Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.02.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 39 614,30 грн. на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» Вказав, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача. Враховуючи викладене, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2246, вчинений 24.02.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 39 614,30 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.11.2020, яка занесена до протоколу судового засідання в рамках п. 7 ч. 2 ст. 248 ЦПК України, постановлено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2021 в рамках вжиття заходів забезпечення позову зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в межах виконавчого провадження ВП №61442619 з примусового стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп». В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача - адвокат Масленнікова Т.М. надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа приватний нотаріус приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 02.11.2012 між позивачем та ПАТ «Терра Банк» укладено Кредитний договір №127698. 24.02.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості за кредитним договором №127698 від 02.11.2012 у розмірі 39 014,30 грн., плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 600 грн., який зареєстрований в реєстрі за №2246. Із вказаного виконавчого напису убачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.11.2017 по 10.12.2019. Загальна сума заборгованості становить 39 014,30 грн., та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 8 231,75 грн., простроченої заборгованості за комісією - 30 782,48 грн.; простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом - 0,07 грн. (а.с. 113). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 04.03.2020 відкрито виконавче провадження ВП №61442619 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. №2246 від 24.02.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості в розмірі 39 614,30 грн. (95-96). Також 04.03.2020 в рамках вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №61442619 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесені постанови про арешт майна боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця - 43 975,73 грн. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 96-99). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» від 31.01.1992 за №2 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 за №662, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п. 1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п. 2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Суд вчиняв усіх можливих заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, неодноразово, в межах виконання ухвали про витребування доказів, яка занесена до протоколу судового засідання від 28.07.2020, запитував від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. оскаржуваний виконавчий напис та нотаріальної справи щодо його вчинення. Однак, згідно відомостей списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким анульовано доступ до державних реєстрів, що міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, приватному нотаріусу [PERSON] анульовано доступ до державних реєстрів на підставі наказу Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020. Судом встановлено, що під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв без дотримання норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 за № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved