Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 квітня 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою [PERSON] був укладений договір не відновлюваної кредитної лінії №701/1 на суму 15\~000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22 квітня 2019 року, відповідно до умов якого банк передав відповідачу [PERSON] грошові кошти, а остання зобовязалася в строки, обумовлені кредитним договором, та згідно графіка повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а також в разі порушення зобовязань за кредитним договором сплачувати штрафні санкції згідно договору. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується укладеним 23 квітня 2004 року відповідачем між банком та [PERSON] як поручителем договором поруки №2, а також укладеним 23 квітня 2004 року між банком та [PERSON] нотаріально посвідченим за реєстровим №974 іпотечним договором, згідно п.2 якого предметом іпотеки є належний [PERSON] як іпотекодавцю на праві власності житловий цегляний будинок №20 по вул.Молодіжній в селі Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області загальною площею 74.4 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м з відповідними господарчими і побутовими будівлями та спорудами, шлакоблочні сараї, водо колонка, які розташовані на земельній ділянці площею 800 кв.м. Пунктом 15 іпотечного договору передбачено, що, незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, якщо в момент настання строку виконання зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконані, в тому числі при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів чи сум неустойки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому при цьому у разі порушення основного зобовязання або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, де зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш, ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, а якщо ця вимога залишена без задоволення, то іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Солонянського районного суду від 14 січня 2015 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором невідновлюваної кредитної лінії №701/1 від 23 квітня 2004 року було стягнуто заборгованість в сумі 53\~382 гривні 90 копійок, яка складається з поточної заборгованості по кредиту становить 4\~333 гривні 76 копійок, простроченої основної сума боргу - 10\~222 гривні 30 копійок, поточної заборгованості по відсоткам - 296 гривень 70 копійок, простроченої заборгованості по відсоткам - 7\~921 гривня 34 копійки, пені за порушення строків платежів за тілом кредиту - 7\~878 гривень 50 копійок, пені за прострочення платежів по кредиту та відсотках - 14468 гривень 88 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів - 2863 гривні 75 копійок, втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів - 13001 гривень 17 копійок. З посиланням на п.18.1 іпотечного договору та ст.33, ст.38 Закону України «Про іпотеку» вважали, що в разі не виконання у визначені строки умов договору боржником, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договором в повному обсязі на момент фактичного задоволення за рахунок майна, яке передано в іпотеку, при цьому за рішенням суду має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, у звязку з чим вони змушені звернутися до суду з позовом про звернення стягнення за кредитним договором на предмет іпотеки, а також про виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], яка зареєстрована та проживає в будинку, що є предметом іпотеки, оскільки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно ч.3 ст.109 Житлового кодексу України всі мешканці на письмову вимогу іпотекодержателя зобовязані добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне звільнення житлового будинку, яка була направлена відповідачеві 05 червня 2014 року та отримана ним 21 червня 2014 року, але залишена без задоволення. Прохали звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 53\~382 гривні 90 копійок, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною не менше 90\~040 гривень 00 копійок, надавши право банку на подання та отримання у будь-яких установах, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для продажу нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, передавши на період реалізації предмет іпотеки в управління банку згідно ст.34 Закону України «Про іпотеку». В судове засідання представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.76), не зявився, надавши письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі при зверненні до суду 13 лютого 2015 року, просила розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с.88,89). Відповідач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.77,82), в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечення на позов та доказів, які їх обґрунтовують. Треті особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.78,79,80,82), в судове засідання не зявились. Згідно письмової заяви (а.с.73,74) третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прохала розглядати справу у відсутність їх представника, а третя особа [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.169, ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. В той же час,згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Судом встановлено, що 23 квітня 2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Солонянське відділення №3002 та фізичною особою [PERSON] був укладений договір не відновлюваної кредитної лінії №701/1 на суму 15\~000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22 квітня 2019 року (а.с.9-10), відповідно до умов якого банк передав відповідачу [PERSON] грошові кошти, а остання зобовязалася в строки, обумовлені кредитним договором, та згідно графіка повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а також в разі порушення зобовязань за кредитним (а.с.12-14), відповідно до п.3.1.1 якого банк зобовязався передати позичальникові грошові кошти, а відповідач згідно п.3.3.1 кредитного договору зобовязався належним чином виконати взяті на себе зобовязання за кредитним договором та повернути кредит, а також своєчасно сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах та в строки, визначені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань сплатити штрафні санкції та відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з даного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позичальником [PERSON] згідно п.1.5.1 договору невідновлюваної кредитної лінії №701/1 між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (а.с.19-32,40) в особі філії - Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.27-40) та [PERSON] 23 квітня 2004 року було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровим №974 іпотечний договір (а.с.11-12), відповідно до якого відповідач [PERSON]І як іпотекодавець надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - житловий будинок №20 по вул.Молодіжній в селі Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, який складається з житлового цегляного будинку, загальною площею 74.4 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, шлакоблочних сараїв «Б,Б», 4 водоколонки, експертною вартістю 25668 гривень 00 копійок, які розташовані на земельній ділянці площею 800 кв.м, у випадку приватизації якої [PERSON] зобовязалась звернутись до банку і укласти нотаріально посвідчену додаткову угоду про включення як предмета іпотеки земельної ділянки, а на строк дії договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця. Згідно договір не відновлюваної кредитної лінії №701/1 від 23 квітня 2004 року (а.с.9) та п.п. 9,14-20 договору іпотеки від 23 квітня 2004 року (а.с.12) передбачено, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених кредитним договором, банк (позивач) як позикодавець та іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог по виконанню позичальником своїх зобовязань за кредитним договором незалежно від настання строку виконання зобовязання: при повному або частковому неповерненні у встановлені договором строки кредиту або при несплаті або частковій несплаті у встановлені строки сум процентів, неустойки (пені, штрафних санкцій) звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді житлового будинку, який належить на праві власності іпотекодавцю. Іпотека за цим договором та повязані з нею обтяження згідно п.п.10,24 підлягають державній реєстрації в порядку та строки, передбачені чинним законодавством, а реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та законодавства України, в тому числі за рішенням суду. Початкова ціна продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо згода не досягнута спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки згідно п. 18.2, при цьому початкова ціна не може бути нижчою за 90% вартості предмета іпотеки, визначеної шляхом його оцінки (а.с.12). При нотаріальному посвідчені іпотечного договору за реєстровим №21 було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке належить іпотекодавцю, до припинення договору іпотеки (а.с.12 оборот). Судом встановлено, що кредитний договір та договір іпотеки майна за змістом та формою відповідають вимогам ст.ст.572-577 ЦК України, Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку», які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, їх умови сторонами не оспорюються, а кожен із зазначених договорів в цілому чи окремі їх положення у встановленому законом порядку недійсними визнані не були. В той же час, позивачем як іпотекодержателем не надано суду в процесі розгляду даної справи доказів проведення відповідно до вимог ч.2 ст.577 ЦК України та ст.4 Закону України «Про іпотеку» реєстрація обтяжень нерухомого майна в Державному реєстрі іпотек. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що позивачем виконано умови кредитного договору та передано позичальнику грошові кошти, але в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язання щодо своєчасності сплати коштів за кредитним договором, відповідно до встановленого сторонами графіка їх сплати, належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 липня 2014 року поточна заборгованість по кредиту становить 4\~333 гривні 76 копійок, прострочена основна сума боргу 10\~222 гривні 30 копійок, поточна заборгованість по відсоткам 296 гривень 70 копійок, прострочена заборгованість по відсоткам 7\~921 гривня 34 копійки, пеня за порушення строків платежів за тілом кредиту 7\~878 гривень 50 копійок, пеня за порушення строків платежів за відсотками 6\~590 гривень 38 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 1\~538 гривень 45 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату 1\~325 гривень 30 копійок, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу 5\~085 гривень 49 копійок, втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 7\~915 гривень 68 копійок, а всього 53\~107 гривень 90 копійок, що свідчить про порушення позичальником зобовязань за кредитним договором, а зазначені обставини встановлені рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року (а.