Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 06.06.2009 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від даного шлюбу мають дітей- [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери. Через це в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім`ї, шлюбні відносини між ними фактично припинені з 30 серпня 2019 року. Просить шлюб розірвати. Залишити шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги позивача визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.06.2009 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.15). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 12,13). Судом встановлено, що сімейні відносини з відповідачем погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, тривалий час не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги висловлене позивачем в позовній заяві бажання і надалі іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи викладене,

Outcome: approved