Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки у квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог покликалася на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], а відповідачеві - 2/3 частини вказаної квартири. Оскільки реально виділити його 1/3 частину спірної квартири неможливо, просить стягнути з відповідача на його користь суму дійсної ринкової вартості 1/3 частини квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснив, що спірною квартирою позивач не має змоги користуватися, оскільки відповідач створює перешкоди, тому просить стягнути грошову компенсацію вартості частки у квартирі в розмірі, визначеному висновком проведеної експертизи. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечили проти стягнення коштів на проведення судової експертизи. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Із змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що підставами виникнення цивільних прав можуть бути договори та інші правочини, а також такі права можуть виникати у випадках встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Судом встановлено, що згідно із договору купівлі-продажу від 17.11.2003 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] купили в рівних частинах квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27036514 від 17.08.2010 р. [PERSON] є власником 2/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування р.н. 1088/04.04.2007/, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Львівського міського нотаріального округу. Згідно висновку № 2969/2970 судової інженерно-технічної експертизи від 06.12.2013 р. виділити в натурі 1/3 частинну квартири [ADDRESS] технічно неможливо. Дійсна ринкова вартість квартири [ADDRESS] на час проведення експертизи становить 133739,00 грн. Дійсна ринкова вартість 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві спільної власності станом на час проведення дослідження становить 44580,00 грн. Згідно з ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Верховний Суд України в рішенні від 19 березня 2008р. у справі № 6-2883св08 зазначив, що в силу положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власник забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі що захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу ст. 364 ЦК України, у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358 361 ЦК, передбачене ч. 2 цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондує обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про такий виділ та не передбачається обов'язковості згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Згідно із ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації вартості частки у квартирі, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved