Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 100000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АІ/9888681. 02.12.2016 року о 21:15 в м. Києві по вул. Механізаторів сталося ДТП за участю автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Козелецького районного суду Чернівецької області від 14.03.2017 року ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України Внаслідок вказаного ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] . Автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER] був застрахований ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року. На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 249685,18 грн. Після виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» набуло право зворотної вимоги до особи відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА», 07.04.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» звернулась до позивача з вимогою про відшкодування збитків в розмірі 109569,23 грн. На підставі регресної вимоги ПрАТ «СК «ВУСО» від 07.04.2017 року, ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт від 19.06.2017 року та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 100000,00 грн. У зв`язку з наявністю взаємних однорідних зобов`язань між ПрАТ «СК «УНІКА» та ПрАТ «СК «ВУСО» 21.06.2017 року сторонами укладено угоду про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 85770,76 грн. Різницю відшкодування, яка становить 14229,24 грн., ПрАТ «СК «УНІКА» було перераховано на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО». Як вбачається з постанови Козелецького районного суду Чернівецької області від 14.03.2017 року під час ДТП [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому відповідно до п. а ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право пред`явити регрес ний позов до страхувальника. 19.07.2017 року на електронну адресу відповідача було надіслано відповідну претензію про регресні вимоги. 22.11.2017 року представник відповідача повідомив, що [PERSON] добровільно сплачено на користь ПрАТ «СК «ВУСО» 75000,00 грн. На відповідний запит ПрАТ «СК «УНІКА» до ПрАТ «СК «ВУСО» останнім було повідомлено, що після отримання страхового відшкодування від ПрАТ «СК «УНІКА» 100000,00 грн., невідшкодованою частиною залишилась сума 149685,18 грн. 26.07.2017 року між ПрАТ «СК ВУСО» та [PERSON] укладено договір про добровільне погашення боргу, згідно якого [PERSON] визнав загальний розмір страхового відшкодування 249685,18 грн. та 149685,18 грн., як різницю невідшкодованої частини збитку, у зв`язку з чим сторони домовились про припинення зобов`язання на суму 149685,18 грн. шляхом сплати 75000,00 грн. На підставі викладеного, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню сплачене страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн., у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 16.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 14.06.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що 09.09.2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АІ/9888681. 02.12.2016 року у м. Києві по вул. Механізаторів за участю автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. [PERSON] визнаний винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту. ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» в розмірі 109569,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5983 від 24.03.2017 року та 140115,95 грн. на розрахунковий рахунок Фізичної особи-підприємця «Козоріз Василь Валерійович», що підтверджується платіжними дорученнями №12035 від 08.06.2017 року, №12146 від 12.06.2017 року та №12300 від 12.06.2018 року. Відповідно до листа Філії «Автомобільний центр Київ» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» №258 від 09.11.2017 року, направленого у відповідь на адвокатський запит представника відповідача, стало відомо, що 24.03.2017 року на рахунок Філії «Автомобільний центр Київ» надійшли грошові кошти від ПрАТ «СК «ВУСО» у сумі 109569,23 гривень на виконання ремонтних робіт автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] . Ремонтні роботи «Мерседес», д.н. [NUMBER] , не замовлялися. 16.06.2017 року грошові кошти у сумі 109569,23 грн., які надійшли на виконання ремонтних робіт автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , були повернуті ПрАТ «СК «ВУСО». При цьому, сплата грошових коштів у розмірі 140115,95 грн. на розрахунковий рахунок Фізичної особи-підприємця «Козоріз Василь Валерійович» не можуть бути підставою для регресної вимоги, оскільки зобов`язання [PERSON] перед ПрАТ «СК «ВУСО» було припинено на підставі ст. 600 ЦК України, шляхом передання відступного, відповідно до договору від 26.07.2017 року. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.08.2018 року головуючим у справі було визначено [PERSON] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.03.2019 року головуючим у справі було визначено Оксюту Т . Г. На запити суду надійшли відповіді від ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » 16.09.2019 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких він зазначив, що інформація викладена у листах ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » не підтверджується доказами наявними в матеріалах справи та інформація надана в неналежному виді, а саме не додано доказів в підтвердження викладених обставин. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.09.2016 року між відповідачем та ПрАТ «СК «УНІКА» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9888681 на забезпечений транспортний засіб «Тойота», д.н. [NUMBER] . Строк дії договору страхування з 00 год. 00 хв. 10.09.2016 до 09.09.2017 включно. 02.12.2016 року о 21 год. 15 хв. у м. Києві по вул. Механізаторів, 20-Б, відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Тойота», д.н. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості, не оцінив дорожньої обстановки, внаслідок чого автомобіль занесло на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Мерседес», н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.02.