Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається із: - земельної ділянки площею 1,9048 га (кадастровий номер 1825087400:07:000:0070), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала покійній матері позивача згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 093503 від 02.06.2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 135 від 15.05.2003 року; - земельної ділянки площею 0,3941 га (кадастровий номер 1825087400:08:000:0215), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала покійній матері позивача згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 093502 від 02.06.2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 135 від 15.05.2003 року, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], на даний час зареєстрований та проживає в м. Житомир. Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії ЯД № 410741 від 09.11.1954 року, його батьками є: батько, [PERSON] Викенч, українець, та мати, [PERSON], українка. 29 вересня 2011 року мати позивача, [PERSON], померла у віці 82 років в с. Осички, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 174165, видане виконкомом Осичківської с/ради Радомишльського р-ну Житомирської області. В шестимісячний строк після смерті матері позивач, як спадкоємець за законом, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини до Пятої київської державної нотаріальної контори, за результатами якої, державним нотаріусом було заведено спадкову справу під № 817/2011. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], з поміж всього іншого, увійшли дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 1,9048 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала покійній матері згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 093503 від 02.06.2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року № 135; - земельна ділянка площею 0,3941 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала покійній матері згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 093502 від 02.06.2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року № 135. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, в процесі оформлення спадщини, нотаріусом було повідомлено, що позивачу не зможуть бути видані свідоцтва про право на спадщину за законом (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України), згідно яких останній стане спадкоємцем вищевказаних земельних ділянок через те, що оригінали вищевказаних державних актів втрачені (дані факти також підтверджують оголошення, розміщенні на 7-й сторінці в газеті «Зоря Полісся» № 8 від 23.02.2018 року, яка додається), що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2017 року за вих. № 7243/02-31, винесена державним нотаріусом Пятої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку із усім зазначеним вище та тим фактом, що я не можу отримати необхідні свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище майно я вимушений звернутись до суду із відповідним позовом. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved