради. 16.01.2020 року позивачем до матеріалів справи було долучено сформовану 15.01.2020 року інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий №1822381200:03:000:0032, яка в розділі «Деталізована інформація про інше речове право» містить дані про реєстрацію договору від 01.08.2018 року між Горщиківською сільською радою як орендодавцем та ПП «Черняхівська аграрна група» як орендарем. Строк дії вказаного договору визначено наступним чином: Договір укладено на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємцями на земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, але не більше ніж на 7 років з 01.08.2018 року. Вказане речове право було припинено 06.06.2019 року (відомості внесено до реєстру 10.06.2019 року) на підставі угоди про дострокове припинення договору оренди землі від 01.08.2018 року, виданої 07.05.2019 року Горщиківською сільською радою. Враховуючи таку наявну в справі інформацію, суд дійшов висновків про наступне: Після смерті спадкодавця позивача 28.07.2012 року та до реєстрації 04(06).12.2018 року позивачем свого права спірні земельні ділянки мали статус неоформленої спадщини, не мали титульного власника. Їх охорону, як спадкового майна, здійснював територіальний орган місцевого самоврядування - третя особа, яким 01.08.2018 року спірні земельні ділянки було передано в оренду ПП «Черняхівська аграрна група», яка 16.04.2019 року право користування ними передала відповідачеві. Як свідчать матеріали справи, про своє право на спірні земельні ділянки позивач заявила лише 21.05.2019 року, звернувшись з заявою до третьої особи, зміст якої свідчить про її обізнаність про передачу земельних ділянок в оренду. Даних про те, що про своє право позивач повідомила орендаря (ПП «Черняхівська аграрна група»), матеріали справи не містять. Інформація про припинення договору оренди земельної ділянки кадастровий №1822381200:03:000:0032 (можливо і двох інших, інформація про що не подана) внесена до реєстру 10.06.2019 року. Доказів про те, що після отримання інформації про перебування земельних ділянок в оренді ПП «Черняхівська аграрна група» або користуванні відповідача, позивач заявила вказаним суб`єктам про своє право на земельні ділянки, висувала претензії з приводу безпідставного чи протиправного користування ними, вимагала отримання оплати за таке користування, суду не подано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач до 17.05.2019 року (звернення позивача до Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області) не був обізнаним про право позивача на земельні ділянки, які перебували в його користуванні на підставі Договору про обмін від 16.04.2019 року. Вказані обставини позивачем не спростовані. Оцінюючи правомірність користування відповідачем належними позивачеві земельними ділянками, суд керується положеннями Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року зі змінами №161-XIV (далі: Закон), відповідно до ст.4 ч.5 якого орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною; згідно ст.8-2 ч.1 вказаного закону власники та орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом взаємного укладання між ними договорів оренди, суборенди відповідних ділянок, укладення договору суборенди у такому разі не потребує згоди орендодавця, при цьому орендар залишається відповідальним перед орендодавцем за виконання договору оренди; ст.19 ч.3 передбачено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років; ст.19 ч.6 визначає, що особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку земельну ділянку в оренду на строк, передбачений цією статтею, без права на поновлення договору оренди землі; ст.31 ч.5 Закону передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. (повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку). Положення ст.19 ч.7 Закону поширюються на ті випадки, коли строк дії договору оренди землі, що не містить умови про його поновлення, закінчився у день або після смерті орендодавця. За такої умови договір за заявою орендаря поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, яка (заява) має бути подана до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно протягом одного місяця з дня, коли орендарю стало відомо про смерть орендодавця. З моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку, передану в оренду особою, яка управляє спадщиною, або державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за рішенням суду про визнання спадщини відумерлою договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Отже, відповідач правомірно набув право використання земельних ділянок, право на які позивач набула в серпні 2018 року, зареєструвала це право в грудні 2018 року, під час реєстрації права мала можливість довідатись про те, що земельні ділянки перебувають в оренді, однак про своє право орендаря в установленому порядку та в установлений строк не повідомила, жодних дій, спрямованих на отримання оплати за їх використання, не вчиняла. На час судового розгляду позивачем не спростовано твердження відповідача про звільнення належних їй земельних ділянок та їх приведення в попередній стан, в т.ч. відновлення межових знаків. Оскільки позивачем не доведено протиправність дій відповідача щодо використання належного їй майна, то недоведеними є і вимоги щодо грошової компенсації такого використання. За таких обставин, положення законодавства, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог (ст.152, 156 ЗК України, ст.22, 386 ЦК України), застосуванню до спірних правовідносин не підлягають. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed