Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на отримання земельної частки /паю/, просить суд визнати причини пропущення строку для звернення до суду про визнання права на отримання земельної частки /паю/ - поважними; поновити йому строк на подання позовної заяви до суду, як пропущений з поважної причини, визнати за ним право на отримання земельної частки /паю/ площею 2,7 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель резервного фонду Крутоярівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, вказуючи, що він був членом колгоспу імені Котовського /с. Крутоярівка/ Білгород Дністровського району Одеської області та працював в ньому з 1964 року по 1976 рік. Заяву про вихід з членів колгоспу він не подавав. Під час роботи в колгоспі ім. Котовського він став інвалідом 2 групи, про це свідчить акт про нещасний випадок на виробництві від 26 листопада 1968 року. Колгосп імені Котовського був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство імені Котовського та зареєстровано розпорядженням Білгород Дністровської районної державної адміністрації № 254/92 від 02 листопада 1992 року. Відповідно рішення Крутоярівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 12 червня 1995 року були передані земельні ділянки в колективну власність КСП імені Котовського, яке було затверджене звітним зібранням уповноважених КСХП імені Котовського від 08 лютого 1996 року, протокол № 1. При розпаюванні земель КСП імені Котовського у 1995 році він не був включений до списку громадян-членів КСП, які б мали право на отримання земельної частки /паю/ з земель КСП. Він звертався з заявами до Крутоярівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області, Білгород Дністровської районної державної адміністрації стосовно надання земельної ділянки, де йому було рекомендовано звернутися до суду, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Вважає, що строк позовної давності ним пропущений з поважних причин, оскільки після отриманої ним травми на підприємстві у 1968 році він на протязі тривалого часу знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними довідками. Йому була надана 2 група інвалідності безстроково, ступень втрати професійної придатності був 70%, тому йому потрібне постійне лікування. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити. Представник відповідача Білгород Дністровської районної державної адміністрації з позовом позивача не погодився, просить суд в його задоволенні відмовити, вказуючи, що позивачем не надано доказів того, що він був членом КСП «Імені Котовського», внесений чи не внесений до списку осіб, що мають право на земельну частку /пай/, а отже не довів своє право на отримання земельного паю. Крім того, вважають, що позивачем пропущені строки позовної давності на звернення до суду з вказаною позовною заявою. Представник третьої особи Крутоярівської сільської ради в судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд справу розглянути без його участі за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності норм діючого законодавства. Зі згоди позивача, представника відповідача, суд розглядає справу за відсутність третьої особи, відповідно до наданої заяви. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач був членом колгоспу імені Котовського /с. Крутоярівка/ Білгород Дністровського району Одеської області та працював в ньому з 1964 року по 1976 рік, що архівною довідкою. /л.с. 10/ Суд не може погодитися з ствердженнями представника відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів того, що він був членом КСП «Імені Котовського», внесений чи не внесений до списку осіб, що мають право на земельну частку /пай/, ним пропущений строк звернення до суду без поважних причин, оскільки вказані ствердження представника відповідача не підтвердилися в ході судового розгляду справи і доказів вказаного ним не надано. Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як видно із трудової книжки позивача, наявної в матеріалах справи /л.с. 9/ [PERSON], [INFO], вступив в члени колгоспу у 1964 році. Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Обєднаний трудовий архів територіальних громад Білгород Дністровського району» від 10.02.2017 року № Б-102/архів, за документами трудового архіву Білгород Дністровського району встановлено, що в архівному фонді сільськогосподарського кооперативу «Круторівка» /колгосп імені Котовського/ значиться [PERSON], [INFO], роки праці з 1964 по 1976 рік. /л.с. 10/ Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 26 листопада 1968 року позивач став інвалідом 2 групи під час роботи в колгоспі ім. Котовського. /л.с. 5-6/ Колгосп імені Котовського був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство імені Котовського та зареєстрований розпорядженням Білгород Дністровської районної державної адміністрації № 254/92 від 02 листопада 1992 року. Відповідно рішення Крутоярівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області від 12 червня 1995 року були передані земельні ділянки в колективну власність КСП імені Котовського, яке було затверджене звітним зібранням уповноважених КСХП імені Котовського від 08 лютого 1996 року, протокол № 1. /л.с. 13-16/ Відповідно до архівної довідки від 16.02.2017 року Білгород Дністровської районної державної адміністрації у протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспу ім. Котовського за період з 1964-1968 роки відомостей про виключення із членів колгоспу ім. Котовського [PERSON] не виявлено. /л.с. 27/ Таким чином, при розпаюванні земель КСП імені Котовського, позивач помилково не був включений до списку громадян-членів КСП, які б мали право на отримання земельної частки /паю/ з земель КСП. Згідно зі п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, наданих у колективну власність колективним підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельний пай мають члени КСХП, акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного КСХП, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. В ході судового розгляду справи встановлено, що на момент виходу Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, наданих у колективну власність колективним підприємствам і організаціям», позивач був членом КСХП, відомості про виключення його з членів КСХП відсутні, тому має право на земельну частку /пай/ і його неправомірно було не внесено до списків на отримання земельної частки паю. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звертатися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Дійсно як посилається представник відповідача в своїх запереченнях на позовні вимоги, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, однак відповідно до ч. 5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що позивачем строк позовної давності пропущений з поважної причини, оскільки відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 26 листопада 1968 року позивач став інвалідом 2 групи під час роботи в колгоспі ім. Котовського, на протязі тривалого часу знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними довідками, наявними в матеріалах справи /л.с. 11-12/, йому була надана 2 група інвалідності безстроково, у звязку з травмою на підприємстві, ступень втрати професійної придатності був 70%, він потребує постійного лікування, тому його порушене право підлягає захисту. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved