Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка з метою отримання банківських послуг, підписала Заяву № б/н від 10.09.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав і видав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернула. В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, заборгованість станом на 17.01.2018 становить 34191,29 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 390,85 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 27496,09 грн, заборгованості за пенею та комісією 4200,00 грн, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1604,35 грн, у зв'язку із чим банк просить стягнути зазначену заборгованість, крім того просив стягнути з відповідачки витрати на сплату судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з*явився, у позові просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з*явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність суду не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Фіксування судового процессу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] підписала Заяву № б/н від 10.09.2012, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.01.2018 має заборгованість 34191,29грн., яка складається з наступного: - 390,85 грн - заборгованість за кредитом; - 27496,09 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 4200,00 грн заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 1604,35 грн - штраф (процентна складова). При цьому сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4200,00 грн фактично є сумою заборгованості по пені, нарахованої за прострочення погашення кредиту та сплати відсотків відповідно умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30.10.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженогорозпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження № 1053-р від 30.10.2014 та №1079-р від 05.11.2014, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13.10.2014 № 47-411/58939 та від 05.11.2014 № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається зі справи, позивач просить стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані станом на 17.01.2018 , тобто в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, яка зареєстрована в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з нею кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів є необґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом 390,85 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 27496,09 грн, а всього 27886,94 грн, задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги, які підлягають задоволенню: 27886,94 грн *100% : 34191,29 грн ціни позову = 81,56 %), тобто 81,56 % від ціни позову (84,56 % *1762,00 грн. :100%), що складає 1437,11 грн. На підставі ч.2 ст.651, ст.1048, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: partial