Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування незаконно отриманих коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до персональних карток №110703710071600001 та №110716080300007 відповідач звернулася до позивача 16.07.2010 та 03.08.2016. 23.07.2010 та 03.08.2016 подала заяви про вирішення питання її працевлаштування та надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в яких зазначила, що на момент подання заяви вона не зареєстрована як фізична-особа-підприємець. Наказами Знамянського міськрайонного центру зайнятості №НТ100723 від 23.07.2010 та №НТ160804 від 04.08.2016 (№НТ160829 від 29.08.2016) відповідачу надано статус безробітного, а також призначено виплату допомоги по безробіттю. При звірці бази даних безробітних громадян з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачем виявлено, що відповідач з 04.04.2005 зареєстрована як фізична особа-підприємець і державна реєстрація припинення підприємницької діяльності щодо неї проведена тільки 04.01.2017. 06.03.2017 директором Знамянського міськрайонного центру зайнятості видано наказ №НТ170306/5 про повернення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Вказаний наказ відповідачем отримано 06.03.2017, але кошти в добровільному порядку не відшкодовано, вказаний наказ не оскаржено. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача незаконно отримані кошти в розмірі 9318 грн. 87 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що відповідач не бажала розстрочити суму повернення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і пояснила, що вона не знала про те, що її підприємницька діяльність як фізичної особи-підприємця не припинена. Зазначила, що позивач також повинен нести відповідальність, оскільки не здійснював контроль. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до персональної картки №110703710071600001 відповідач 16.07.2010 звернулася до Знамянського міськрайонного центру зайнятості із заявою про сприяння у працевлаштуванні. 23.07.2010 відповідачем подано до центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в якій вона власноруч зазначила інформацію про те, що не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Наказом Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 23.07.2010 №НТ100723, на підставі\~Закону України «Про зайнятість населення», відповідачу наданий статус безробітного з 23.07.2010, а також призначено допомогу по безробіттю. З 30.12.2010 по 13.01.2011 згідно з наказом Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 31.12.2010 №НТ101231 відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю у звязку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», п.п.5 п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.5 п.5.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», яку поновлено з 14.01.2011 згідно з наказом Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 14.01.2011 №НТ110114. Відповідно до наказу Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 19.04.2011 №НТ110419, відповідачу припинено з 19.04.2011 виплату допомоги по безробіттю у звязку з поданням нею письмової заяви про відмову від послуг відповідно до п.п.10 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та знято з обліку відповідно до п.20 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних». Крім того, відповідно до персональної картки №110716080300007 відповідач 03.08.2016 звернулася до Знамянського міськрайонного центру зайнятості із заявою про сприяння у працевлаштуванні. 03.08.2016 відповідачем подано до центру зайнятості заяви про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в яких вона підтвердила інформацію про те, що не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. Наказами Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 04.08.2016 №НТ160804 та від 29.08.2016 №НТ160829, на підставі\~Закону України «Про зайнятість населення», відповідачу з 03.08.2016 наданий статус безробітного, а з 10.08.2016 призначено допомогу по безробіттю. З 24.02.2017 згідно з наказом Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 27.02.2017 №НТ170227 відповідачу скорочено виплату допомоги по безробіттю у звязку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», п.п.5 п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.5 п.5.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Відповідно до наказу Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 06.03.2017 №НТ170306, відповідачу припинено з 16.02.2017 виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію у звязку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до п.п.8 п.1 ст.45 ЗУпЗН, п.п.8 п.1 ст.31 ЗУпЗДССВБ, та п.п.2 п.1 ч.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. При звірці бази даних безробітних громадян з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивачем було виявлено, що відповідач з 04.04.2005 зареєстрована як фізична особа-підприємець, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності щодо неї проведена 04.01.2017, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 16.02.2017 №22, яке було проведене відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці України та ДПА України від 13.02.2009 №60/62, встановлено, що на день звернення із заявами та на день надання статусу безробітного відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, тобто на момент реєстрації в центрі зайнятості відповідач належала до зайнятого населення, не мала права на отримання статусу безробітного та призначення їй допомоги по безробіттю, при зверненні до центру зайнятості із заявами про надання їй статусу безробітного двічі не повідомила про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, внаслідок чого незаконно отримувала допомогу по безробіттю. Розрахунками переплат допомоги по безробіттю від 06.03.2017 підтверджується, що за період з липня 2010 по квітень 2011, та з серпня 2016 по січень 2017 відповідачу виплачено допомогу по безробіттю в сумі 9318 грн. 87 коп. Відповідно до наказу директора Знамянського міськрайонного центру зайнятості від 06.03.2017 №НТ170306/5, прийнято рішення про відшкодування за рахунок відповідача суми переплати допомоги по безробіттю в розмірі 9318 грн. 87 коп., а саме: 6300 грн. 52 коп. за період з 23.07.2010 по 18.04.2011; 3018 грн. 35 коп. за період з 10.08.2016 по 26.01.2017. 06.03.2017 за вих.№03-09/379/03 позивачем на адресу відповідача направлено лист-повідомлення про необхідність відшкодування незаконно отриманих коштів у розмірі 9318 грн. 87 коп., але кошти в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про зайнятість населення»\~\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин)\~\~зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана\~із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI, зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 статті 4 вказаного Закону\~передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються\~Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно зі\~ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~Фонд\~має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. За змістом п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62,\~у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до\~\~категорії\~\~зайнятих,\~\~така особа\~\~знімається\~\~з обліку як безробітна\~\~в\~\~установленому чинним законодавством\~\~порядку та повертає суму незаконно отриманої допомоги. Якщо відомості\~\~про\~\~доходи\~\~є\~\~недостовірними\~\~з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з\~\~дня\~\~їх\~\~призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.\~\~ Згідно з п.7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Пункт 9 цього Порядку передбачає, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідно до ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно зі\~ст.1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст.4\~Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»\~(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація фізичних осіб-підприємців є засвідченням факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою. Згідно з ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»\~фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Наявність реєстрації у державному реєстрі особи як підприємця не дає особі права на отримання статусу безробітного та унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. Тому неповідомлення відповідачем центру зайнятості про наявність такої обставини свідчить про недобросовісність та невиконання ним своїх обов'язків, що є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в період перебування на обліках в центрі зайнятості в якості безробітного була зареєстрована як фізична особа-підприємець, не маючи права на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, при зверненні до центру зайнятості із заявами про надання їй статусу безробітного не повідомила про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю, тому суд приходить до висновку, що пред'явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved