Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про застосування наслідків нікчемного правочину. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме орієнтовно 03.03.2008 відповідач отримала від нього 22500 доларів США з метою внесення завдатку за майбутнє придбання ним земельної ділянки у м. Вишгород Київської області, жодних письмових документів та розписка при цьому не укладались. Після отримання коштів відповідач договору відчуження нерухомості у його власність не уклала, кошти не повернула та від жодних контактів ухиляється. В листопаді 2014 року він звернувся з відповідною заявою про злочин відносно шахрайського заволодіння відповідачем його коштами до Солом'янського РУ МВС України в м. Києві. Згідно Висновку Солом'янського РУ МВС України в м. Києві від 10.12.2014 р. факт отримання в 2008 році від нього і неповернення йому 22500 доларів США відповідачем було повністю встановлено на підставі відібраних у [PERSON] особистих пояснень. З аналізу відображених у Висновку поясненнях відповідача вбачається, що [PERSON] фактично уклала в усній формі з ним попередній договір купівлі-продажу нерухомості та отримала від нього в якості завдатку грошові кошти в розмірі 22500,00 доларів США, які до цього часу так і не повернула. Таким чином, з огляду на пояснення відповідача, виниклі в 2008 році між сторонами спору відносини з приводу отриманих коштів свідчить про укладення ними в усній формі нікчемного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому судом повинні бути застосовані правові наслідки недійсності нікчемного правочину. Будучи ріелтором відповідач не могла не знати про вимоги, які ставляться до укладення та підписання договорів відчуження нерухомого майна, тим паче документування факту отримання коштів, що в сукупності з неповерненням йому 22500,00 доларів США й ігноруванням всіх його звернень з даного приводу та ухиленням від будь-яких контактів свідчить про укладення ними вищевказаного нікчемного усного попереднього договору купівлі- продажу під впливом обману, який застосувала відповідач. Станом на дату розрахунку ціни позову отримані за нікчемним правочином кошти в розмірі 22500,00 доларів СШA за офіційним курсом НБУ (1576,90 UAN/100 USD) є еквівалентом 354802,50 грн. та в подвійному розмірі складає 709605,00 грн., що є основним грошовим зобов'язанням відповідача. Таким чином остаточний розмір заборгованості відповідача станом на дату складання позову з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 1424711,75 грн. Просив суд відповідно до ст.ст. 216, 230, 371 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 1424711,75 грн. У подальшому позивачем збільшено позовні вимоги, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь 2489481,16 грн. У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач і його представник просили у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. За пояснення позивача орієнтовно 03.03.2008 відповідач отримала від нього 22500 доларів США з метою внесення завдатку за майбутнє придбання ним земельної ділянки у м. Вишгород Київської області, жодних письмових документів та розписка при цьому не укладались. Після отримання коштів відповідач договору відчуження нерухомості у його власність не уклала, кошти не повернула. Відповідач зазначила, що дійсно отримала від позивача 22500 доларів США для передачі їх власнику земельної ділянки, гроші передала, жодних розписок не складалося. У своїх поясненнях оперуповноваженому ВДСБЕЗ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві відповідач вказала, що влітку 2008 року отримала від позивача 22500 доларів США у коричневому конверті у кафе «Челентано» на вул. Шота Руставелі в м. Києві для сплати завдатку за земельну ділянку в м. Вишгороді, в подальшому передала ці кошти власниці земельної ділянки. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили передачу коштів [PERSON] відповідачу, однак [PERSON] повідомила, що було передано 50000 доларів США. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд не бере до уваги пояснення сторін, свідків, пояснення сторін працівникам міліції щодо передачі певної суми грошових коштів [PERSON], оскільки вони не підтверджуються іншими доказами. Таким чином, враховуючи, що єдиним доказом нібито укладення попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки є пояснення самого позивача, свідки підтверджують лише передачу коштів, інших доказів суду не надано, а рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, а тому підстав вважати, що між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та тим більше вважати, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в якості завдатку у суду не має. Отже, враховуючи, що відсутні підстави вважати, що між сторонами укладався попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, то і відповідно відсутні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до ст. 216 ЦК України. З викладеного,

Outcome: dismissed