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «ВУСО» за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року. Протоколом огляду транспортного засобу від 09.12.2016 року встановлено кількість і характер пошкоджень автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] . Відповідно до рахунку на оплату № 0000001349 від 13.02.2017 року, наданого Філією «Автомобільний центр Київ» Приватного акціонерного товариства «Українська Автомобільна Корпорація», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , становила 352872,90 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» 24.03.2017 року був складений страховий акт № 2298-02 за договором страхування наземного транспорту №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 109569,23 грн. та підлягає виплаті на розрахунковий рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» відповідно до рахунку на оплату №0000001349 від 13.02.2017 року. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхове відшкодування у розмірі 109569,23 грн. на розрахунковий рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація», що підтверджується платіжним дорученням №5983 від 24.03.2017 року. ПрАТ «СК «ВУСО» направило ПрАТ «СК «УНІКА» регресну вимогу №2625 від 07.04.2017 року на суму 109569,23 грн., сплачену ним за договором страхування наземного транспорту № 2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року у зв`язку пошкодженням застрахованого транспортного засобу «Мерседес», н.з. [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.12.2016 року з вини водія транспортного засобу «Тойота», д.н. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем згідно з договором страхування (поліс) № АІ/9888681. За результатами розгляду пред`явленої регресної вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» склало страховий акт № 00223068 від 19.06.2017 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування за договором № АІ/9888681 від 09.09.2016 становить 100000,00 гривень та підлягає сплаті на користь ПрАТ «СК «ВУСО». У зв`язку з направленням регресної вимоги між ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА» укладена угода №16/05/2017 про зарахування однорідних зустрічних вимог від 21.06.2017 року. Згідно з даною угодою ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА», маючи одна до одної зустрічні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижче вказаних договірних зобов`язань, у яких ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА» є сторонами. Загальна заборгованість ПрАТ «СК «УНІКА» перед ПрАТ «СК «ВУСО» станом на 21.06.2017 року складає 100000,00 грн. Загальна заборгованість ПрАТ «СК «ВУСО» перед ПрАТ «СК «УНІКА» станом на 21.06.2017 року складає 85770,76 грн. На підставі ст. 601 ЦК України ПрАТ «СК «ВУСО» та ПрАТ «СК «УНІКА» проводять зарахування взаємних однорідних вимог, зазначених у пунктах 1 та 2 даної угоди, на загальну суму 85770,76 гривень. Вказані вище зобов`язання за зазначеними вимогами припиняються для сторін на суму 85770,76 грн. з моменту підписання цієї угоди, а зобов`язання ПрАТ «СК «УНІКА» перед ПрАТ «СК «ВУСО» на суму 14229,24 грн. є таким, що не виконане та не припиняється, а сплачується ПрАТ «СК «УНІКА» на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» до 30.06.2017 року. ПрАТ «СК «УНІКА» 30.06.2017 року доплатило залишок страхового відшкодування у розмірі 14229,24 грн. на користь ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується платіжним дорученням № 026817. 08.06.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» був складений додаток № 1 до страхового акта №2298-02 від 24.03.2017 року за договором страхування наземного транспорту №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року. Згідно з даним додатком загальна сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 249685,18 грн., з яких сума страхового відшкодування, виплаченого раніше - 109569,23 грн., сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті - 140115,95 грн., отримувач страхового відшкодування, що підлягає виплаті - ФОП Козоріз Василь Валерійович (рахунок-фактура №000000000000034 від 29.05.2017 року). Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» додатково сплатило страхове відшкодування у розмірі 140115,95 грн. на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями №12035 від 08.06.2017 року на суму 50115,95 грн., №12300 від 12.06.2017 року на суму 40000,00 грн. та №12146 від 12.06.2017 року на суму 50000,00 грн. Також, для врегулювання правовідносин, що виникли у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.12.2016 року у м. Києві по вул. Механізаторів, 20-Б, за участю автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER] , між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] 26.07.2017 року укладено договір про добровільне погашення боргу. Відповідно до вказаного договору [PERSON] визнає своє зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 149685,18 грн. У зв`язку з вищезазначеним ПрАТ «СК «ВУСО» надає [PERSON] можливість припинити зобов`язання шляхом передання відступного ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 75000,00 грн. в строк до 31.08.2017 року. Після сплати [PERSON] ПрАТ «СК «ВУСО» суми у розмірі 75000,00 грн. сторони вважають зобов`язання [PERSON] виконаним в повному обсязі. На виконання умов договору про добровільне погашення боргу від 26.07.2017 року відповідач сплатив на користь «ПрАТ «СК «ВУСО» 75000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №77 від 29.08.2017 року на суму 50000,00 грн. та квитанцією ПАТ «Укрсоцбанк» від 29.08.2017 року на суму 25000,00 грн. Водночас, судом встановлено, що 24.03.2017 року на рахунок Філії «Автомобільний центр Київ» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» надійшли грошові кошти від ПрАТ «СК «ВУСО» у сумі 109569,23 грн. на виконання ремонтних робіт автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , однак ремонтні роботи вказаного автомобіля не замовлялися та 16.06.2017 року у вказаному розмірі були повернуті ПрАТ «СК «ВУСО». Вказане підтверджується листом №258 від 09.11.2017 року Філії «Автомобільний центр Київ» Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація». Згідно відповіді на запит суду №5250 від 08.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило, що згідно з доповненням №2 до страхового акту №2298-02 від 22.06.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 109569,23 грн., на реквізити СТО ФОП « [PERSON] ». Згідно відповіді на запит суду №1 від 26.08.2019 року ФОП « [PERSON] » повідомлено, що на рахунок ФОП « [PERSON] » надійшли кошти в сумі 109569,23 грн. від ПрАТ «СК «ВУСО» на ремонтні роботи автомобіля «Мерседес», л.н. [NUMBER] . Роботи були виконані в повному обсязі згідно акту виконаних робіт. Однак, суд не приймає до уваги вищевказану інформацію, оскільки листа №5250 від 08.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» не надано доповнення №2 до страхового акта №2298-02 від 22.06.2017 року, а також не надано первинного документа щодо підтвердження здійснення переказу коштів в сумі 109569,23 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» також не вказано коли була здійснена виплата коштів в сумі 109569,23 грн. на рахунок ФОП « [PERSON] » та не зазначено його реквізити. До листа ФОП « [PERSON] » №1 від 26.08.2019 року не було додано акту виконаних робіт та відповідні первинні документи, які б підтверджували надходження коштів в сумі 109569,23 грн. на його рахунок (платіжне доручення, виписка по рахунку тощо). Також, з листа ФОП « [PERSON] » не вбачається, коли йому надійшли кошти в сумі 109569,23 грн., не вказано реквізити, з яких вони надійшли та не зазначено реквізитів акту виконаних робіт по ремонту автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] . Крім того, в матеріалах справи також відсутнє доповнення №2 до страхового акта №2298-02 від 22.06.2017 року та позивач не обґрунтовує свої вимоги даним актом. Зі змісту страхового акта №2298-02 від 24.03.2017 року, який міститься в матеріалах справи, відомо, що отримувачем страхового відшкодування є ПАТ «Українська автомобільна корпорація» філія «Автомобільний центр Київ», відповідно до додаткової заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 02.03.2017 року. Водночас, зі змісту доповнення №1 до страхового акта №2298-02 від 08.06.2017 року встановлено, що отримувачем страхового відшкодування є ФОП « [PERSON] » відповідно до заяви від 05.12.2016 року. Також, у доповненні до страхового акту №2298-02 вказано, що страхове відшкодування у сумі 109569,23 грн. виплачено раніше. Жодних застережень щодо того, що воно має бути виплачено на рахунок ФОП [PERSON] немає. Так само немає жодних застережень щодо того, що страхувальник відмовився від доповнення до своєї заяви від 02.03.2017 року та просив страховика здійснити виплату на підставі попередньої заяви від 05.12.2016 року, яка подана на чотири місяці раніше. Крім того, в страховому акті та доповненні №1 немає даних щодо акта виконаних робіт ФОП [PERSON] по ремонту автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] . Таким чином, в силу ст.ст. 78-80 ЦПК України суд вважає інформацію, викладену у відповіді на запит суду №5250 від 08.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» та відповіді на запит суду №1 від 26.08.2019 року ФОП « [PERSON] » недостатньою для доведення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Крім того, переказ коштів не може бути підтверджений листами, оскільки законодавством встановлено, що господарська операція підтверджується первинними документами (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому суд враховує, що спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.12.2016 року у м. Києві по вул. Механізаторів, 20-Б, за участю автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , та автомобіля «Тойота», д.н. [NUMBER] , є страховим випадком. У зв`язку з настанням страхового випадку у ПрАТ «СК «ВУСО» виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Мерседес», д.н. [NUMBER] , відповідно до договору страхування наземного транспорту №2639009-02-10-00 від 10.02.2016 року. Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право на вимогу в порядку регресу до позивача як особи, яка застрахувала відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/9888681) у межах ліміту відповідальності та до відповідача, як особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у межах страхового відшкодування, розмір якого перевищує ліміт відповідальності позивача. Так, сплачене ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування на користь ФОП [PERSON] у розмірі 140115,95 грн. не може бути підставою регресних вимог до позивача, оскільки зобов`язання відповідача перед ПрАТ «СК «ВУСО» було припинено шляхом передачі відступного за договором добровільного погашення боргу від 26.07.2017 року. Відповідно до ст. 600 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Сплата страхового відшкодування у розмірі 109569,23 грн., здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства «Українська Автомобільна Корпорація» згідно з платіжним дорученням №5983 від 24.03.2017 року, також не може бути підставою регресних вимог до позивача, оскільки виконання ремонтних робіт застрахованого транспортного засобу «Мерседес», н.з. [NUMBER] , не замовлялося, на підставі чого дані кошти були повернуті ПрАТ «СК «ВУСО». Суд відхиляє докази надані позивачем, а саме: звіт про оцінку колісного транспортного засобу №16/12/921/714856 від 20.12.2016 року та зобов`язуючу пропозицію, оскільки обставини, які вони підтверджують не відносяться до предмету доказування та не мають значення у даній справі. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3, ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed