Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2012 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 440/3339CLPS2, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на суму 5737,10 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 07.09.2014 року. Однак відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків. У звязку з цим станом на день подання позову виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 5603,52 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2012 року між відповідачем та ПАТ «Платинум Банк» був укладений Кредитний договір з обслуговування кредитної картки та страхуванням життя страхувальника № 440/3339CLPS2. Відповідно до умов цього Кредитного договору, відповідач отримав кредиту розмірі 5737,10 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 07.09.2014 року. На підставі Договору про відступлення права вимоги № 20120726-Г від 26.07.2012 року право вимоги до відповідача за зазначеним Кредитним договором перейшло до ТОВ ФК «Бізнесфінанс», про що відповідач була повідомлена відповідним листом. На підставі Договору факторингу № 2 від 08.10.2012 року право вимоги до відповідача за зазначеним Кредитним договором перейшло до позивача, про що відповідач також був повідомлений письмово. Станом на 08.10.2012 року розмір заборгованості відповідача становив 8403,52 грн. В період часу з 20.09.2013 року по 28.04.2014 року відповідач частково погашав заборгованість, у звязку з чим станом на час звернення позивача до суду розмір заборгованості зменшився та складає, за розрахунком позивача, який відповідачем не оспорений, - 5603,52 грн., в тому числі 4860,52 грн. заборгованості по виплаті тіла кредиту та 743,00 грн. пені за несвоєчасне виконання договірних зобовязань. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1, 1077 ЦК України,

Outcome: approved