Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] міська рада про встановлення земельного сервітуту на право проїзду. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 16 липня 2015 року № 5437 в строкове платне користування для [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,0242 га для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, яка знаходиться за адресою в м. Рівне на вул. Дубенській, 113-А. Для належного користування та безперешкодного доступу до вищевказаної земельної ділянки позивачу необхідний проїзд, що розміщений на земельній ділянці площею 0,0080 га для обслуговування проїзду, що на геодезичному плані земельної ділянки зафарбовано жовтим кольором, однак відповідач перешкоджає в користування вищевказаним проїздом позивачу, чим порушує його права. Просить встановити постійний земельний сервітут шляхом надання позивачу права проїзду транспортним засобом до земельної ділянки, площею 0,0242 га, (на геодезичному плані земельної ділянки зафарбовано голубим кольором) яка знаходиться в м. Рівне на вул. Дубенській, 113-А, через земельну ділянку площею 0,0080 га для обслуговування проїзду на геодезичному плані земельної ділянки зафарбовано жовтим кольором)яка знаходитьсяв м. Рівне на вул. Дубенській, 113-А. Визначити межі дороги (земельного сервітуту) згідно з геодезичним планом земельної ділянки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві просив позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засідання не заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення. На підставі рішення [PERSON] міської ради від 16 липня 2015 року № 5437 в строкове платне користування для [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,0242 га для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування, яка знаходиться за адресою в м. Рівне на вул. Дубенській, 113-А. Відповідно до відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 серпня 2015 року зареєстровано право оренди вищевказаної земельної ділянки за [PERSON] Рішенням Рівненського міського суду від 02 вересня 2013 року відмова [PERSON] в підписанні протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки була визнана безпідставною та надано право [PERSON] міській раді укласти з [PERSON] договір оренди земельної ділянки площею 242 кв.м. за адресою м. Рівне, вул. Дубенська, 113 А для обслуговування житлової будівлі без підпису [PERSON] в протоколі погодження меж. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ особи мають право звертатись до суду щодо захисту порушеного права, вирішення спору про встановлення земельного сервітуту. А також при вирішенні спорів про встановлення сервітуту, враховується, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи. Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК; цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут, також враховується, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Право користування чужим майном (сервітут), виходячи з положень ч.1 ст. 401 ЦК України, може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Крім того, як передбачено ч.3 та ч.4 ст. 98 ЗК України та ч.5 ст. 403 ЦК України, вставлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею, Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Також, згідно ч.1 ст. 100 ЗК України та ч.1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Стаття 98 Земельного Кодексу України визначає право земельного сервітуту як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Тобто, земельний сервітут - це встановлене договором або судом речове право, наслідком якого є обмеження прав власників земельних ділянок в інтересах сусідів, що не породжують речового права інших осіб, тобто право користування чужою земельною ділянкою для задоволення потреб власника або володільця сусідньої земельної ділянки. Сервітут визначає порядок та межі використання чужої земельної ділянки через надання можливості користуватися нею лише в цільовий спосіб та певною її частиною. В цілому ж право користування земельною ділянкою, на яку встановлено земельний сервітут, повною мірою належить власнику. Таким чином, як передбачено п. «б» ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення такого земельного сервітуту як право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Крім того, з положення ст. 404 ЦК України випливає, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved