Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про тлумачення волевиявлення заповідача [PERSON], яка померла 27 жовтня 2010 року, вказаного у заповіті за реєстровим № 1183 від 20.08.2004 року. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 20 серпня 2004 року [PERSON] зроблено заповіт, який посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області та зареєстрований за № 1183. [PERSON] заповіла будинковолодіння за адресою м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 обом синам: [PERSON] та [PERSON] в частинах в яких вони фактично проживали. 27 жовтня 2010 року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину прийняв батько позивача, [PERSON], однак не встиг її оформити. 11 квітня 2018 року [PERSON] помер. В жовтні 2018 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Здолбунівського районного нотаріального округу [PERSON] та прийняв спадщину. Тоді ж виявилося, що заповіт містить неточності, а саме: допущено помилку в розмірах часток: які заповіла [PERSON] для [PERSON] у розмірі 38/100 частин житлового будинку та 68/100 частин житлового будинку - [PERSON], тобто загальна частка становить 106 відсотків. Вважає, що дійсним волевиявленням [PERSON] було таке: 38/100 частин житлового будинку вона заповіла [PERSON], а 62/100 частин [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просить розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27.10.2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 098723, виданим 27.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області. При житті [PERSON] 20.08.2004 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1183, згідно якого на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності 38/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 та 68/100 частин цього будинку [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ГЮ № 140492 від 29.03.2011\~року тасерії 1-ГЮ № 140578 від 05.04.2011 року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] помер 11.04.2018 року в м.Здолбунів Рівненської області. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ГЮ № 430503 від 10.11.1985 року. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53651904 від 11.10.2018 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, щодо реєстрації спадкової справи № 63/2018 після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 12.04.2018 року. Відповідно до розяснення державного нотаріуса Здолбунівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 08.11.2018 року вище вказаний заповіт містить неточності, а саме: щодо розподілу частин житлового будинку з надвірними будівлями в м.Здолбунів, вул.С.Петлюри,41, Рівненської області та потребує тлумачення. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст.213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому, частина 3 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлена неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин. При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті. Значення і зміст терміну заповіт, його правова природа, юридичні наслідки які ним породжуються є загальноприйняті у спадковій сфері цивільних відносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та здійснити тлумачення заповіту складеного [PERSON], яка померла 27 жовтня 2010 року, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1183, а саме, що [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності 38/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 та 62/100 частин цього будинку [PERSON]. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved