Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 06 вересня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №42. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя подружжя не склалось, не зійшлись характерами. Сім`я фактично розпалась і від 2007 року проживають окремо, стали чужими людьми, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, у кожного своє особисте життя. Вже більше двох років позивач проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою та мають спільну дитину [INFO] . За таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Дитина від шлюбу постійно проживає з матір`ю з нею залишиться і після розірвання шлюбу. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18 серпня 2021 року провадження у справі відкрито, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, але надала заяву про визнання позову. Повідомила, що дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею, прізвище на дошлюбне змінювати не бажає. Справу просить розглянути без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кегичівського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 серпня 2021 року Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 42. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що дитина проживатиме з відповідачем. Сімейне життя сторін не склалося, не зійшлись характерами, подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи на даний час сторони фактично припинили шлюбні відносини та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Про наявність спору про розподіл майна, що є спільною власністю на цей час не заявлено. Сторони погодили, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач заявила про залишення їй прізвища отриманого при реєстрації шлюбу. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved