Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з квартири, в якому вказав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить квартира [ADDRESS]. Позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак 27.03.1990 року їх шлюб було розірвано та позивач почав проживати за вказаною вище адресою зі своєю матір'ю. 18.03.2004 року у спірній квартирі було зареєстровано сина позивача та відповідача - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що більше ніж два роки тому, до їх спільного сина прийшла в гості його мати - відповідач у справі, та до цього часу спірну квартиру не покидає. Посилаючись на те, що відповідач самовільно зайняла спірне житлове приміщення та безпідставно там проживає, позивач просить суд виселити відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надала, явку представника не забезпечила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить позивачу (а.с.7). Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.03.1990 року (а.с.8). Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Маяк» №33 від 25.03.2014 року, у спірній квартирі з 18.03.2004 року зареєстрований син позивача та відповідача - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки ТОВ «Київжитлосвіт» №369 від 31.03.2014 року, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Однак проживає позивач у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового кодексу України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.. Відповідно до ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку. Оскільки відповідач самовільно зайняла спірну квартиру та безпідставно проживає в ній, та враховуючи те, що зазначена квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов висновку, що відповідач порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, а тому позивач має право заявляти вимоги щодо виселення із спірної квартири відповідача, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved