Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 20.12.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № МRM0RG128370014, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3654,55 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідач не виконав умови договору, у зв'язку з чим станом на 15.08.2014 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 10091,72 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 3496,78 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 3,84 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 1279,04 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 4355,31 грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 456,75 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплачує, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Представник позивача, що діє на підставі довіреності Круподьорова О.В. в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Від неї надійшло клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності. За таких обставин суд вважає можливим за згодою позивача ухвалити заочне рішення по справі на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МRM0RG128370014, на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3654,55 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-15 ). Відповідачка належним чином та у встановлені договором строки не виконала умови договору, у зв'язку з чим станом на 15.08.2014 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 10091,72 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3496,78 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 3,84 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом 1279,04 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 4355,31 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 456,75 грн. (а.с. 4). Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Разом з тим, із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності, що передбачено ст. 256 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п. 1.7.12 Договору, він діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, а саме з 20.12.11р. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін ні проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же час. (а.с. 5, 14). Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із даним позовом 26.11.14 року, у межах спеціальної позовної давності, то у задоволенні клопотання відповідача про застосування положень ст. 258 ЦК України, суд відмовляє. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач покладені на себе зобов'язання за договором кредиту не виконав, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та стягує з відповідача заборгованість по кредиту, яка становить 9591,72 гривень та складається з: 3496,78 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 3,84 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 1279,04 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 4355,31 грн., штраф (процентна складова) 456,75 грн. (а.с. 4). Щодо вимог про сплату 500,00 як штрафу (фіксованої частини) в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, оскільки вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 500грн. (фіксованої частини) суперечить юридично визначеній природі штрафу, як різновиду неустойки передбаченого положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, тому позов в цієї частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 243,60 гривень у рахунок відшкодування судових витрат, а саме судового збору.

Outcome: partial