Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Знам'янської міської ради, голови ліквідаційної комісії Знам'янського міського комунального підприємства «Шляховик» та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь: заборгованість з заробітної плати та грошової виплати при звільненні в сумі 5590,91 грн.; витрати на обслуговування кредитів в сумі 528,88 грн.; індексацію суми заборгованості по заробітній платі, станом на момент її виплати. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 21 вересня 2000 року він був прийнятий на посаду сторожа виробничих приміщень до Знам'янського комунального підприємства «Шляховик». На протязі останніх декількох років роботи заробітна плата на підприємстві виплачувалась з затримками від 1 місяця до півроку і більше. Затримки з виплати заробітної плати змушували його брати кредити для сплати термінових комунальних та інших платежів та витрачати додаткові кошти на обслуговування цих кредитів (на комісійні виплати), загалом сума таких витрат склала 528,88 грн. Рішенням Знам'янської міської ради від 06 вересня 2013 року №1029, було вирішено ліквідувати Знам'янське комунальне підприємство «Шляховик», створено ліквідаційну комісію. Проте заборгованість з заробітної плати та передбачена законом грошова виплата при звільненні йому виплачені не були, загальна сума заборгованості складає 5590,91 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Представник виконавчого комітету Знам'янської міської ради до суду не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі визнав, просить заборгованість стягнути з ліквідаційної комісії при виконавчому комітеті Знам'янської міської ради, справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з записами в трудовій книжці, [PERSON] працював сторожем виробничих приміщень Знам'янського комунального підприємства «Шляховик» з 21 вересня 2000 року до 11 листопада 2013 року, коли його було звільнено на підставі рішення Знам'янської міської ради від 06 вересня 2013 року №1029 « Про припинення Знам'янського міського комунального підприємства «Шляховик» шляхом ліквідації за рішенням засновника». Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджують, що [PERSON] має заборгованість по кредитному договору перед вказаним банком. Згідно зі ст.116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки голови ліквідаційної комісії заборгованість по заробітній платі ЗМОП «Шляховик» перед [PERSON], станом на 01 грудня 2013 року, складає 6810,91 грн.., в позовній заяві позивач вказує, що, на момент подання позовної заяви частково заробітна плата виплачена, тому позовні вимоги в частині стягнення заробітної платі в сумі 5590,91 грн. підлягають задоволенню. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що в судовому засіданні позивачем не були доведені і не підтверджені письмовими доказами, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи позовні вимоги в частині індексації суми заборгованості по заробітній платі, станом на момент її виплати, крім того, відшкодування витрат на обслуговування кредитів в сумі 528,88 грн., внаслідок несвоєчасної або невиплати заробітної плати не передбачено чинним законодавством, а тому задоволенню вони не підлягають. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з урахуванням зазначеного з відповідача на користь держави належить до стягнення сума судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial