Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Приватного малого підприємства «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/№ від 18.03.2011 року та договору відступлення прав вимоги №б/н від 18.03.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». Згідно кредитного договору SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року відповідачу було надано кредит в сумі 83\~000 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою на отримання кредиту. З метою врегулювання заборгованості за вище зазначеним кредитним договором було укладено ряд додаткових договорів. В забезпечення виконання зобовязань з а кредитним договором SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року між банком та Приватним малим підприємством «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» було укладено договір іпотеки № РМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року, відповідно до якого Приватне мале підприємство «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» передав банку в іпотеку, належне на праві власності нерухоме майно, а саме вбудоване приміщення загальною площею 101, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, прос. Космонавтів в будинку № 7, позначеному на плані літерою «А». З метою врегулювання заборгованості було укладено додатковий договір№1 іпотеки від 30.01.2014 року. Невиконання обвязків за кредитним договором стали підставою для звернення до суду з позовом стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки 20.05.2015 року представником позивача була надана суду заява про збільшення розміру позовних вимог, просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 46\~698, 90 доларів США, що еквівалентно 1\~081\~073,60 грн. також пеню в розмірі 150\~177,39 грн., та в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме вбудоване приміщення загальною площею 101, 8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, прос. Космонавтів в будинку № 7, позначеному на плані літерою «А», а кошти отриманні від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ( а.с.113-114) підтримала в повному обсязі за обставин викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про що свідчить розписка від 10.09.2015 року (а.с. 161). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів по справі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/№ від 18.03.2011 року та договору відступлення прав вимоги №б/н від 18.03.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (а.с. 45-56). Згідно кредитного договору SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року [PERSON] було надано кредит в сумі 83 000 доларів США, що підтверджується кредитною заявкою на отримання кредиту (а.с. 5). З метою врегулювання заборгованості за вище зазначеним кредитним договором було укладено ряд додаткових договорів, а саме:додатковий договір № 1 від 24.02.2009 року, додатковий договір № 2 від 28.08.2009 року, додатковий договір № 3 від30.04.201 року, додатковий договір № 4 від 29.06.2011 року та додатковий договір № 5 від 30.01.2014 року (а.с. 9-19). В забезпечення виконання зобовязань з а кредитним договором SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року між банком та Приватним малим підприємством «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» було укладено договір іпотеки № РМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2008 року, відповідно до якого Приватне мале підприємство «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» передав банку в іпотеку, належне на праві власності нерухоме майно, а саме вбудоване приміщення загальною площею 101, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, прос. Космонавтів в будинку № 7, позначеному на плані літерою «А» (а.с.20-22). З метою врегулювання заборгованості було укладено додатковий договір№1 іпотеки від 30.01.2014 року (а.с.23). Станом на 24.03.2015 року проведено новий розрахунок заборгованості по кредитному договору № СМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року, яка складає 46\~698, 90 доларів США, що еквівалентно 1\~081073, 60грн., та 150\~177, 39 грн. пені (а.с. 115-119). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; за ч. 2 цієї Статті, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зобовязання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. На підставі п. п. 1.9 кредитних договорів позивач вимагав від відповідача повного повернення кредитних коштів, а також сплати пені та штрафі, нарахованих за прострочення виконання зобовязань, вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № СМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року, за вихідним № 26 від 12.01.2015 року (а.с. 61). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою гарантією, заставою, при триманням, завдатком. П.п. 4.1.1. кредитного договору передбачено, що при порушені строків погашення кредиту або сплати процентів за користування позиковими коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день простроченого платежу в розмірі 1% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Пункт 1.1 договору іпотеки встановлює, що даний договір забезпечує вимоги іпотеко держателя, що випливають із кредитного договору № СМ - SMEB01/008/2008 від 05.02.2008 року. Також встановлено, що Приватне мале підприємство «Вінницький Центр медичної косметології «Омела» ознайомлене зі змістом основного зобовязання, яке забезпечене іпотекою, та не мало претензій до умов кредитного договору, а також дало свою згоду на забезпечення іпотекою обовязків [PERSON] Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Стаття 7 закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків завданих порушенням зобовязань,необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Аналогічне право позивача встановлено п. п. 6.1 6.2 договору іпотеки, відповідно до якого у випадку невиконання або неналежного виконання кредитного договору іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.п. 6.3. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір іпотеко держателя за рішенням суду. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд при винесені рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури передбаченої статтею 41 цього закону, тобто реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною не нижче 1\~070\~847 грн., що визначена сторонами при укладенні договору іпотеки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В звязку із задовленням позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача за користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved