Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 листопада 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис за № 1047. Вони з відповідачкою мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою втрачено почуття любові та поваги, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з лютого 2016 року, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання 21 жовтня 2016 року не з'явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою (а.с. 20). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 21 жовтня 2016 року не з'явилася, згідно поданої заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с. 21). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 2009 року, що зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1047 (а.с. 8), в період якого у них народилась дитина: донька [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого 2016 року. Спір про поділ майна, стягнення аліментів та місце проживання дитини на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з лютого 2016 року та до цього часу не поновили їх, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 21). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved