Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності. Він послався на те, що він є опікуном недієздатної [PERSON] яка в наслідок хронічного стійкого психічного захворювання не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16.12.1964 року належало 13/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. 11 лютого 2014 року за договором дарування [PERSON] подарувала вказану частину домоволодіння відповідачці [PERSON] Оскільки вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними під час укладання договору, позивач просить суд визнати вказаний договір дарування недійсним. Також він просить суд скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказане домоволодіння та визнати право власності на це домоволодіння за [PERSON] Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на позові наполягав. Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причини неявки, від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є опікуном недієздатної [PERSON] яка в наслідок хронічного стійкого психічного захворювання не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вказаний факт підтверджено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року, яким [PERSON] визнана недієздатною та позивач призначений її опікуном. Також судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16.12.1964 року належало 13/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. А 11 лютого 2014 року за договором дарування [PERSON] подарувала вказану частину домоволодіння відповідачці [PERSON] З акту амбулаторної психіатричної експертизи від 12.02.2014 року та заключення судово-психіатричного експерта № 698 від 24.12.2014 року видно що [PERSON] страждає стійким психічним розладом та під час укладання договору дарування від 11.02.2014 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином враховуючи те що [PERSON] визнана судом недієздатною, страждає стійким психічним розладом та під час укладання договору дарування від 11.02.2014 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до ст. 225 ЦК України цей правочин слід визнати недійсним. Визнання цього правочину недійсним є підставою для скасування реєстрації права власності [PERSON] на спірне домоволодіння, а тому вимога про таке скасування є передчасною, та такою що не підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності на спірне домоволодіння за [PERSON], суд виходить з того, що власник майна може пред'являти позов про визнання за ним права власності, якщо його право власності оспорюється або не визнається іншою особою, відповідно до ст. 392 ЦК України. Тому в цій частині позов слід задовольнити, оскільки право власності [PERSON] на спірне домоволодіння не визнається відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: partial