Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Сумська місцева прокуратура про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що за інформацією Сумської місцевої прокуратури було встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми у справі 3 1806/10435/12 від 01.02.2012 року було подано позов прокуратури про стягнення коштів з [PERSON] коштів суму 1825 грн. 46 коп. за стаціонарне лікування потерпілої. У звязку з цим Департаментом, який є правонаступником фінансового управління Сумської міської ради, 06.06.2013 було направлено запит № 08.03-23/1701 до Ковпаківського районного суду м.Суми щодо видачі для виконання рішення виконавчого листа. 17.06.2013 року надійшла відповідь про те, що кримінальна справа відносно [PERSON] у звязку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, закрита, а позовна заява прокурора про стягнення коштів не розглядалась. Станом на 01.07.2017 року кошти у розмірі 1825 грн. 46 коп., витрачені на лікування потерпілої, до міського бюджету не надходили. Просить стягнути з [PERSON] на користь департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради кошти в сумі 1825 грн. 46 коп. за стаціонарне лікування потерпілої. В судове засідання представник позивача не зявився в письмовій заяві просить розгляд справи провести заочно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, однак конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особи Сумської місцевої прокуратури в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, у зв'язку з необгрунтованістю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.06.2013 року начальник Фінансового управління [PERSON] звернулась до Ковпаківського районного суду м.Суми із заявою про видачу виконавчого листа за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2012 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 1825 грн. 46 коп. (а.с.10). Згідно відповіді Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.06.2013 року, в звязку з закриттям провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в звязку з примиренням з потерпілим, позовна заява прокурора про стягнення з [PERSON] на користь Сумського міського фінансового управління СМР вартості витрат на лікування потерпілої в сумі 1825 грн. 46 коп. не розглядалась, але це не позбавляє права прокурора звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства (а.с.9). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу з положеннями ч. 1ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікуванні потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Позивачем при зверненні до суду не було надано ухвали Ковпаківського суду м.Суми відносно [PERSON], не заявлялось клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження відносно [PERSON], не надано довідки-розрахунку бухгалтерії медичного закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. В звязку з цим суд позбавлений можливості визначити термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні, а також суму коштів, витрачених на лікування потерпілого у кримінальному провадженні, та взагалі неможливо встановити наявність підстав для стягнення зазначеної у позові суми коштів з відповідача, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторна повинна довести ті обставини, на які воан посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed