Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 25 лютого 2002 року його матері, [PERSON], [PERSON] сільською радою був виданий державний акт на право приватної власності на землю І-КР № 039983 від 25 лютого 2002 року [PERSON] сільською радою. 04 лютого 2013 року [PERSON] померла. Після смерті останньої залишилась земельна ділянка розміром 3,94 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Померлою був складений заповіт за № 47 від 15 березня 2004 року, який посвідчений секретарем Свердликівської сільської ради. Заповіт не відмінений і не скасований. Для отримання спадщини позивач не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної, контори про прийняття спадщини, оскільки з 15.07.13 року по 15.08.13 року знаходився на амбулаторному лікуванні. Вважає, причини пропуску ним вказаного строку є поважними, адже на лікуванні перебував у звязку із надривом дистального між гомілкового синдесмозу справа. В його випадку йде мова про тривалий розлад здоровя та стійку втрату працездатності, що унеможливлює безпосереднє вчинення дій, повязаних з прийняттям спадщини. 01 березня 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі йому повідомили, що строк для прийняття спадщини ним пропущений. Всі викладені обставини, вважав обєктивними та поважними причинами пропуску строку на звернення до державної нотаріальної контори та змушений просити суд визначити йому додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розгляд цивільної справи за його позовом проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює\~ рішення при заочному розгляді\~ справи, що відповідає\~ положенням ст. 224\~ ЦПК\~ України. Суд вважає, що справа може бути розглянута у відсутності сторін на підставі письмових доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню враховуючи наступне. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 04.02.2013 року в м. Кіровоград померла [PERSON] /а.с.4/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №201760 [PERSON] народився 09.07.1971 року, його матірю записана [PERSON] /а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,94 га, відповідно до світлокопії державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КР 039983, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.6/. Відповідно до світлокопії довідки [PERSON] сільської ради №227 від 20.02.2017 року [PERSON], [INFO] проживала і була зареєстрована до дня смерті 04 лютого 2013 року в с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Широкий шлях, 18. В даному домоволодінні проживала сама. Із домоволодіння виписана у звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] посвідчувався заповіт 15 березня 2004 року за реєстровим №47, даний заповіт не скасовано і не відмінено /а.с.10/. Відповідно до світлокопії заповіту посвідченого [PERSON] сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 15 березня 2004 року за реєстровим №47 [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність позивачу /а.с.5/. На доказ поважності причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем було надано довідку Новоархангельської центральної районної лікарні від 21.04.2017 року відповідно до якої гр. [PERSON] житель с. Свердликове знаходився на амбулаторному лікуванні з 15.07.2013 по 15.08.2013 року з діагнозом надрив дистального між гомілкового синдесмозу справа /а.с.11/. Приватний нотаріус в листі розяснив позивачу, що він пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини /а.с.3/. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч.1 ст. 1220 ЦК України вказує на те, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частинами 1 та 2 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. З приписів ч. 1 ст. 1223 ЦК України слідує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 смт. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У частинах 1, 2 та 3 ст. 1272 ЦК йдеться мова про неприйняття спадщини, а також про пропуск строку для прийняття спадщини та порядок його визначення, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового\~\~строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також\~\~врахувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.\~\~ Поважними причинами для застосування положень\~ст. 1272 ЦК України\~є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковійвійськовій службі в Збройних Силах України, тощо. Зокрема в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 Пленум Верховного суду України розяснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК , звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так позивачем суду надано довідку про перебування на амбулаторному лікуванні в лікувальній установі, з якої слідує, що він перебував на амбулаторному лікуванні один місяць, і цю обставину, яка унеможливила йому подати заяву на прийняття спадщини вказано в позові, але законодавцем в ст. 1272 ЦК України визначено шестимісячний термін на подання заяви, щодо неможливості подати протягом пяти місяців з часу відкриття спадщини позивачем жодної обставини не вказано, та не наведено з цього приводу мотивів та причин поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Амбулаторне лікування це денний стаціонар, в ході якого хворий отримує відповідну медичну допомогу, без його госпіталізації до медичної установи на стаціонарне лікування, тобто це така форма лікування, яка дає змогу вільно рухатись та вчиняти певні дії. Крім того суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з даним позовом тільки після спливу більше чотирьох років, а тому його довідка про стан здоровя на момент відкриття спадщини не може слугувати, як доказ, що унеможливлював йому на протязі зазначеного тривалого періоду звернутись до суду з даним позовом. Позивачу було відомо про смерть спадкодавця, а також, що відкрилась після його смерті спадщина, він знав, що є спадкоємцем за заповітом і думку суду мав всі можливості\~\~вчасно реалізувати свої спадкові права та обовязки. Причин, що є поважними, а саме повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій,що заважали вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено. Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, зазначеної дії позивачем не вчинено, Враховуючи наведене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в звязку з його необґрунтованістю. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: dismissed