Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позову посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом померлого, звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на частину спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Такі обставини спричинені тим, що спадкові земельні ділянки були приватизовані ше матір`ю дідуся (спадкодавця) позивача , [PERSON] , яка померла [INFO] , та після її смерті, зокрема, і зазначені вище земельні ділянки, спадкодавець [PERSON] , прийняв за законом шляхом вступу в управління та володіння спадком майном, а також проживав разом з спадкодавцем,його матір`ю [PERSON] За життя останній не виготовив правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки), таким чином, позивач позбавлений можливості оформити спадщину та отримати Свідоцтво про право на частину спадщину за заповітом в нотаріальному порядку. Вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач по справі змушений в судовому порядку ставити питання про визнання права власності на це спадкове майно. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечив, позов визнав в цілому. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з положеннями ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч.1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Аналогічні положення передбачені в частині 3, 4 ст.1268 ЦК України, а саме, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Згідно копії державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , які розташовані на території Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області належать [PERSON] (а /с 11 ). Згідно довідки, виданої Бистрицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області №275 від 12.04.2019 (а/с 10), [PERSON] до дня своєї смерті, яка сталася [INFO] (свідоцтво про смерть а/с 9), проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] разом із сином - [PERSON] (свідоцтво про народження а/с 9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] після смерті свої матері [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно не отримав, проте прийняв спадщину в силу того, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і проживав зі спадкодавцем [PERSON] , що узгоджується з положеннями ст.549 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин). Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 06 листопада 2017, [PERSON] заповів в користь позивача [PERSON] все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося (а/с 6). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а/с 6 ) [PERSON] помер [INFO]. З копії постанови приватного нотаріуса від 22.01.2019 № 05/02-14 встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно до якого включено земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , які розташовані на території Бистрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо належності спадкодавцеві майна (а/с 8). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.ст.81, 131 Земельного кодексу України зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак оформити своїх спадкових прав в передбаченому законом порядку не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, але з наведених вище причин не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved