Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа : ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення заподіяної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.01.2014 року о 07 годині 50 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21013 н/з [NUMBER], на вул. Г. Сталінграду в районі е/о № 316, виїжджаючи з обочини на проїзну частину вул. Г. Сталінграду скоїв зіткнення з рухавшимся з ліва по вул. Г. Сталінграду автомобілем д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В наслідок ДТП т/з пошкоджено, тілесні ушкодження отримала пасажир [PERSON] Данні обставини зафіксовані в адміністративному матеріалі відносно водія [PERSON], а саме в протоколі серії АБ2 № 819731 та встановлені в судовому засіданні по справі № 200/2585/14-п (провадження № 3/191/304/14). 08.04.2014 року Синельниківським міськрайонним судом у зв'язку з розбіжностями в по батькові Відповідача вказаних в паспорті та протоколі, що був складений під час оформлення ДТП, було закрито адміністративну справу, однак це не позбавляє позивача, як власника транспортного засобу, якому була причинена шкода, звернутися до суду за захистом свого порушеного права в порядку цивільного судочинства. У відповідача по справі [PERSON] не збігаються по батькові вказане в паспорті « [PERSON]» та по батькові вказане в водійському посвідченні «[PERSON]», але це одна і та сама особа, і саме ця особа скоїла ДТП 23.01.2014 року, та відображена в протоколі серії АБ2 № 819731 як [PERSON]. Сам водій [PERSON] не заперечує своєї участі у згаданій дорожньо-транспортній пригоді, і не оспорював зафіксовані обставини справи. В результаті скоєного відповідачем 23.01.2014 року ДТП, автомобілю, який належить позивачу на праві власності була завдана шкода. Для оцінки завданої йому матеріальної шкоди, позивач звернувся до судового експерта [PERSON] та отримав Висновок експертного дослідження автотоваровіда № 33/14А по визначенню матеріальної шкоди заподіяної власнику транспортного засобу. Згідно висновку судового експерта встановлені наступні характер та об'єм пошкоджень : крило праве переднє, обліцовка правих передніх фар, решітка радіатора права, бампер передній, угол правого переднього бампера, порушено проєм капота, капот деформований, панель передка, поперечна верхня рама радіатора, рамка правих передніх фар, бризговик правого переднього крила, двері праві передні. Матеріальна шкода, що причинена власнику автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 9497,43 грн. За послугу з підготовки експертного висновку позивачем, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 33 від 28.05.2014 року, сплачено 500,00 гривень. Крім того, позивач переніс фізичні і душевні страждання в зв'язку з протиправними діями відповідача. В результаті скоєного ДТП, та небажання винуватця - відповідача добровільно відшкодувати причинені збитки, позивач вимушений витрачати час та здоров'я, та нести додаткові витрати, переживати усілякі неприємності від необхідності повертати збитки від причиненої шкоди. А плутанина в документах відповідача зіграла йому на руку. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 1000 гривень. Таким чином загальна сума заподіяної мені шкоди становить: 9497,43 + 500 + 1000 = 10997,43 гривень. У зв'язку з цим, позивач просить встановити факт належності [PERSON] водійського посвідчення на ім'я «[PERSON]», а також стягнути з відповідача суму заподіяної шкоди в розмірі 10997,43 грн.. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак до його початку надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Будучи допитаним в попередньому судовому засіданні відповідач пояснив, що позовні вимоги він визнає частково. Не згоден з сумою 500 грн. за проведення експертизи, так як експерта наймав позивач. Також не згоден з цінами на запчастини згідно експертного висновку, оскільки вони є завищеними. Розмір моральної шкоди визнав. До страхової компанії в письмовому вигляді не надавав повідомлення про ДТП. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи № 200/2585/14-п, та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.04.2014 року, 23.01.2014 року о 07 годині 50 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21013 н/з [NUMBER], на вул. Г. Сталінграду в районі е/о № 316, виїжджаючи з обочини на проїзну частину вул. Г. Сталінграду скоїв зіткнення з рухавшимся з ліва по вул. Г. Сталінграду автомобілем д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В наслідок ДТП т/з пошкоджено, тілесні ушкодження отримала пасажир [PERSON]. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП. Даною постановою провадження по справі у відношенні [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю події в діях у невстановленої особи, передбаченого ст..124 КУпАП, оскільки прізвище та ім'я по батькові правопорушника згідно паспорту пишеться як « [PERSON]», а в протоколі зазначено «[PERSON]». Згідно копії посвідчення водія серія [NUMBER], прізвище, ім'я по батькові відповідача зазначено як « [PERSON]». В паспорті громадянина України серія [NUMBER] та в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище, ім'я, по-батькові відповідача зазначено як «[PERSON]». Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Розбіжності в по батькові відповідача «[PERSON]» та «[PERSON]» виникли під час складання правовстановлюючого документу - водійського посвідчення серія [NUMBER], виданого 06.07.1996 року ОРЕВ УДАІ в Дніпропетровській області, а тому необхідно вірно вважати по батькові відповідача «[PERSON]», як це зазначено в паспорті громадянина України та інших документах, що також не заперечувалось відповідачем. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги в частині встановлення факту належності [PERSON] водійського посвідчення на ім'я «[PERSON]» задовольнити в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Що стосується позовних вимог про стягнення суми заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 9497,43 грн., та суми моральної шкоди в сумі 1000 грн., то суд прийшов до наступного висновку. З копії технічного паспорту автомобіля ВАЗ 21063 вбачається, що його власником є [PERSON]. Згідно висновку експертного дослідження авто товарознавця № 33/14А від 28.05.2014 року, матеріальні збитки, які заподіяні власнику автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 9497,43 грн. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 33 від 28.05.2014 року [PERSON] заплатив за висновок експертного дослідження № 33/14А 500,00 грн. Відповідно до Полісу № АС/6844762 від 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником є [PERSON], [INFO]. Страхова сума на одного потерпілого : за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 250000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн.. Розмір франшизи - 1000 грн. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків передбачені ст. 11 ЦК України. Так, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Отже, аналізуючи вищевказані норми закону, для відшкодування відповідачем матеріальної та моральної шкоди, завданої майну потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, не є обов'язковим наявність судового рішення щодо встановлення вини відповідача. Крім того, судом не було встановлено, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого та що відповідач повідомляв в письмовому вигляді страховика про скоєне ДТП. За таких обставин матеріальна та моральна шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в фізичних та душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням його автомобіля. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, та враховуючи згоду відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000 гривень. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9497,43 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. необхідно задовольнити повністю, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Доводи відповідача щодо завищення експертом цін на запчастини є безпідставними, так як жодного належного доказу суду надано не було. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн. та у вигляді витрат, пов'язаних із залученням експерта в розмірі 500 грн.. На підставі викладеного та ст.ст. 11, 23, ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, п.4, 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved