Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної прикордонної служби України про обмеження у праві виїзду дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотивував тим, що з 23 вересня 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яким рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Комісії з питань захисту справ дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 844 від 18 жовтня 2019 року «Про визначення способів участі батька та матері у вихованні малолітньої дитини» визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 11-00 год. до 19-00 год. протягом трьох місяців. Однак, відповідач не виконую зазначене розпорядження та перетнула з малолітньою донькою - [PERSON] державний кордон України без дозволу батька. У зв`язку з чим просить обмежити право [PERSON] на виїзд за кордон з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , без дозволу батька - [PERSON] . Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 23 вересня 2010 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яким рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Позивач просить обмежити право [PERSON] на виїзд за кордон з малолітньою донькою - [PERSON] , [INFO] , без дозволу батька - [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на невиконання відповідачем розпорядження № 844 від 18 жовтня 2019 року «Про визначення способів участі батька та матері у вихованні малолітньої дитини» та перетин малолітньою донькою - [PERSON] державного кордону України 08 та 15 липня 2018 року без дозволу батька. На підтвердження заявлених вимог позивач надав суду лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 29 травня 2019 року про перетин [PERSON] державного кордону України 08 та 15 липня 2018 року (а.с. 8), витяг з розпорядження № 844 від 18 жовтня 2019 року «Про визначення способів участі батька та матері у вихованні малолітньої дитини», відповідно до якого визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у формі спілкування з малолітньою донькою першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 11-00 год. до 19-00 год. протягом трьох місяців (а.с. 10). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідача не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Наявність в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва позову про встановлення регламенту побачень з малолітньою дитиною не свідчить про невиконання відповідачем розпорядження № 844 від 18 жовтня 2019 року «Про визначення способів участі батька та матері у вихованні малолітньої дитини». Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем розпорядження № 844 від 18 жовтня 2019 року «Про визначення способів участі батька та матері у вихованні малолітньої дитини», чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Твердження позивача про перетин відповідачем з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , державного кордону України без дозволу батька - позивача, спростовуються виходячи з такого. Згідно абз. 1 п.п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску. Зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьком є [PERSON] , який є громадянином Республіки Грузії (а.с. 7). За встановлених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Органу Опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної прикордонної служби України про обмеження у праві виїзду дитини за кордон без згоди батька повністю, за недоведеністю.

Outcome: dismissed