Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м. Вінниця, вул. А.Янгеля, 93/14 та на її імя відкритий особовий рахунок № 400420551. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та «Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. За зазначеними договірними відносинами постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за спожиті послуги, в добровільному порядку сплатити борг відмовляється, чим порушує вимоги чинного законодавства. Відповідно до довідки про споживання за період з січня 2015 року по лютий 2018 року по особовому рахунку № 400420551 за споживачем значиться заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8757,51 грн. 16.02.2018 року за № СО-51-1035 позивачем направлено вимогу споживачу про наявність та необхідність сплати заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м. Вінниця, вул. А.Янгеля, 93/14 та на її імя відкритий особовий рахунок № 400420551 (а.с. 9). Відповідач проживає за адресою: [INFO] (а.с. 8, 25), та забезпечується послугами електричної енергії, що надаються ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі». Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Порушуючи вимоги «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року та Закону України «Про електроенергетику», станом на лютий 2018 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 8757,51 грн. (а.с. 10-12). На адресу відповідача направлялись попередження про необхідність погашення заборгованості по сплаті за послуги з постачання електроенергії, які нею залишені без реагування (а.с. 14-17). Згідно із ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за спожиту електроенергію, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved