Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання виконати рішення суду про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року визнано недійсним та скасовано наказ ВАТ «Завод Дніпропрес» №181к від 8 липня 2011 року про звільнення [PERSON] з посади токаря-розточувальника 5 розряду як незаконний; поновлено [PERSON] на роботі у ВАТ «Завод «Дніпропрес» на посаді токаря-розточувальника 5 розряду; стягнуто з ВАТ «Завод Дніпропрес» на користь позивача 22204,42 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500,00 грн. моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць в розмірі 2523,23 грн., та 27.02.2012 року в цій частині видано виконавчий лист. Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2012 року залишено без змін. 30.12.2008 року Господарським судом Дніпропетровської області була порушена справа №Б15/365-08 про банкрутство ВАТ «Завод «Дніпропрес» та згідно з ст.12,14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (що не поширюється на заробітну плату), формується комітет кредиторів та формуються грошові вимоги кредиторів. 28.02.2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №31658042 по Виконавчому листу № 2-4828/11 від 27.02.2012 року, а 12.03.2012 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ст.49 закону України «Про виконавче провадження». Арбітражний керуючий [PERSON] листом від 23.04.2012 року також відмовився виконувати рішення АНД райсуду від 27.02.2012 року та повернув виконавчий лист до АНД райсуду суду, який до адресата так і не дійшов. 03.07.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист в частині виплати [PERSON] середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 22704,42 грн., а також 500,00 грн. моральної шкоди.. 27.06.2012 року позивач звернувся до арбітражного керуючого [PERSON] із заявою про виконання рішення суду. 05.07.2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №33376436 по виконавчому листу № 2-4828/11 від 03.07.2012 року, та 16.07.2012 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ст.49 закону України «Про виконавче провадження». Оскільки рішення суд так і не було виконане та виконавчий лист до АНД суду не повернувся, тому за заявою позивача 22.01.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа від 27.02.2012 року № 401/13607/12 (6/401/306/12) в частині негайного поновлення на роботі [PERSON] та виплати середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 2523,23 грн.. Постановою Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 23.01.2013 року було відкрито виконавче провадження №36377443 по виконавчому листу №401/13607/12 (6/401/306/12) від 22.01.2013 року, та 20.02.2013 року знову винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.49 закону України «Про виконавче провадження». У подальшому позивач оскаржував дії державного виконавця та арбітражного керуючого [PERSON], однак це також не посприяло виконанню рішення АНД районного суду від 27.02.2012 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу вказане рішення так і не виконане, тому позивач просив суд зобов'язати відповідача ВАТ «Завод «Дніпропрес» виконати вказане рішення суду, згідно з яким: [PERSON] поновити на роботі у ВАТ «Завод «Дніпропрес» на посаді токаря-розточувальника 5 розряду; стягнути з ВАТ «Завод Дніпропрес» на користь позивача 22204,42 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500,00 грн. моральної шкоди. Окрім цього, [PERSON] також просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виконання рішення суду, що на час розгляду справи становить 68 631 грн.85 коп.. В ході розгляду справи позовні вимоги про зобов'язання ВАТ «Завод «Дніпропрес» виконати рішення АНД райсуду від 27.02.2012 року про поновлення [PERSON] на роботі, вчинивши відповідний запис у його трудовій книжці, за заявою позивача судом було залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та додатково пояснив, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2011 р. у справі №Б15/365-08 Відкрите акціонерне товариство «Завод «Дніпропрес» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 1 рік до 12.07.12 року. Ліквідатором ВАТ «Завод «Дніпропрес» призначено арбітражного керуючого [PERSON]. Зазначеною постановою суд зобов'язав ліквідатора здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2013 р. у справі №Б15/365-08 продовжено строк ліквідаційної процедури ВАТ «Завод «Дніпропрес» та повноваження ліквідатора до 15.04.2014 року. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Згідно з п.1 ч.І ст.40 Кодексу законів про працю, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Ст. 49 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. 14.07.2011 року ліквідатором, відповідно до вимог законодавства України про працю, усіх працівників ВАТ «Завод «Дніпропрес» було письмово попереджено про їх звільнення 19.09.2011 року. Дані юридичні факти встановлені ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012 року у справі №Б15/365-08. Таким чином, у зв'язку з банкрутством підприємства, ліквідатором були дотримані вимоги законодавства України про працю щодо персонального письмового попередження працівників банкрута, та дотримання строків їх попередження. На момент відкриття ліквідаційної процедури та звільнення працівників банкрута [PERSON] не перебував з підприємством у трудових відносинах, а отже не був попереджений ліквідатором про звільнення. У липні 2011 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ВАТ «Завод «Дніпропрес» про визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково: поновлено [PERSON] на роботі, стягнуто з ВАТ «Завод «Дніпропрес» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 22 204. 42 грн. та моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежів за один місяць в розмірі 2523, 23 грн. допущено до негайного виконання. 12.03.2012 року головним державним виконавцем Пасовою О.О. Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-4828/11 від 27.02.2012 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в порядку п.7 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», були направлені на адресу ліквідатора. 23.04.2012р. ліквідатором було повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська без виконання виконавчий лист №2-4828/11 від 27.02.2012 року та копію постанови про закінчення виконавчого провадження з посиланням на те, що законодавством не передбачено порядок поновлення на роботі вивільнених працівників і ліквідатор не наділений повноваженнями на прийом на роботу в ліквідаційній процедурі. Будь які інші виконавчі документи щодо поновлення позивача на роботі, на адресу відповідача не надходили. Таким чином, відповідачем було виконано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2012 року в частині поновлення на роботі. Відповідач зазначає, що законодавство України про працю, а саме ст. 2401 КЗпП, передбачає, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Дана правова позиція також викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України№9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», де зазначено, що у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправомірним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу. Одночасно суд визначає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012 року у справі №Б15/365-08 при розгляді вимог гр. [PERSON] про поновлення на роботі зазначено, що ліквідатор ВАТ «Завод «Дніпропрес» арбітражний керуючий [PERSON] діяв в межах і в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2012 року у справі №Б15/365-08 вимоги [PERSON] щодо стягнення грошових сум у розмірі 22 204, 42 грн. та 500, 00 грн. визнані з включенням до реєстру вимог кредиторів. Таким чином, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27.02.2012 року виконане у повному обсязі. З цих підстав представник відповідача просив відмовити [PERSON] у позовних вимогах у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року визнано недійсним та скасовано наказ ВАТ «Завод Дніпропрес» №181к від 8 липня 2011 року про звільнення [PERSON] з посади токаря-розточувальника 5 розряду як незаконний; поновлено [PERSON] на роботі у ВАТ «Завод «Дніпропрес» на посаді токаря-розточувальника 5 розряду; стягнуто з ВАТ «Завод Дніпропрес» на користь позивача 22204,42 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500,00 грн. моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць в розмірі 2523,23 грн., та 27.02.2012 року в цій частині судом видано виконавчий лист. Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2012 року залишено без змін. 30.12.2008 року Господарським судом Дніпропетровської області була порушена справа №Б15/365-08 про банкрутство ВАТ «Завод «Дніпропрес» та згідно з ст.12,14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (що не поширюється на заробітну плату), формується комітет кредиторів та формуються грошові вимоги кредиторів. 28.02.2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №31658042 по Виконавчому листу № 2-4828/11 від 27.02.2012 року, а 12.03.2012 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ст.49 закону України «Про виконавче провадження». 03.07.2012 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист в частині виплати [PERSON] середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 22704,42 грн., а також 500,00 грн. моральної шкоди.. 27.06.2012 року позивач звернувся до арбітражного керуючого [PERSON] із заявою про виконання рішення суду. 05.07.2012 року Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №33376436 по виконавчому листу № 2-4828/11 від 03.07.2012 року, та 16.07.2012 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ст.49 закону України «Про виконавче провадження». За заявою позивача 22.01.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа від 27.02.2012 року № 401/13607/12 (6/401/306/12) в частині негайного поновлення на роботі [PERSON] та виплати середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 2523,23 грн.. Постановою Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 23.01.2013 року було відкрито виконавче провадження №36377443 по виконавчому листу №401/13607/12 (6/401/306/12) від 22.01.2013 року, та 20.02.2013 року знову винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог п.2 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. Відповідно до постанови Господарського суду Дніпропетровської області ліквідатором ВАТ «Завод» Дніпропрес» призначено арбітражного керуючого [PERSON] і таким чином, виконавче провадження підлягало закінченню на підставі п.7 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ правомірно був направлений на адресу арбітражного керуючого, для вирішення про подальший порядок виконання зазначеного рішення. У подальшому позивач оскаржував дії державного виконавця та арбітражного керуючого [PERSON]. На теперішній час рішення рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року не виконане, про що свідчить відсутність будь-яких записів у трудовій книжці [PERSON], що суперечить посиланням відповідача на вимоги ст.2401 КЗпП України та спростовує його висновки стосовно виконання рішення суду від 27.02.2012 року в частині поновлення [PERSON] на роботі. Ухвалою суду від 25.06.2014 року позовні вимоги про зобов'язання ВАТ «Завод «Дніпропрес» виконати рішення АНД райсуду від 27.02.2012 року про поновлення [PERSON] на роботі, вчинивши відповідний запис у його трудовій книжці, судом було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Як вбачається з листа ліквідатора ВАТ «Завод «Дніпропрес» [PERSON] (а.с.65) після отримання вказаних виконавчих листів ліквідатором були включені до І черги реєстру вимоги кредитора [PERSON] на суму 22 204,42 грн. 91 коп. - середній заробіток за час вимушеного прогулу та до ІУ черги вимоги кредиторів його вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 грн.. Згідно зі ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. Згідно до ч.3 цієї статті у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. Відповідно до ч.1 ст.23 цього Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута. Відповідно до положень вказаного Закону з часу прийняття рішення про визнання юридичної особи банкрутом припиняються повноваження керівних органів банкрута і покладаються на ліквідатора, який є керівним органом підприємства, а отже він наділений правами стосовно ведення господарської діяльності, розпорядження майном та грошовими коштами, в тому числі з питань прийняття на роботу та звільнення, що ним вчиняється шляхом видання наказів та розпоряджень. А звідси ліквідатор [PERSON], як орган управління підприємством, з яким позивач не перебуває в трудових відносинах, не може вважатись належним відповідачем, враховуючи також і те, що особа ліквідатора за певних обставин може бути змінена судовим рішенням. Також судом у даній справі як і судами при розгляді інших справ встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах саме з ВАТ «Завод «Дніпропрес», працював на посаді токаря-розточувальника 5 розряду, був незаконно звільнений, а згодом поновлений на роботі, на виконання рішення про його поновлення на роботі був виданий виконавчий лист, який був переданий ліквідатору, що передбачено чинним законодавством. Як вбачається, вимоги позивача фактично стосуються ВАТ «Завод «Дніпропрес», а здійснення чи виконання таких вимог у разі їх задоволення повинно здійснюватись відповідачем через свій орган управління, яким є ліквідатор. Оскільки саме підприємство є боржником перед позивачем, на роботі саме у ВАТ «Завод «Дніпропрес» за рішенням АНД райсуду від 27.02.2012 року повинен бути, але до теперішнього часу не поновлений [PERSON], тому саме на роботодавця покладається обов'язок чинним трудовим законодавством по веденню трудових книжок і вчинення в них записів, при цьому технічні питання щодо вчинення таких записів за загальним правилом не відносяться до компетенції безпосередньо до органу управління, а здійснюються уповноваженими на те особами. Окрім цього, ст. 2401 КЗпП України передбачений порядок прийняття рішень органом, що розглядає трудові спори, у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації. При розгляді даної справи встановлено, що ВАТ «Завод «Дніпропрес» на час розгляду справи не є ліквідованим, дані про реєстрацію вказаної юридичної особи з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не виключено.. Відповідно до ст.236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглянув трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. З метою відновлення трудових прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з ВАТ «Завод «Дніпропрес» на його користь середню заробітну плату за період невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2012 року середній заробіток за час затримки виконання рішення в сумі 69 631 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот тридцять одну) гривню 85 копійок. З відповідача підлягає стягненню 696 гривень 31 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved