Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Волоська сільська рада про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування вимог зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стіл Агро» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 103 від 22 лютого 2007 року. Згідно із Державним актом право власності на землю серії ЯА № 182753 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,80 га (пай 778). Даний договір був зареєстрований у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено відповідний запис № 040812000235. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передала, а позивач набув права на оренду зазначеної земельної ділянки, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Однак, зареєструвати Договори-1 в Реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції позивач на даний час не має можливості, оскільки згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо спірної земельної ділянки, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вже зареєстровано договір оренди земельною ділянки від 24 листопада 2015 року укладений між вказаним відповідачем та TOB «АЛЕКС». Предметом договору (укладеного між TOB «АЛЕКС», та [PERSON]І.) є земельна ділянка, що знаходяться в орендному користуванні позивача відповідно до вищевказаного укладеного Договору. Жодних підстав, передбачених первинним договором оренди, для припинення або дострокового розірвання Договору не виникало, жодних письмових змін або доповнень щодо припинення користування земельною ділянкою позивачем та [PERSON] Н І. не підписувалось. Жодних претензій або інших повідомлень від вказаного відповідача щодо повернення йому земельної ділянки не надходило. Спірний договір позивач вважає незаконним, оскільки до закінчення строку дії Договору, укладеного між позивачем та відповідачем-власником, відповідач ТОВ «Алекс» уклали Договір на ту ж саму земельну ділянку. Укладення договору\~оренди землі\~[PERSON] з ТОВ «Алекс», щодо земельної ділянки яка перебуває в орендному користуванні позивача, є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого статтею 25 Закону та ст. 410 Цивільного кодексу України. На момент укладання Договору сторонами не додержано вимог ч.ч. 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, тому цей договір суперечить вимогами статей 15 та 25 Закону, статті 13, частинам 2 та 5 ст. 319, частині 3 ст. 409 та частині 1 ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 2 та 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну, ситуацію та природні якості землі. Договір з ТОВ «Алекс» не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельна ділянка не вибувала з орендного користування позивача, Договір не припинений в установленому порядку та є чинним. Отже, Договір оренди земельної ділянки (паю) між відповідачем-власником земельних ділянок та ТОВ «Алекс» укладений з порушенням вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» у зв'язку з чим він має бути визнаний недійсним, а його державну реєстрацію - скасовано. Просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 24 листопада 2015 року (кадастровий номер земельної ділянки 1221481500:01:024:0013) укладений між [PERSON] та ТОВ «Алекс» та скасувати державну реєстрацію даного договору. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 17 квітня 2019 року закрито провадження відносно позовних вимог до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. До початку судового засідання представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Інші учасники в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на отриманих у справі доказах та законі, а тому підлягає задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2007 року між TOB «Стіл Aгpo» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 103, який зареєстрований у відділі Держкомзему Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок вчинено запис № 040812000235. Відповідно до якого [PERSON] Н І. передала, а позивач набув права на оренду земельної ділянки загальною площею 3,80 га (пай 778), кадастровий номер 1221481500:01:024:0013, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області строком на 5 років. Відповідно до додаткової угоди №1/11 від 01 березня 2011 року строк дії договору було продовжено ще на 15 років. Також судом встановлено, що ще під час дії вказаного договору оренди, було укладено спірний договір оренди земельної ділянки. Між відповідачем власником та ТОВ «Алекс» було укладено спірний договір оренди земельної ділянки, площею 3,80 га кадастровий номер 1221481500:01:024:0013. Державна реєстрація якого була проведена 15 січня 2016 року за № 12963199, приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу, про що свідчить Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. Рішенням голови Новоолександрівської сільської ради припинено юридичну особу Волоську сільські раду шляхом приєднання до Новоолександрівської сільської ради. Згідно ст. ст. 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 13\~вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, частиною четвертою статті 124\~ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792\~ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України\~«Про оренду\~землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79\~ЗК України земельна ділянка - де частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 79-1\~ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Разом із тим положення статті 79-1 ЗК України, статті 3 Закону України «Про оренду землі», що визначення об'єкта оренди не поширюється на відносини щодо оренди земельної частки (паю). Таким чином, законодавством передбачено право оренди земельної ділянки на підставі договору, укладення якого здійснювалось відповідно до Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5. Як підтверджується актом обстеження стану полів ТОВ «Стіл Aгpo» вказана земельна ділянка обробляється позивачем, на них виконані польові роботи. Відповідно ст.ст. 13, 14, 18\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» в редакції станом на момент укладення Договору, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6. 11. 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно ст.. 410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ч. 1, 5 ст.\~203\~ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст.\~236\~ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже,\~в судом\~встановлено,\~що ТОВ\~«Стіл Агро»\~не є\~стороною оспорюваного\~договору оренди\~земельної ділянки,\~який укладено\~між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс». Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його право на використання зазначеної земельної ділянки у господарській діяльності орендованої у вищевказаного відповідача власника земельної ділянки на підставі договору оренди та Додаткової угоди. Суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт укладення спірного договору оренди земельної ділянки з порушенням вимог статті 25 Закону України «Про оренду землі» і прав заявника, та дійшов висновку про його недійсність на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. За таких встановлених судом обставин, оспорюваний правочин слід визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Таким чином,\~на підставі\~ст.\~142\~ЦПК України\~суд присуджує\~стягнути солідарно\~з відповідачів [PERSON]\~та Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «АЛЕКС» на користь ТОВ «Стіл\~Агро» документально підтверджені платіжним дорученням судові витрати в сумі 1762,00 грн., тобто по 881,00 грн. з кожного.

Outcome: approved