Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, в обґрунтування якого зазначила наступне. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2021 року (справа № 243/100/21) відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.03.2010 року в сумі 45270,78 грн. та встановлено наявність у позивача переплати за вказаним кредитним договором у сумі 768,71 грн., вказане рішення набуло законної сили 09.03.2021 року, а отже обставини, що ним встановлені на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 768,71 грн. переплати за кредитним договором та судові витрати у вигляді оплати правничої допомоги в суді у сумі 4000,00 грн. Представник відповідача Захаров М.І., діючий на підставі довіреності від 12.02.2019 року № 481-К-О надав суду відзив на позовну заяву в якому вказує, що заборгованість позивача за кредитним договором не погашена, не зважаючи на вищевказане рішення суду станом на 31.07.2019 року позивач мала залишок заборгованості в сумі 31682,37 грн. і в подальшому ця заборгованість зростала, а отже кредитний договір не є припиненим і триває до повного виконання зобов`язань сторонами, у зв`язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явились, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутністю, підтримали вищевказані позиції щодо позовних вимог У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.02.2021 року (справа № 243/100/21) відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до позивача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.03.2010 року в сумі 45270,78 грн., встановлено станом на 31.07.2019 року наявність у позивача переплати за вказаним кредитним договором у сумі 768,71 грн. та констатовано станом на 02.11.2020 року відсутність в неї заборгованості за цим договором. Рішення набуло законної сили 09.03.2021 року. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач користувалась кредитними послугами, які надавав їй відповідач на підставі кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 09.03.2010 року. Враховуючи вищенаведене, також спірним не є факт відсутності у позивача станом на 02.11.2020 року заборгованості за вказаним кредитним договором, та наявність в неї переплати станом на 31.07.2019 року в сумі 768,71 грн. Спірним питанням у справі залишається наявність або відсутність у позивача права вимагати у відповідача повернути їй надмірно сплачені кошти за кредитним договором, враховуючи, що відповідач стверджує, що договірні відносини між сторонами кредитного договору не припинені, оскільки свої кредитні зобов`язання позивач належним чином не виконала та не повернула грошові кошти, а отже в неї наявна заборгованість станом на 01.07.2020 року в сумі 45270,78 грн. Вирішуючи вказане питання суд зазначає, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано виписку за договором № б/н по рахунку позивача [PERSON] за період з 09.03.2010 року по 03.06.2021 року. З вказаної виписки вбачається, що відповідач незважаючи на вищенаведене судове рішення у справі № 243/100/21, яке набуло законної сили протиправно зазначає станом на 31.07.2019 року наявність у позивача заборгованості у сумі 31682,37 грн. та продовжує списання з неї коштів в режимі автоматичного погашення простроченої заборгованості, комісії за обслуговування (членський внесок), списання відсотків та страхових платежів, та зазначає станом на 01.07.2020 року наявність заборгованості в сумі 45270,78 грн. Зазначена сума заборгованості відповідає сумі позову у справі № 243/100/21, щодо якої судом зроблено однозначний висновок про її необґрунтованість. Наведене на думку суду свідчить про те, що відповідач рішення суду не виконує та протиправно продовжує вимагати у позивача суму заборгованості. Оцінюючи доводи відповідача про те, що договірні відносини між сторонами кредитного договору не припинені, оскільки свої кредитні зобов`язання позивач належним чином не виконала та не повернула грошові кошти суд зазначає, що додана до відзиву виписка, яка охоплює період з 09.03.2010 року по 01.07.2020 року не містить даних про здійснення позивачем [PERSON] у період з 02.11.2020 року, тобто з дати, з якої судом констатовано відсутність в неї заборгованості будь-яких операцій по кредитній картці. Той же самий факт судом встановлено і за період з 31.07.2019 року, тобто з дати, з якої судом констатовано наявність в позивача переплати в сумі 768,71 грн., перелік операцій по картці відображених з цієї дати до 01.07.2020 року свідчить про те, що в цей період відповідач лише продовжував списання з позивача коштів в режимі автоматичного погашення простроченої заборгованості, комісії за обслуговування (членський внесок), списання відсотків та страхових платежів та не містить даних про будь-яку операцію з списання коштів з боку позивача. Зворотного відповідач не довів, що дозволяє суду прийти до переконання про наявність в позивача переплати за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09.03.2010 року в сумі 768,71 грн. та необхідності в цій частині позов задовольнити, зобов`язавши відповідача сплатити на її користь зазначену суму. Наведене узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, а саме, витрат позивача у вигляді оплати правничої допомоги в суді у сумі 4000,00 грн. суд виходить з наступного. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно викладеного у розрахунку вартості наданої правової допомоги адвокатом Фальченком І.В. за Договором про надання правової допомоги та представництва інтересів від 25.03.2021 року та додаткової угоди до цього договору, всього було виконано правничої допомоги на загальну суму 4000,00 грн. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 4000,00 грн. суд вважає неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру виходячи з наступного. Обставини, необхідні для обґрунтування цього позову встановлені рішенням суду у справі № 243/100/21, що не потребувало значного часу для його підготовки професійним адвокатом,. Ціна позову є в п`ять разів нижчою за розмір витрат на правничу допомогу адвоката. Розшифровка характеру правової допомоги, наданої позивачу є на думку суду такою, що не відповідає критерію розумності її розміру, оскільки адвокат обмежився лише складанням позовної заяви на одному аркуші, правові позиції, викладені у ній вже були встановлені рішенням суду і ретельної оцінки не потребували, всупереч зазначеному матеріали справи не містять доказів звернення адвоката з запитами до сторін у справі, в той час як це зазначено в розшифровці. Крім того в судових засіданнях адвокат участі не брав, звертався з заявою про розгляд справи за його відсутності, в той час в якості наданої правничої допомоги зазначено про участь у суді при розгляді справи, тривалість 2 години, вартість - 1000,00 грн. Враховуючи викладене, з урахуванням принципу розумності та співмірності суд вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та визначити суму судових витрат у цій справі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial