Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № BLаЖГА00033987 від 13.05.2011 року у розмірі 30 902 грн 02 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 13.05.2011 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLаЖГА00033987. На підставі зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 20 000,00 грн. на споживчі цілі із строком користування до 13 травня 2014 року та зі сплатою 17 % річних. Відповідач [PERSON] за умовами договору зобов'язався щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 15.08.2015 року становить 30 902,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.05.2011 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLаЖГА00033987. На підставі зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 20 000,00 грн. на споживчі цілі із строком користування до 13 травня 2014 року та зі сплатою 17 % річних. Відповідно до п. 2.5.2 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний не пізніше дати, встановленої в Графіку, поновлювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 15.05.2011 року № BLаЖГА00033987 перед відповідачем виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредит, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Проте відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у строки та на умовах визначених кредитним договором належним чином не виконав і має прострочену заборгованість. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 15.08.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором від 15.05.2011 року № BLаЖГА00033987 становить 30 902,02 грн, з яких: 5 798,97 грн. - заборгованість за кредитом; 832,51 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 24 270,54 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та з відповідача на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» має бути стягнута заборгованість в межах заявлених позовних вимог в розмірі 30 902,02 грн. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до постанови Правління Національного банку України №188 від 19.03.2015 року Публічне акціонерне товариства» Всеукраїнський банк розвитку» віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію. Згідно з п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів 309,02 гр. судового збору на користь держави.

Outcome: approved