с.8,84-86), яке набрало законної сили 18 березня 2015 року, тобто ці обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Оскільки відповідач [PERSON] систематично порушувала умови кредитного договору та не виконувала належним чином зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, позивачем їй як божнику та відповідачу [PERSON] як поручителю 05 червня 2014 року направлялись письмові вимоги-претензії про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та усунення порушень по виконанню зобовязань за кредитним договором протягом 30-денного строку, а у випадку не усунення зазначених в повідомлені порушень має намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.14) та про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку (а.с.16) у звязку з укладенням між банком та [PERSON] іпотечного договору від 23 квітня 2004 року в якості забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором, які вони отримали, про що свідчить повідомлення про вручення їм письмових вимог (а.с.15,17), але до розгляду справи судом, ані кредитор, ані її поручителі заборгованість не погасили. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договором іпотеки передбачено можливість іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання чи порушення якого-небудь із зобов'язань передбачених умовами кредитної угоди, а відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.589, 590 ЦК України та ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою (іпотекою), іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), про що зазначено і в умовах укладених сторонами 23 квітня 2004 року договору не відновлюваної кредитної лінії №701/1 та іпотечного договору нерухомого майна (а.с.9-12), а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно п.17 укладеного між сторонами договору іпотеки (розділ 6), передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, а право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до п.18, п.19 належить іпотекодержателю. На виконання п.18.2. іпотечного договору позивачем було замовлено проведення незалежної оцінки для визначення ринкової вартості предмета іпотеки та згідно висновку про вартість майна, який було здійснено субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], станом на 17 вересня 2014 року вартість предмету іпотеки становила 90\~040 гривень (а.с.17). Статтею 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, серед яких і справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту порушеного права визначені ст.16 ЦК України, частиною 3 якої встановлено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Судом було встановлено, що заборгованість за кредитним договором станом на 31 липня 2014 року згідно рішення Солонянського районного суду від 14 січня 2014 року складала 53107 гривень 90 копійок (а.с.84-86), при цьому згідно довідки банку дана заборгованість після постановлення рішення суду в період з 31 липня 2014 року по 01 червня 2015 року частково погашена позичальником в сумі 20400 гривень 00 копійок, у звязку з чим станом на 01 червня 2015 року заборгованість становить 32707 гривень 00 копійок (а.с.90), в той час як вартість предмета іпотеки станом на 17 вересня 2014 року складає 90\~040 гривень (а.с.17), а вказане свідчить про те, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права не співмірний розміру кредитної заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки вартість предмету іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, майже в три рази вища від загальної суми заборгованості за договором не відновлюваної кредитної лінії №701/1 від 23 квітня 2004 року (а.с.9-10), в забезпечення якого був укладений іпотечний договір 23 квітня 2004 року (а.с.11-12). Положеннями ст. 3 ЦК України визначені межі здійснення цивільних прав учасниками цивільних правовідносин. Згідно ч.ч.1, 3 та 4 вказаної статті цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки, який є забезпеченням виконання умов кредитного договору, а саме - на житловий будинок №20 по вул.Молодіжній в селі Аполонівка Солонянського району Дніпропетровської області, який складається з житлового цегляного будинку, загальною площею 74.4 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, шлакоблочних сараїв «Б,Б», 4 водоколонки, що належить на праві власності відповідачеві [PERSON], завдасть значної шкоди інтересам відповідача, тому правові підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, у звязку з чим в задоволені позову необхідно відмовити. В звязку з відмовою в задоволенні позову відповідно до положень ст.88 ЦПК України відсутні і підстави для стягнення з відповідача судових витрат позивача, які він поніс при зверненні з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed