Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.01.2010 року між Державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей сервісу» в особі директора [PERSON], що діє на підставі статуту та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення. Згідно п.1.1. договору, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування житлове приміщення, що складається з кімнати (частини) кімнат(и) за номером (жил. 27,9 м2), (заг. площа 41,29 м2) та знаходиться на 9 поверсі (2 секція, кімната № 4) будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 131. За користування житлом наймач сплачує плату у розмірі 0,65 грн. за 1 м.кв. на місяць, починаючи з дати підписання договору. Гуртожиток, розташований по вул. Комічна 131 в м. Запоріжжі, призначений для проживання в період навчання іногородніх студентів, слухачів, дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності у них іншого місця проживання. Вільні кімнати в гуртожитках можуть надаватися в тимчасове користування іншим особам на підставі рішення комісії з питань обліку і розподілу житловим приміщень гуртожитку ДНЗ «Запорізький ПЛС». [PERSON] була надана вищезазначена кімната в гуртожитку ДНЗ «Запорізький ПЛС» у звязку із письмовим зверненням управління ДДУ ПВП в Запорізькій області від 04.01.2010 року(кінцевий термін дії договору 31.12.2010 року). Відповідач у трудових відносинах чи інших стосунках із навчальним закладом не перебував, рішення про надання йому жилої площі адміністрацією ДНЗ «Запорізький ПЛС» не приймалося, ордер на проживання не видавався, а тому, [PERSON] не підпадає під категорію осіб, які перелічені в ст. 127 ЖК України. Після закінчення строку дії договору адміністрація ДНЗ «Запорізький ПЛС» неодноразово звертався до [PERSON] з питанням укладення договору найму житлового приміщення, однак відповідач ухиляється від вирішення цього питання, а тому вбачається, що з 01.01.2011 року відповідач проживає у вказаному гуртожитку без правових підстав. З 04.01.2010 року і по теперішній час кімната знаходиться у користуванні відповідача, за цей період проведені розрахунки по оплаті за комунальні послуги і проживання у гуртожитку. На кінець серпня 2016 року за [PERSON] наявна заборгованість по оплаті за користування житлом і житлово-комунальним послугам у сумі - 120613 грн. 75 коп. Станом на сьогоднішній день спірна кімната не повернена належному власнику, заборгованість існує і вона не погашена в рамках виконавчого провадження, а тому вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за проживання в гуртожитку та надані комунальні послуги в розмірі 12\~613 грн. 75 коп., виселити [PERSON] з житлового приміщення кімнати № 4, розташованої на 9 поверсі 2 секції гуртожитку без надання іншого приміщення, стягнути понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2013 року - будівля літ. А-9, обєкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 131, будівля гуртожитку літ. А-9 перебуває у власності Держави в особі Верховної ради (на праві оперативного управління ДНЗ «ЗПЛС»),код ЄДРПОУ: 200495280,країна реєстрація: Україна. ДНЗ «Запорізький ПЛС» є балансоутримувачем і саме заклад здійснює оплату комунальних послуг, а саме: сплачує вартість відпуску води та прийому стоків ДКП «Водоканал»; сплачує вартість споживчої теплової енергії; сплачує вартість поставленої електроенергії ПАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с. 7-12). 04.01.2010 року між Державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей сервісу» в особі директора [PERSON], що діє на підставі статуту та [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення (а.с. 13). Згідно п.1.1. договору, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування житлове приміщення, що складається з кімнати (частини) кімнат(и) за номером (жил. 27,9 м2), (заг. площа 41,29 м2) та знаходиться на 9 поверсі (2 секція, кімната № 4) будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 131. Відповідно до п. 1.2. договору від 04.01.2010 року строк найму 12 місяців. Згідно п. 4.9. договору, наймач зобовязаний своєчасно вносити плату за житло. Відповідно до п. 5.1. договору, за користування житловим приміщенням наймач сплачує плату за користування житлом у розмірі 0,65 грн. за 1 м.кв. на місяць, починаючи з дати підписання договору. Поселення [PERSON] відбулося на підставі цивільно-правового договору, який було укладено строком - 1 рік. Кінцевий термін його дії було визначено до 31.12.2010 року. Після укладення вищевказаного договору відповідач частково здійснював оплату за тимчасове проживання у гуртожитку і за комунальні послуги. Відповідно до службової записки коменданта гуртожитку ДНЗ «Запорізький ПЛС» [PERSON] від 12.11.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає у вказаному приміщенні, плату за житло не вносить, не бажає укласти договір оренди житлового приміщення (а.с. 17). Після закінчення строку дії вищезазначеного договору адміністрація ДНЗ «Запорізький ПЛС» неодноразово звертався до [PERSON] з питанням укладення договору найму житлового приміщення, однак відповідач ухилявся від вирішення цього питання вбачається, що з 01.01.2011 року відповідач проживає у вказаному гуртожитку без будь-яких правових підстав. При цьому, не сплачував і не сплачує позивачеві кошти за проживання і комунальні послуги, має заборгованість. З моменту укладення договору і по теперішній час кімната знаходиться фактично у користуванні відповідача, за цей період проведені розрахунки по оплаті за комунальні послуги і проживання у гуртожитку. На кінець серпня 2016 за [PERSON] наявна заборгованість по оплаті відповідних розрахунків за користування житловим приміщенням і житлово-комунальними послугами у сумі 12613 грн. 75 коп. (а.с. 18-19) У відповідності до ст. 127 ЖК України та п.2 розділу 1 примірного положення «Про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. [PERSON] ордер не видавався, а тому відповідач без правових підстав проживає у житловому приміщенні і не відноситься до жодної із вищезазначених категорії осіб і підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України, особи які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Статус споживача житлово-комунальних послуг отримується під час укладення договору у відповідності до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», за якими сторони наділені певними правами та обов'язками» гарантіями та відповідальністю в разі порушення такого договору. Відповідно до ст. 64,67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами,має вноситися власниками чи наймачами своєчасно, повнолітні члени родини власника чи наймача несуть солідарну найнову відповідальність за вказаними зобов'язаннями. Згідно ст. ст. 526,530,610 ЦК України, зобов*язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; На підставі вищевикладеного вбачається, що відповідач у трудових відносинах із ДНЗ «Запорізький ПЛС» ніколи не перебував, але залишався зареєстрованим. З урахуванням того, що [PERSON] не вносить плату за проживання в гуртожитку та надані комунальні послуги, у кімнаті № 4, розташованої на 9 поверсі 2 секції гуртожитку, не знаходиться у трудових чи інших відносинах із навчальним закладом, рішення про надання йому жилої площі адміністрацією ДНЗ «Запорізький ПЛС» не приймалося, ордер на проживання не видавався, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у сумі 2756 грн. 00 коп.

Outcome: approved