Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач проживає у квартирі №66 на вул.Хмельницького, 13 у смт.Миронівський Артемівського району Донецької області та зареєстрований як побутовий споживач, особовий рахунок №3284. Стверджує, що не зважаючи на надання житлово-комунальних послуг в період з 1 січня 2009 року по 1 травня 2013 року, відповідач не здійснив їх оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 7\~766,28 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 2\~186,57 грн. приросту інфляції, 1\~038,55 грн. 3% річних та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідачу належала на праві власності квартира №66 на вул.Хмельницького, 13 у смт.Миронівський Донецької області з 15 липня 2009 року по 22 березня 2013 року (а.с.55-56), за якою у публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» відкрито особовий рахунок №3284 на імя відповідача. Зареєстрований у цій квартирі відповідач з 21 жовтня 1994 року по 23 грудня 2010 року (а.с.67-68). З розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги вбачається, що по особовому рахунку №3284 за період з 1 вересня 2009 року по 1 травня 2013 року по існує заборгованість в розмірі 7\~766,28 грн. (а.с.5). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Як встановлено судом, 22 березня 2013 року між відповідачем, як продавцем, та [PERSON], як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири №66 на вул.Хмельницького, 13 у смт.Миронівський Донецької області, та в цей же день зареєстровано право власності на ці квартиру за покупцем, відтак відповідальності за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг новим власником відповідач нести не може. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 1 січня 2009 року по 21 березня 2013 року включно. Сума заборгованості за цей період складає 7\~657,39 грн. Інфляційні витрати становлять 2\~144,07 грн., які розраховують як різниця добутку суми заборгованості та проценту інфляції за період з 1 січня 2009 року по березень 2013 року включно і суми заборгованості ((7\~657,39 грн. х 1,28) - 7\~657,39 грн.). Три проценти річних розраховуються за формулою (3% х сума заборгованості х кількість прострочених днів за період з 1 січня 2009 року до 21 березня 2013 року включно, що складає 1\~541 день) / 365, та дорівнюють 970 грн. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач не здійснив оплату за житлово-комунальні послуги, надані позивачем, за період з 1 січня 2009 року по 21 березня 2013 року, включно, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial