Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.11.2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 8486,55 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до угоди, погашення заборгованості здійснюється щомісяця з 01 по 25 число кожного місяця, [PERSON] надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач в порушення зазначених умов договору зобовязання за вказаним договором не виконала. Станом на 16.02.2017 року прострочена заборгованість склала 22513,13 гривень, з яких: -8286,77 гривень заборгованість за кредитом; -2,57 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; -9281,16 гривень заборгованість за пенею та комісією; -4942,63 гривень штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати взяте на себе зобовязання, тому виник даний спір. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.11.2013 року, де позичальником є відповідач [PERSON], яка згідно вказаного договору зобовязувалася повернути кредит та несе відповідальність за порушення умов кредиту; розрахунок заборгованості; копія заяви позичальника, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що обґрунтований вимогами ст.ст. 526, 527, 530, 549, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема ... сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На час подання позовної заяви заборгованість за кредитом на користь кредитора відповідачем не погашена. В той же час, позовні вимоги в частині стягнення штрафу, а саме його фіксованої частини в розмірі 4942,63 гривень, не можуть бути задоволені. Так, частина 2 ст. 549 ЦК України визначає, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Фіксована частина штрафу визначена в сумі 4942,63 гривень не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в звязку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1248,80 грн. виходячи з розрахунку 22513,13 грн. 100%, 17570,50 грн. 78,05% (1248,80 грн.). З наведеного вбачається, що наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди (комісії) за обслуговування кредитної заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial