Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, вказуючи, що з відповідачкою у справі перебував у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 25.02.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2007 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку. Виконавчий лист був виданий 18.05.2007 року, проте до серпня 2013 року відповідачка його для примусового виконання не пред'являла, оскільки аліменти сплачувалися у добровільному порядку поштовими переказами. 21.08.2013 року відповідачка пред'явила виконавчий лист на виконання до ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області і державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості за три роки назад, що склало з урахуванням погашених аліментів у добровільному порядку 8277 грн. Вважає, що [PERSON] без поважних причин та без його вини, як особи, що сплачує аліменти, не пред'являла виконавчий лист на виконання. Його вини у виникненні заборгованості немає. Просить в порядку ч.3 ст. 197 СК України звільнити його від сплати заборгованості за період з 01.08.2010 року по серпень 2013 року, оскільки остання виникла внаслідок не пред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Позивач та його представник до судового засідання не прибули, проте від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позову наполягають. Відповідачка також до суду не прибула і також надала заяву про розгляд справи без неї, проти позову надала письмові заперечення, зокрема про таке: складений державним виконавцем розрахунок по аліментах вважає правильним, оскільки він проведений з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з різницею проведених поштових переказів позивачем у справі. Вказаний розрахунок позивачем не оскаржено. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2013 року обставини нарахування заборгованості встановлені і мають преюдиційне значення для розгляду даного спору. Тому, просила у задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що до судового засідання обидві сторони не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 25.02.2000 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5), на утримання якої, згідно рішення Первомайського міськрайонного суду від 18.05.2007 року, стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки доходів. Рішенням Первомайського міськрайонного суду (а.с.20-21) та апеляційного суду Харківської області (а.с.22-23) з [PERSON]. на користь [PERSON] стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 2965,41 грн. Посилання сторони відповідачки на те, що вказаними рішеннями встановлені обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення даного спору, зокрема, щодо суми заборгованості, суд до уваги прийняти не може. Так, вказаними рішеннями, а саме, рішенням Первомайського міськрайонного суду від 19.12.2013 року встановлено, що вирішення спору щодо розміру заборгованості та звільнення від сплати заборгованості вирішується судом за відповідною заявою сторони в судовому порядку, як встановлено ч.4 ст. 195 та ст. 197 СК України. На час розгляду тієї справи відповідачем відповідного позову не подано до суду і спору з цього питання не існувало, тому на даний час позивач скористався своїм правом на подання заяви про звільнення його від сплати боргу саме через неподання виконавчого листа до виконання без поважних причин. Згідно ч.3 ст.197 СК України, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Судом же встановлено, що [PERSON] подала виконавчий лист через шість років після ухвалення рішення суду про аліменти - 21.08.2013 року (а.с.7). Це наводить суд на думку, з урахуванням проведених [PERSON] поштових переказів, що [PERSON] свідомо не подавала виконавчий документ, бо розмір сплачуваних аліментів її влаштовував. На теперішній же час, навмисно, просила державного виконавця зробити розрахунок заборгованості за попередні три роки, аби, враховуючи цей штучний борг, стягнути з позивача пеню за прострочення сплати аліментів. До часу подання виконавчого листа до ВДВС, тобто до 21.08.2013 року [PERSON] у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини, що вбачається з розрахунку державного виконавця (а.с.18). Згідно цього ж розрахунку розмір заборгованості, за період з 01.08.2010 року по 01.10.2013 року позивача складає 12 377,70 грн. Та за вирахуванням добровільних платежів - 4100 грн. становить - 8277,70 грн., від якої позивач просить суд його звільнити. Проте суд має іншу думку. Враховуючи, що [PERSON] не надала суду доказів поважності причин непред'явлення виконавчого листа до виконання до 21.08.2013 року, суд вважає необхідним звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, оскільки вона виникла внаслідок непред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання, а саме, за три роки до подання виконавчого листа на виконання, тобто за період з 21.08.2010 року до 21.08.2013 року, у розмірі 7919,34 грн., а не 8277,70 грн., як просить позивач. Так, за серпень 2010 року сума аліментів до сплати має складати за 11 днів - 98,04 грн., а за серпень 2013 року за 21 день - 245,90 грн., а далі згідно розрахунку державного виконавця за виключенням вересня 2013 року заборгованість має складати 11719,34 грн. Крім того за період з 21.08.2010 року по 21.08.2013 року позивачем сплачено аліментів в сумі 3800 грн., яку і треба вирахувати із загальної суми боргу ( 11719,34 грн. - 3800 грн. = 7919,34 грн.). Надалі заборгованість позивача перед відповідачкою має розраховуватися з дня пред'явлення виконавчого листа, тобто з 21.08.2013 року і з врахуванням, що на день розгляду справи у вересні 2013 року вже сплачено 300 грн. в рахунок аліментів з 21.08.2013 року. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову, проте частковому, у сумі 7919,34, що виникла до 21.08.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial