Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору №001-2902/756-0007 від 23.07.2007 року та інших договорів, що виходять із нього, додаткових угод б/н до кредитного договору №001-2902/756-0007 від 05.03.2014 року, від 06.03.2014 року, від 08.04.2015 року, від 02.03.2016 року, поруки б/н від 06.03.2014 року, б/н від 08.04.2015 року, б/н від 02.03.2016 року та б/н від 03.06.2016 року, іпотеки, кредитного договору з фізичною особою №FX-001-2902/756-0007 від 03.06.2016 року та додаткової угоди до нього б/н від 21.06.2016 року недійсними. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що укладений кредитний договір та похідні від нього договори суперечать чинному законодавству, зокрема, позивач вважає, що при укладанні вказаного кредитного договору його поставлено у край невигідне становище, що порушує його права. Так, кредитором не було надано йому інформації щодо вартості послуг, яка може істотно зрости, щодо вірогідності і наслідків такого подорожчання. Крім того, банком для розрахунків всупереч чинному законодавству використано іноземну валюту без наявності індивідуальної ліцензії. На думку позивача, всі наведені факти разом тягнуть за собою визнання такого правочину недійсним. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсними кредитний договір №001-2902/756-0007 від 23.07.2007 року та інші договори, що виходять із нього, додаткові угоди б/н до кредитного договору №001-2902/756-0007 від 05.03.2014 року, від 06.03.2014 року, від 08.04.2015 року, від 02.03.2016 року, поруки б/н від 06.03.2014 року, б/н від 08.04.2015 року, б/н від 02.03.2016 року та б/н від 03.06.2016 року, іпотеки, кредитний договір з фізичною особою №FX-001-2902/756-0007 від 03.06.2016 року та додаткову угоду до нього б/н від 21.06.2016 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що твердження позивача є безпідставними, такими, що не відповідають дійсності, та жодними доказами не підтверджені, оскільки умовами кредитного договору сторони не погоджували підвищення процентної ставки у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади, а сам кредит фактично надавався у гривні, отже підлягає поверненню у гривні, тому ні про жодні валютні ризики мова не йде. Крім того, усі договори були укладені за домовленістю сторін з погодженням всіх істотних умов. Також зазначив, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Натомість у відповідача наявна банківська ліцензія та дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями, тому відповідач мав право на здійснення операцій з надання кредитів в іноземній валюті та операцій з отримання платежів за цими договорами в іноземній валюті. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, причини неявки суду не повідомила, пояснень по суті справи не надала. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із матеріалів справи, що 23.07.2007 між позивачем та ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є відповідач) укладено кредитний договір № 001-2902/756-0007, за умовами якого позивач отримав грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 152000 швейцарських франків, що на момент укладення договору становило 637495,90 грн. строком до 10.07.2032, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 4,5% річних та за використання коштів понад встановлений строк - 13,5% річних. (п.1 кредитного договору, а.с. 132-138). Відповідно до п.2.1 кредитного договору сторони погоджуються з тим, що зобов`язання кредитора надати кредит виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених умов: укладення в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором відповідних договорів згідно п.3.1-3.2 цього договору; виконання всіх умов щодо страхування згідно п.3.3 цього договору; відкриття позичальником поточного рахунку у кредитора для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту. Відповідно до п.3.2 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, є: іпотека майнових прав на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 72,84 кв.м., житловою площею 41,91 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; порука фізичної особи [PERSON] . Відповідно до п.3.4 кредитного договору виконання позичальником зобов`язань за даним договором забезпечується також всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до п.п.5.3.1-5.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п.1.3 цього договору, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. Відповідно до п.8.5 кредитного договору його підписанням позичальник засвідчив, що з умовами споживчого кредитування банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту ознайомлений та зобов`язався виконувати. Судом встановлено, що зобов`язання банку з надання позивачу кредиту були виконані в повному обсязі. У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 06.03.2014 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором та додаткової угоди до нього від 06.03.2014 (а.с.22-29). Відповідно до укладеної 06.03.2014 між відповідачем та позивачем Додаткової угоди б/н до кредитного договору № 001-2902/756-0007 від 23.07.2007 сторони домовилися внести зміни до зазначеного кредитного договору, зокрема, зазначили, що цільове призначення кредиту - на придбання майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] ; тип процентної ставки за договором визначається як фіксована процентна ставка; забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, є: іпотека майнових прав на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 72,84 кв.м., житловою площею 41,91 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; порука фізичної особи [PERSON] . Крім того, п.6 кредитного договору сторони передбачили штраф в розмірі 10% від загальної суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за ненадання позичальником кредитору у встановлені цим договором строки/терміни будь-яких документів, обов`язок надання яких передбачений цим договором, а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, передбачені п.п.5.3.6-5.3.7 кредитного договору. Також у випадку несвоєчасно виконаного будь-якого грошового зобов`язання позичальника за цим договором, кредитор має право стягнути з позичальника пеню, а позичальник при цьому зобов`язується сплатити таку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. У випадку невиконання чи порушення позичальником зобов`язань за цим договором у період дії процентної ставки передбаченої п.1.1.1 цього договору кредитор має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 2% від загальної суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання позичальника за цим договором. У забезпечення виконання кредитного договору 08.04.2015 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір поруки б/н, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором та додаткової угоди до нього від 08.04.2015 (а.с.44-50). Відповідно до укладеної 08.04.2015 між відповідачем та позивачем Додаткової угоди б/н до кредитного договору № 001-2902/756-0007 від 23.07.2007 (а.с.51-52) сторони домовилися внести зміни до зазначеного кредитного договору, зокрема, зазначили, що у період з 08.04.2015 по 09.03.2016 позичальник зобов`язується сплачувати кредитору проценти у розмірі 1,15% річних, понад встановлені строки - 9,15% річних. Починаючи з 10.03.2016 року вказані проценти становлять 4,5% річних та 12,5% річних відповідно. Також сторони вказали, що на дату укладення цієї додаткової угоди до договору заборгованість позичальника за основним кредитним договором становить 123378,47 грн. У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 02.03.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором та додаткової угоди до нього від 02.03.2016 (а.с.53-59). Відповідно до укладеної 02.03.2016 між відповідачем та позивачем Додаткової угоди б/н до кредитного договору № 001-2902/756-0007 від 23.07.2007 (а.с.60-73) сторони домовилися внести зміни до зазначеного кредитного договору, зокрема, зазначили, що у період з 02.03.2016 по 09.08.2016 позичальник зобов`язується сплачувати кредитору проценти у розмірі 0,75% річних, понад встановлені строки - 8,75% річних. Починаючи з 10.08.2016 року вказані проценти становлять 4,5% річних та 12,5% річних відповідно. 03.06.2016 року між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір № FX-001-2902/756-0007 (а.с.82-98), за умовами якого позивач отримав грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 3194491,94 грн. строком до 01.09.2032 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у період з 03.06.2016 по 31.05.2019 в розмірі 14,5% річних та зі сплатою відсотків за користування кредитом у період з 01.06.2019 в розмірі 4% річних. Відповідно до п.1.2 цього договору кошти кредиту призначені для погашення заборгованості за кредитним договором №001-2902/756-0007 від 23.07.2007 (кредиту-1). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 03.06.2016 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір поруки б/н, за яким поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором та додаткової угоди до нього від 03.06.2016 (а.с.74-81). Відповідно до укладеної 21.06.2016 між відповідачем та позивачем Додаткової угоди б/н до кредитного договору № FX-001-2902/756-0007 від 03.06.2016 (а.с.99) сторони домовилися внести зміни до зазначеного кредитного договору, зокрема, зазначили, що за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та за умови погашення позичальником в повному обсязі кредиту-1 та 1245813,82 грн. суми кредиту-2 кредитор здійснює прощення боргу у розмірі 1245813,81 грн. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав, про що свідчить його підпис у кредитному договорі (а.с.37-41,67-71,88,137). Крім того, як убачається з положень ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо недійсності оспорюваних договорів. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що банком та позичальником при укладенні кредитного договору та інших договорів, що виходять із нього, було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов цих договорів, позичальником підтверджено своїм підписом, що він ознайомлений з умовами кредитування, договори укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст.215 ЦК України, для визнання вказаних договорів недійсними. Крім того, суд звертає увагу, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2018, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто з позичальника та поручителя заборгованість за оспорюваними правочинами в розмірі 3 071 647,27 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 28.08.2018 залишено без задоволення заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.05.2018. В апеляційному порядку вказане заочне рішення оскаржено не було. Зі змісту зазначеного заочного рішення суду убачається, що підставою для стягнення визначеного розміру заборгованості стало те, що відповідач та третя особа не виконують свої зобов`язання по оспорюваним правочинам, встановлено правомірність позовних вимог відповідача про стягнення такої заборгованості та підстав її виникнення. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог. Інших доводів, які б спростували висновки суду, позивачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed