Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить: визнати відповідача винним у надані неякісної послуги та стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 01 вересня 2017 року звернувся до поліклініки з приводу лікування хворого зуба. За лікування зуба позивачу вказано сплатити 80 грн. , Розрахункового документу про оплату видано не було. Лікування зуба доручено зробити лікарю Лаврентьєвій Л.В . Лікарем поліклініки проведено лікування та встановлено пломбу . Через два дні дана пломба випала , а зуб розкришився. Позивач вважає, що йому надана неякісна послуга , яка порушує його право як споживача . 21.09.2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією , але в її задоволенні йому відмовлено. Внаслідок дій відповідача зазнав моральну шкоду , що виразилася у стражданнях , переживаннях, відчутті фізичного болю, розпачу , відчаю, погіршенні самопочуття, яку він оцінює у розмірі 5000 грн. 22 лютого 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду , провадження у справі відкрито , справу призначено до судового засідання у порядку загального позовного провадження . 13 березня 2018 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обгрунтування якого зазначено, що відповідачем не заперечується звернення позивача 01.09.2017 року з приводу лікування хворого зуба . Лікування зуба доручено лікарю Лаврент,євій Л.В. ,якою проведено лікування 12 зуба та поставлено пломбу з фотополімерного матеріалу . 21.09.2017 року на адресу поліклініки надійшла претензія від позивача , в якій він вказав , що звертався 01.09.2017 року до відповідача з приводу лікування , за яке він сплатив 80 грн.Також позивач зазначив, що лікування було проведено неякісно , оскільки через 2 дні зуб розкришився повністю та просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн. так як дані кошти йому потрібні для проведення подальшого лікування. 28.09.2017 року поліклінікою позивачу надано відповідь , що до компетенції закладу не входить відшкодування моральної та грошової компенсації. Представник відповідача зазначає, що діючим законодавством не передбачено і доказів про сплату будь-яких коштів за проведення лікування , або як він зазначає у позові , ненадання йому відповідного касового документу позивачем до суду не представлено. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки позовні вимоги безпідставні та не доведені належними доказами. 19.04.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що посилання відповідача на Локальний протокол надання медичної допомоги хворим з стоматологічною паталогією та використання високотехнологічного матеріалу (фотополімеру) під час лікування не підтверджує: встановлений вірно (правильно ) діагноз; правильно вибрану схему лікування хворого зуба ; використання лікарем, саме високотехнологічного матеріалу (фотополімеру) , оскільки позивачу не було надано для огляду будь-яких медичних препаратів , що використовувались під час лікування. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року заява представника позивача про витребування доказів , виклик та допит свідків задоволена . Підготовче провадження у справі закрито. 16 вересня 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник позивача пояснив, що моральна шкода позивача полягає у відчутті різкого болю, порушення звичайного укладу життя , він був змушений звернутися до іншого медичного закладу для лікування зуба , на що були витрачені певні кошти на його лікування . Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5000 грн. Біль позивачеві було усунуто лікарем [PERSON]. в іншій медичній установі . Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , допитавши свідка , перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 вересня 2017 року позивачу [PERSON] лікарем Комунального закладу охорони здоров,я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» проведено лікування 12 зуба , поставлена пломба із фотополімерного матеріалу. Даний факт встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками справи. 21 вересня 2017 року позивачем на ім,я головного лікаря Комунального закладу охорони здоров,я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» подана претензія про відшкодування моральної шкоди для проведення подальшого лікування , в зв.язку з неякісним лікуванням зуба. Відповідно до відповіді Комунального закладу охорони здоров,я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» від 28.09.2017 року позивачу надана відповідь на його претензію та роз,яснено, що у компетенцію закладу не входить відшкодування моральної та грошової компенсації. Як вбачається з копії довідки ФОП [PERSON] від 27.12.2017 року ,позивач [PERSON] дійсно лікувався в клініці CaspiDent, вартість лікування склала 5200 грн. Відповідно до копії медичної картки стоматологічного хворого наданої клінікою CaspiDent ,позивач [PERSON] проходив лікування в клініці CaspiDent 07.11.2017 року , 11.11.2017 року ,13.11.2017 року , 18.11.2017 року 28.11.2017 року та 30.11.2017 року. Згідно довідки від 07.06.2018 року позивач [PERSON] дійсно лікування у клініці «Happy Dent», вартість лікування склала 200 грн. Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування. Відповідно до ст. 3 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я медичне обслуговування - це діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням. Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я за несвоєчасне і неякісне забезпечення необхідною медичною допомогою, що призвело до тяжких наслідків, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно з чинним законодавством відносини з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, регулюються главою 82 Цивільного кодексу України . Зокрема, статтею 1166 ЦК визначено, що така шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України , юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Під шкодою взагалі у цивільному праві прийнято розуміти зменшення, знищення суб`єктивного цивільного права чи блага. Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України Про затвердження Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 р. № 6 визначено, що у разі неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілісності тканин і органів та їх функцій, такі порушення розглядаються як тілесні ушкодження (п. 1.3.). Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 6 під тілесними ушкодженнями (тобто шкодою здоров`ю) слід розуміти: порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій, що виникають як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних. У пункті 2.1.6 Наказу № 6 даються також визначення таких споріднених шкоді понять, як розлад здоров`я та наслідок ушкодження . Розлад здоров`я - це пов`язаний з ушкодженням послідовно розвинутий хворобливий процес. Наслідок ушкодження - це повне загоєння ушкодження і зникнення хворобливих змін, які були ним зумовлені. При ушкодженні здоров`я відшкодовується не тільки матеріальна шкода або збитки, а й моральна (немайнова) шкода, порядок відшкодування якої дещо відрізняється від порядку відшкодування матеріальної (ст. 1168 ЦК України ). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є лікарем ортопедом , терапевтом , хірургом . Лікування позивача [PERSON] проводив він , ставив йому пломбу та протезував зуби. [PERSON] до свідка приходив неодноразово , так як протезування складається з кількох етапів з 07.11.2017 року по 30.11.2017 року . На 12 зуб позивача ставили пломбу фотополімером , так як на ньому була частково відколота пломба ,так як було порушення анатомічної форми зуба , цей зуб у [PERSON] не болів , позивачу нічого не погрожувало , і ніяк не впливало на життєдіяльність зуба , це мало естетичне значення . Вартість лікування за відновлення анатомічної цілісності зуба склала приблизно 300 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову. Згідно ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести кожну обставину, на яку вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Дослідивши надані докази у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог і підстав, суд вважає, що позивач на порушення вимог ст.81 ЦПК України , не надав суду достатньо допустимих та належних доказів того, що послуги, надані йому у Комунальному закладі охорони здоров.я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» були неякісними, що саме внаслідок неякісних медичних послуг лікаря в нього випала пломба , з приводу якого він проходив лікування в клініці «CaspiDent». Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про призначення у справі судово- медичної експертизи . на розгляд якої поставити питання якості наданої стоматологічної послуги [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні не наполягав на призначенні судово -медичної експертизи задля визначення причинно-наслідкового зв`язку між лікуванням в Комунальному закладі охорони здоров.я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» та пошкодженням цілостності зуба та якості наданої стоматологічної послуги . Тобто, позивачем та його представником не доведено факт завдання позивачеві Комунальним закладом охорони здоров.я «Харківська міська стоматологічна поліклініка №2» моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed