Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми. В обґрунтування позову зазначив, що 20.01.2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-782/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму основного боргу за договором позики у розмірі 66483,00 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмір 703,01 грн., суму нарахованих відсотків у розмірі 3121,52 грн., витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 703,08 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 252,00 грн., а всього суму у розмір 71262,61 грн. Рішення суду набрало законної сили та на його виконання судом видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.06.2016 року виконавчий лист по справі №2-782/2010 повернуто стягувачу, [PERSON]. На момент звернення до суду сума боргу за рішенням суду від 20.01.2010 року у розмірі 71262,61 грн., [PERSON], не погашена ні в добровільному, ні в примусовому порядку. Посилаючись на те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, позивач просить стягнути з відповідача суму встановленого індексу інфляції у розмірі 68937,50 грн., а також 3 % річних від простроченої суми у розмірі 6419,49 грн., а всього суму у розмірі 75356,99 грн. Також, просив суд стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197,224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2010 року по справі №2-782/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму основного боргу за договором позики у розмірі 66483,00 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмір 703,01 грн., суму нарахованих відсотків у розмірі 3121,52 грн., витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 703,08 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 252,00 грн., а всього суму у розмірі 71262,61 грн. На виконання вказаного рішення 11.01.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №2-782/2010. Постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист №2-782/2010, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 11.01.2012 року повернуто стягувачу, [PERSON], у звязку з тим, що не можливо виявити майно боржника, [PERSON], на яке відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Як вбачається з розрахунку позивача, термін прострочки з 30.11.2013 року по 30.11.2016 року та складає 1096 днів. Згідно із вимогами ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Верховний Суд України, аналізуючи практику застосування ст.625 ЦК в цивільному судочинстві зазначив,що правильною є позиція судів, які здійснюють нарахування коштів відповідно до ст.625 ЦК незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог закону «Про виконавче провадження» від 21.04.99 №606-ХІV. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Це також визначено листом Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. Суд вважає необхідним стягнути інфляційні витрати, виходячи з наступного розрахунку 30.11.2013-31.12.2013 1,00500 01.01.2014-31.01.2014 1,00200 01.02.2014-28.02.2014 1,00600 01.03.2014-31.03.2014 1,02200 01.04.2014-30.04.2014 1,03300 01.05.2014-31.05.2014 1,03800 01.06.2014-30.06.2014 1,01000 01.07.2014-31.07.2014 1,00400 01.08.2014-31.08.2014 1,00800 01.09.2014-30.09.2014 1,02900 01.10.2014-31.10.2014 1,02400 01.11.2014-30.11.2014 1,01900 01.12.2014-31.12.2014 1,03000 01.01.2015-31.01.2015 1,03100 01.02.2015-28.12.2015 1,05300 01.03.2015-31.03.2015 1,10800 01.04.2015-30.04.2015 1,14000 01.05.2015-31.05.2015 1,02200 01.06.2015-30.06.2015 1,00400 01.07.2015-31.07.2015 0,99000 01.08.2015-31.08.2015 0,99200 01.09.2015-30.09.2015 1,02300 01.10.2015-31.10.2015 0,98700 01.11.2015-30.11.2015 1,02000 01.12.2015-31.12.2015 1,00700 01.01.2016-31.01.2016 1,00900 01.02.2016-28.02.2016 0,99600 01.03.2016-31.03.2016 1,01000 01.04.2016-30.04.2016 1,03500 01.05.2016-31.05.2016 1,00100 01.06.2016-30.06.2016 0,99800 01.07.2016-31.07.2016 0,99900 01.08.2016-31.08.2016 0,99700 01.09.2016-30.09.2016 1,01800 01.10.2016-31.10.2016 1,02800 Всього за вказаний період індекс інфляції 1,96377, а всього сума інфляційних витрат склала 68937,50 грн. Сума трьох процентів річних від суми боргу розраховується наступним чином: сума санкції 71262,61 грн.. х 3 х на кількість днів 1096 днів (за період 30.11.2013 року по 30.11.2016 року ) : 365 : 100, що дорівнює 6419,49 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн..

Outcome: approved