Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є спадкоємцем після вітчима [PERSON], який помер 17 листопада 2014 року. Ще за життя останній 10 вересня 2010 року склав заповіт, яким заповідав [PERSON] своє нерухоме майно та земельну ділянку. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з будівлями. За заявою позивача [PERSON] державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Але в заповіті зазначено «Я, [PERSON] заповідаю належний мені житловий [ADDRESS].» В написанні письмовими літерами у дужках помилково замість шістдесят квартира один, зазначено шістдесят квартира три. Вказана помилка є технічною, оскільки у будинку всього було 2 квартири. І заповідачу належала тільки ? житлового будинку, визначена як квартира 1. Інша половина будинку належить [PERSON]. І заповідач про це знав. У своїй відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.2017 року нотаріус зазначає, що не може встановити, який житловий будинок було заповідано [PERSON]. Це позбавляє позивача права отримати свідоцтво на спадкове майно у нотаріальному порядку. Просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами № 60 по вул. Набережній у селі Львове Бериславського району Херсонської області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 17 листопада 2014 року. Позивач в судове засіданні не зявився, повідомлений був належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача в судовому засіданні позов визнав, просив задовольнити з підстав викладених в заяві. Відповідач та представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не зявились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦПК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами. Відповідно до п. 159 розділу 17 Інструкції, при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після вітчима, [PERSON], який помер 17 листопада 2014 року. Ще за життя останній, який не мав власних дітей, 10 вересня 2010 року склав заповіт, яким заповідав позивачу своє нерухоме майно та земельну ділянку. Заповіт посвідчувався секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області [PERSON], і був зареєстрований в реєстрі за № 52. Секретар при написанні і посвідченні заповіту мала перевірити його правильність. 15 травня 2015 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] і належним чином написав заяву про прийняття спадщини на підставі заповіту, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 40389242.Надавши нотаріусу дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом. Згідно Дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 536303, що виданий 26 грудня 2006 року, державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Херсонської області [PERSON] спадкоємцем майна [PERSON], що померла 10.10.1982 року є її чоловік [PERSON]. Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з будівлями. Згідно Дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕМ № 536304, що виданий 26 грудня 2006 року, державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Херсонської області [PERSON] встановлено, що спільне майно, право власності на яке в указаній долі посвідчується свідоцтвом за громадянином [PERSON] складається із 1/2 частини житлового будинку з будівлями, розташованого в селі Львове, Бериславського району на земельній ділянці радгоспу «Львівський». 28.03.2017 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки при друкуванні заповіту було допущено помилку: В заповіті зазначено: «Я, [PERSON] заповідаю належний мені житловий [ADDRESS].» В написанні письмовими літерами у дужках помилково замість шістдесят квартира один, зазначено шістдесят квартира три. Вказана помилка є технічною, оскільки у будинку всього було 2 квартири. І заповідачу належала тільки 1/2 житлового будинку, визначена як квартира 1. Інша половина будинку належить [PERSON]. У своїй відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.2017 року нотаріус зазначає, що не може встановити, який житловий будинок було заповідано [PERSON]. Згідно довідки виданої [PERSON] сільською радою Бериславського району Херсонської області від 30.03.2017 року, що на момент смерті 17 листопада 2014 року [PERSON] належала ? частина житлового будинку № 60 з господарчими, побутовими будівлями та спорудами по вулиці Набережній у селі Львове, Бериславського району Херсонської області, а саме: у житловому будинку літ «А» приміщення 1-1 кухня площею 11,1 кв м,1 -2 жиле приміщення площею 15,8 кв м, 1-3 допоміжне приміщення площею 5,6 кв м, 1-4 жиле приміщення площею 8,5 кв м, 1-5 кухня площею 6,6 кв м, І-коридор площею 6,7 кв м, ІІ коридор площею 7,4 кв м. Загальною площею 61,7 кв м, з них житлова площа складає 24,3 кв м, а підсобна 37,4 кв м. Господарчі, побутові будівлі та споруди: літ «И» літня кухня площею 5,9 кв м, літ. «Ж» гараж площею 21,0 кв м, літ. «К» туалет площею 1 кв м, літ «Л» вхід у погріб площею 5,3 кв м, літ. №З» сарай площею 18,9 кв м, огорожа 5, огорожа 6. Другому співвласнику житлового будинку [PERSON] згідно рішення Бериславського районного суду у справі № 2-1132/2008 р від 21 серпня 2008 року, яке зареєстровано в ХБТІ 15.09.2008 року належить 1/2 частина житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами. А саме: у житловому будинку літ «А» приміщення 2-1 коридор площею 9,2 кв м, 2-2 жиле приміщення площею 16,1 кв м, 2-3 жиле приміщення площею 14,8 кв м,2-4 кухня площею 10,0 кв м. Загальною площею 50,1 кв м, з них житлова площа складає 30,9 кв м, а підсобна 19,2 кв м. Господарчі, побутові будівлі та споруди: гараж літ. «Б» площею 23,2 кв м, літня кухня літ. «В» площею 29,0 кв м, прибудова літ. «в» площею 14,6 кв м, тамбур літ. «в1» площею 2,6 кв м, сарай літ. «Г» площею 6,2 кв м, сарай літ. «Д» площею 22,5 кв м, сарай літ. «Е» площею 14,9 кв м, хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа 3,водопровід №4, вимощення № І., що підтверджується технічним паспортом ХБТІ від 01.04.2008 року. (а.с.15). Враховуючи наведені вище норми законодавства та викладені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved