Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якому зазначив, що 27 червня 2011 року помер його батько [PERSON] [INFO]. Після його смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок за номером 57 по вулиці Пушкіна в смт.Добровеличківка, Кіровоградської області. При зверненні позивача 18.04.2016 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, тому вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та обґрунтував його обставинами викладеними у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної Добровеличківського району Кіровоградської області, будучи вчасно, належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: [PERSON] [INFO] є рідним сином [PERSON] ( свідоцтво про народження серії ІІ-ОЛ № 415878 видане повторно 12.11.1987 року [PERSON] відділом ЗАЦС Кіровоградської області (а.с.7). [PERSON] помер 27 червня 2011 року в селі Нововікторівка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОЛ №139156, виданим повторно 15.09.2011 року відділом ДРАЦС [PERSON] РУЮ у Кіровоградській області ( а.с.8) . Згідно довідки виконкому [PERSON] селищної ради від 17.05.2016 №2288 встановлено, що дійсно в житловому будинку по вул. Пушкіна, 57, в смт. Добровеличківка, Кіровоградської області, стара адреса Пушкіна, 39-а, а згідно домової книги станом на 18.04.2016 зареєстрований [PERSON] з 14.07.1993 року ( а.с. 31). Згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради депутатів від 29.07.1959 року, [PERSON] відведено під індивідуальну забудову земельну ділянку по вулиці Пушкіна 39-а в смт. Добровеличківка площею 2562,0 кв. м. ( а.с. 13). Згідно архівної довідки №59 від 17.05.2016, [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради від 29 липня 1959 року площею 2562 м? . Акт готовності житлового будинку до використання за призначенням - придатний для житла від грудня 1959 року ( а.с. 32). Згідно акту від грудня 1959 року, складеного техніком Кіровоградського міжміськбюро техінвентаризації, директором Комбіната комунальних підприємств та депутатом [PERSON] селищної ради, встановлено, що [PERSON] дійсно збудував житловий будинок по вулиці Пушкіна № 39-а в смт.Добровеличківка, Кіровоградської області, який придатний для проживання ( а.с.14). Зазначене підтверджується інвентаризаційною справою на житловий будинок з надвірними будівлями № 39-а по вулиці Пушкіна в смт. Добровеличківка, Кіровоградської області від 03.07.1967 року ( а.с . 15-18) та технічним паспортом на садибний ( індивідуальний) житловий будинок № 57 по вулиці Пушкіна в смт. Добровеличківка Кіровоградської області ( а.с. 19-21). Домовою книгою для прописки громадян, які проживають в [INFO] підтверджено, що померлий [PERSON] з 1959 року є власник будинку. Крім того згідно домової книги, за зазначеною адресою прописаний позивач [PERSON] на постійне місце проживання. Також в судовому засіданні судом досліджено спадкову справу №369/2011 відносно майна померлого [PERSON]. Судом встановлено, що дружина померлого [PERSON] відмовилась від обов'язкової долі спадщини, що підтверджено її заявою від 19.09.2011. Інших спадкоємців на будинок, судом не встановлено. Водночас судом з'ясовано, що позивачем у встановлені строки надано заяву про прийняття спадщини від 16 вересня 2011 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2016 року державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 27 червня 2011 року на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в смт. Добровеличківка, вулиця Пушкіна, будинок 57, Кіровоградської області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с.22). Суд зазначає, що у 1959 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до приписів ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання. Згідно з правилами диспозитивності (ст.11 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті . Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У випадку відмови отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору, особа вправі за захистом порушеного права звернутися до суду. З матеріалів спадкової справи № 369/2011 до майна померлого 27.06.2011 року [PERSON] [INFO], встановлено що син [PERSON] [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Крім того, з матеріалів спадкової справи судом з'ясовано, що особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - відсутні. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, як спадкоємець за законом на спадщину, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер 27 червня 2011 року має право на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в смт. Добровеличківка, вулиця Пушкіна, будинок 57, Кіровоградської області. З огляду на ті обставини, що позивач у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає, що його права підлягають судовому захисту, отже позов необхідно задовольнити повністю . На підставі викладеного, ст.ст. 1218, 1296 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування із змінами та доповненнями ,

Outcome: approved