Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] є єдиним сином [PERSON] померлої у грудні 2013 року. З батьком позивача [PERSON] його мати [PERSON] уклала шлюб 14.09.1991 року, взявши прізвище чоловіка - [PERSON] . Мати позивача [PERSON] є єдиною донькою [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року було поновлено строки прийняття спадщини та встановлено факт прийняття спадщини за правом представлення в порядку спадкової трансмісії від [PERSON] , померлої [INFO] , яка складається з квартири [ADDRESS] , та будинку [ADDRESS] , за померлою її дочкою у грудні 2013 року [PERSON] та від померлої [INFO] [PERSON] за її сином [PERSON] . Однак, при розгляді справи представником позивача не було зазначено земельну ділянку на якій розташований вищезазначений будинок. Позивач звернувся до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач та її представник не з`явилися, але від представника надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у її відсутність (а.с. 35). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с. 73). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ЦПК України (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року було поновлено строки прийняття спадщини та встановлено факт прийняття спадщини за правом представлення в порядку спадкової трансмісії від [PERSON] , померлої [INFO] , яка складається з квартири [ADDRESS] , та будинку [ADDRESS] , за померлою її дочкою у грудні 2013 року [PERSON] та від померлої [INFO] [PERSON] за її сином [PERSON] . Вказаним рішенням було визнано право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 40.1 кв.м. та будинок [ADDRESS] за [PERSON] та встановлено порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення є підставою для проведення рішенням відповідного уповноваженого реєстраційного органу державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] за [PERSON] . (а.с. 13-15). Рішення Приморського районного суду м. Одеси набрало законної сили 27 грудня 2016 року та було виконано шляхом реєстрації права власності на вищезазначені об`єкти за [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили поновлено строк позивачу для прийняття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини, в тому числі на будинок [ADDRESS] і визнано право власності на вказаний будинок, при цьому в зазначеному рішенні суду відображенні всі суттєві обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються відповідними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Однак, як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи позивачем не було зазначено земельної ділянку на якій розташований вищезазначений будинок. Позивач звернувся до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але листом №381д/2015/02-14 від 17.02.2021 року йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 23). Згідно державного акту на земельну ділянку серія ЯГ № 917227 від 08 грудня 2006 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки 5121082400:02:002:0195 (а.с. 20), що також підтверджується актом встановлення в натурі меж земельної ділянки (а.с. 22). Як вбачається зі спадкової справи №381д/2015 року, позивач є спадкоємцем за законом на вище зазначене спадкове майно (а.с. 36-66). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Суд звертає увагу на те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину, тому позивач змушений був звернутись з позовом до суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved