Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 11.06.2009 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав в кредит 29000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушував договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого станом на 18.02.2019 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 15000,08 грн, яка складається з 3901,46 грн тіла кредиту, 2973,40 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6034,74 грн пені за прострочене зобов`язання, 900 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штрафу (фіксованої частини) та 690,48 грн штрафу (процентної складової). Наявна заборгованість в добровільному порядку позичальником не погашається, що й стало підставою звернення банку до суду. Ухвалою суду від 29.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Докази, що спростовують укладення кредтного договору, порушенн умов надання банківських послуг що до кредитного договору, неналежного розрахунку боргу суду не надані. Судом встановлено, що 11.06.2009 року, між сторонами було укладено договір № б/н, який складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (на 11 а.с.). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 18.02.2019 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 15000,08 грн, яка складається з 3901,46 грн тіла кредиту, 2973,40 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6034,74 грн пені за прострочене зобов`язання, 900 грн пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штрафу (фіксованої частини) та 690,48 грн штрафу (процентної складової) (розрахунок заборгованості на 8-10 а.с.). Між сторонами склались зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, необхідно враховувати вимоги справедливості і розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є розумним і справедливим, з урахуванням їх розміру. При вирішенні який вид цивільно-правової відповідальності слід застосувати до відповідача за порушення зобов`язання суд керується вимогами розумності і справедливості та вважає, що до нього підлягає застосування неустойка у вигляді пені за прострочене зобов`язання у розмірі 6034,74 грн. Заявлені до стягнення пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 900 грн та штраф (фіксована частина), визначений в сумі 500 грн не відповідають положенню закону, яке визначає поняття пені та штрафу, а тому не можуть такими вважатись, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача тіла кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту та пені за прострочене зобов`язання, тому в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1653,21 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial