Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 500000 грн. з підстав, передбачених ст.841 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08.10.2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено усний договір підряду на ремонт пристрою DPI 620 GENІI у кількості 1 шт., та пристрою DPI 620 IS у кількості 1 шт., загальна узгоджена вартість яких становила 500 000 грн. Укладення договору підряду підтверджується письмовою розпискою від 17.11.2018 р., яка складена [PERSON] власноручно. Згідно умов договору підряду та вказаної розписки, відповідач мав повернути з ремонту позивачу вищенаведені пристрої 16.11.2018 р. Всупереч умов договору відповідач пристрої не повернув, мотивуючи тим, що їх було викрадено. Відповідачем було подано заяву про викрадення приладів до Фрунзенського районного відділу поліції ГУ МВС у Харківській області. Станом на момент подання позовної заяви до суду відсутнє судове рішення, у якому було б встановлено факт наявності кримінального правопорушення (викрадення майна). Крім цього, викрадення предмету, що передається підряднику на ремонт, не відноситься до обставин непереборної сили, що виключають вину підрядника, ні в силу цивільного законодавства України, ні в силу умов укладеного договору підряду. Чинним законодавством передбачений обов`язок підрядника забезпечувати збереження та схоронність майна. Вартість приладів була узгоджена між сторонами, що відповідає їх ринковій вартості. Ні прилади, ні грошову компенсацію позивачу повернуто не було. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. 22.05.2019 р. до суду від представника відповідача - адвоката Бєлоус Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх неправомірними, необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. В обгрунтування заперечень зазначив, що позивач у своїй позовній заяві вказує, що істотними умовами договору підряду є предмет ціна та строки. Однак з інформації, на яку посилається позивач, не випливає, що між позивачем та відповідачем було погоджено всі істотні умови договору підряду та, відповідно, укладено сам договір. Зокрема, надана позивачем розписка була складена відповідачем вже після ніби-то укладення договору та не містить інформацію про погодження всіх істотних умов договору підряду та не може слугувати доказом укладення договору підряду. Таким чином, позивачем не надано доказів укладення договору підряду між позивачем та відповідачем. Щодо припущення позивача про звернення відповідача до правоохоронних органів з заявою про викрадення пристроїв DPI 620 GENII та DPI 620 IS, то вказане не підтверджено ніяким доказами та не свідчить про факт укладення договору. Також позивачем не надано доказів належності йому цих пристроїв. Крім того, не вважає розписку від 17.11.2018 р. належним та достатнім доказом укладення договору підряду та наявності зобов`язань у відповідача, виходячи з наступного. Відповідач стверджує, що дана розписка була складена під тиском позивача та через це не містить достовірну інформацію про суть взаємовідносин між позивачем та відповідачем, підстави та мету передачі пристроїв, інформацію про погоджену вартість пристроїв. Окрім того, враховуючи ту обставину, що надана позивачем розписка складена відповідачем під тиском позивача, її зміст не відповідає дійсності та вона не відображує волю відповідача. Щодо неналежного способу захисту зазначив, що позивачем заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 500 000 грн. Однак, відповідач вважає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, виходячи з наступного. Позивач вказує, що між ним та відповідачем було укладено договір підряду, відповідно до якого відповідач мав повернути пристрої з ремонту, однак їх не повернув. При цьому, окрім відсутності підтвердження укладення договору підряду, позивачем не наведено жодної правової норми, яка надає йому право на стягнення грошових коштів у розмірі 500 000 грн. Також, позивачем не вказано та не обґрунтовано, яке саме його право було порушено та які підстави застосування такого способу захисту як стягнення грошових коштів. За таких обставин просить відмовити у задоволені позовних вимог (а.с.85-88) 18.06.2019 р. від представника позивача - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, де вказано, що ЦК України не передбачено обов`язкової форми договору підряду, таким чином, сторони не обмежені у праві укласти такий договір в усній формі. В такому випадку сторони можуть доводити виникнення між ними відповідних правовідносин за допомогою таких письмових доказів, як розписка та ін. (окрім показань свідків). Зазначені твердження відображені, зокрема, у Постанові ВС від 10.01.2019 р., справа № 754/13498/15-ц, Постанові ВС від 31.10.2018 р., справа № 520/17094/14-ц. Крім цього, договір підряду не є виконаним і на теперішній час, обладнання не повернуто позивачу. Згідно розписки, що надана суду, чітко визначено предмет договору підряду та строки виконання підрядних робіт. При цьому, ціна договору підряду в силу ст. 843 ЦК України може прямо не вказуватися у договорі, та визначається за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи, з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Розписка, що підтверджує укладення договору підряду, могла бути складена та підписана на будь-якій стадії реалізації між сторонами договірних правовідносин, адже вона лише є додатковим доказом укладення договору підряду. Складання її після передачі обладнання жодним чином не впливає на виникнення та існування між сторонами договірних правовідносин з моменту передачі обладнання. Договором підряду визначено вартість обладнання, що було передано відповідачу. При цьому ця вартість є узгодженою між сторонами та вказана у розписці, що складена відповідачем власноруч. Жодних доказів тиску на відповідача під час складення такої розписки відповідачем не надано, як і не надано доказів того, що дійсна вартість обладнання є іншою, ніж вказана у розписці. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Враховуючи той факт, що підрядник не забезпечив збереження обладнання, що було передано йому для ремонту, з нього підлягає стягнення на користь замовника вартість переданого обладнання, що фактично є завданою Замовнику матеріальною шкодою.( а.с.116-120) 19.07.2019 р. до суду від представника відповідача - адвоката Бєлоус Л.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем не укладалося договору підряду ні в усній, ні в письмовій формі, тому між вказаними суб`єктами відсутні будь-які договірні правовідносини, зокрема, щодо виконання договору підряду. Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів укладення договору підряду. Докази, на які посилається позивач, а саме розписка, яка складена відповідачем під тиском позивача вже після ніби-то укладення договору, не є підтвердженням факту укладення договору підряду. Для укладення усного договору підряду необхідна обов`язкова наявність ознаки правочину, що укладається, а саме повне виконання правочину сторонами у момент вчинення. Єдиним доказом існування договірних правовідносин між сторонами може бути лише письмовий договір підряду, однак такий документ відсутній взагалі, що дає змогу стверджувати про відсутність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем. Щодо неналежного способу захисту представник вказує, що позивачем не доведено ні факту існування договірних правовідносин, ні укладення договору підряду, ні факту передачі обладнання, ні доказів вартості нібито переданого обладнання. Виходячи з того, що позивачем не доведено існування міждоговірних правовідносин щодо виконання договору підряду, позивачем не може ставитись вимога щодо стягнення вартості нібито переданого обладнання. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.132-134) Позивач, представник позивача - адвокат Максимов М.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. При цьому позивач пояснив, що відповідач є його сусідом, займається ремонтом електронної технік, вони були давно знайомі і позивач вже двічі звертався до нього з цього питання: одного разу відповідач відремонтував обладнання, іншого разу не зміг. У жовтні 2018 р. позивач зустрівся з відповідачем та передав йому два калібратори, які є його особистою власністю, домовившись, що відповідач їх діагностує та повідомить позивачеві вартість ремонту, якщо зможе його відремонтувати. В одному з калібраторів, напевно, потрібно було замінити акумулятор, а в іншому - з`ясувати причину некоректного відтворення ним показників. Грошових коштів за надання вказаної послуги позивач відповідачеві при передачі приладів не сплачував. Через кілька днів відповідач повідомив йому про неможливість здійснення ремонту і позивач попрохав повернути йому прилади, проте відповідач повідомив, що їх викрадено. Письмових документів про належність йому цих калібраторів позивач мав, але не зберіг. Представник відповідача - адвокат Бєлоус Л.В. проти задоволення позовних вимог заперечувала. Не оспорюючи факту отримання відповідачем від позивача вказаних пристроїв, пояснила, що відповідач мав намір надати позивачеві безкоштовну послугу з діагностування роботи вказаних приладів, тому має відшкодувати завдані збитки згідно положень ч.2 ст.906 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши позивача як свідка, приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 08.10.2018 р. [PERSON] отримав від [PERSON] два багатофункціональних прилади для перевірки та калібрування вимірювальних приборів і датчиків (далі - калібратори) - DPI 620 GENIІ та DPI 620 IS. Факт отримання ним вказаних калібраторів підтверджується змістом розписки, складеною [PERSON] 17.11.2018 р., та не оспорювався його представником у судовому засіданні. Будь-якого письмового договору щодо виконання відповідачем конкретних робіт, у певний строк та за певну плату, сторони не укладали . 17.11.2018 р. [PERSON] звернувся до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про зникнення з його автомобіля калібраторів, отриманих ним від [PERSON] для діагностики та, за можливості, для ремонту. На підставі вказаної заяви 17.11.2018 р. до ЄРДР були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (а.с.110-112). Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 02/26, складеного 27.02.2020 р. суб`єктом оціночної діяльності - оцінювачем [PERSON] на замовлення представника позивача, ринкова вартість не наданого на дослідження багатофункціонального калібратора DPI 620 GENIІ multifunction calibrator+HART» 2015 року випуску, станом на 17.11.2018 з урахуванням зносу складала 205715 грн. 75 коп. з ПДВ. Ринкова вартість не наданого на дослідження та зазначеного в адвокатському запиті багатофункціонального калібратора «DPI620IS communication protocol - HART» 2012 року випуску, станом на 17.11.2018 р. з урахуванням зносу складала 240826 грн. 14 коп .з ПДВ. (а.с.а.с.179). Слід зазначити, що маркування калібраторів, вартість яких визначав оцінювач, дещо відрізняється від маркування приладів, які відповідач отримав від позивача 08.10.2018 р. Так, оцінювач визначив вартість приладу DPI 620 GENІI multifunction calibrator+HART» 2015 року випуску, станом на 17.11.2018 р., з урахуванням зносу, у розмірі 205715 грн. 75 коп. та визначив вартість приладу DPI620IS communication protocol - HART» 2012 року випуску, станом на 17.11.2018 р., з урахуванням зносу, у розмірі 240826 грн. 14 коп., і вказані прилади не були надані йому на дослідження. Технічної документації на належні позивачеві калібратори позивач суду не надав, тому вважати, що пристрій DPI 620 GENІI є саме пристроєм DPI 620 GENIІ multifunction calibrator+HART» 2015 року випуску, а пристрій [NUMBER] є саме пристроєм DPI 620 IS communication protocol - HART» 2012 року випуску, вартість яких визначав оцінювач, підстав немає. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому надані суду докази мають відповідати принципам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України). Враховуючи наведене, належність і достовірність наданого позивачем висновку товарознавчого дослідження № 02/26 як доказу вартості калібраторів, належних позивачеві, викликає у суду сумнів та не береться судом до уваги. Пояснення позивача в якості свідка не є достатнім та допустимим доказом для встановлення вартості спірного майна. Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 841 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Згідно положень ч. 1 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч.1 ст.206 ЦК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 ЦК України, належить вчиняти в письмовій формі. Недійсним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК Україна). Враховуючи, що відповідач не визнає факту укладання між сторонами договору підряду на ремонт калібраторів, у певний строк та за певну плату, а письмовий договір підряду між сторонами не укладався, хоч вартість калібраторів перевищує 20 НМДГ, суд вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосовувати положення закону, які регулюють правовідносини, які випливають з договору підряду. Таким чином, оскільки сторони, на порушення вимог п.3 ст.208 ЦК України, не укладали договору підряду в письмовій формі, посилання позивача на положення ст.841 ЦК України є неправильним, тобто позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права. Суд вважає, що у даному випадку позивач мав звернутись з вимогами про поновлення свого порушеного права з підстав, передбачених ст.1212 ЦК України, або, в разі вчинення крадіжки належного йому майна (вчинення злочину) - вимагати відшкодування завданої йому шкоди як потерпілому у кримінальному провадженні. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилання представника позивача на поведінку відповідача та зміну ним своєї позиції не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Оскільки у даному випадку суд відмовив у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 5000,00 грн., згідно положень п.2 с.2 ст.141 ЦПК України, не відлягають відшкодуванню та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed