Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідки про склад сім`ї , виданої Білопільською сільською радою 01.11.2019 за № 410, разом з нею зареєстрований, але не проживає з вересня 2011 року [PERSON] , [INFO] , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 і який вони розірвали 20.09.2011. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 27.10.2017 вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] на даний час зареєстрований в даному будинку, але там не проживає та не з`являється з 20.09.2011. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.12.2019 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідач [PERSON] в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 13) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14). Відповідно до довідки № 410 від 01.11.2019, виданої Білопільською сільською радою Козятинського району Вінницької області, разом з позивачем зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17), який розірвали 20.09.2011, що підтверджується копією рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області (а.с. 18). Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »., що вбачається з копії свідоцтва про зміну імені (а.с. 10). 27.10.2017 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Після розірвання шлюбу [PERSON] зареєстрований в даному будинку, але там не проживає та не з`являється понад вісім років, з часу розлучення, а саме з 20.09.2011, що підтверджується заявами сусідів (а.с.19-20). Не зняття відповідачів з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як власника житлового будинку та перешкоджає йому розпоряджатися будинком на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач понад вісім років не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , цивільний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved