Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, він з 04.07.2017 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.12.2017 було розірвано. 10.01.2018 Тульчинським районним судом Вінницької області було винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімувів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття. 22.12.2017 Шаргородським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області по теперішній час йому нараховуються до сплати аліменти на користь відповідача, які він частково сплачував, так як постійної роботи не мав та заробляв на прожиття тимчасовими заробітками. 03.05.2018, керуючи мотоциклом він потрапив в ДТП, під час якої внаслідок зустрічного зіткнення з автомобілем, він отримав численні важкі травми й був госпіталізованим на стаціонарне лікування до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Вінниця з 03 по 23.05.2018. Під час лікування частина наявних у нього переломів кісток були синтезованими апаратом Ілізарова, що обмежило його у можливості виконання вільних рухів. В період з 02 по 04.07.2018 та з 23.07.2018 по 10.08.2018 він знову був госпіталізованим на стаціонарне лікування до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Вінниця. Після виписки з лікарні йому було призначено подальше лікування, однак втрачена працездатність взв`язку з важкою травмою рук у нього не відновилась. Через тяжку хворобу він не міг працювати, доходів не мав, позичав кошти у знайомих на лікування, а відтак не мав матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь відповідача. В зв`язку з втратою працездатності 30.10.2018 МСЕК встановила йому 2 групу інвалідності. Управлінням соціального захисту населення Шаргородської РДА з 17.10.2018 по 31.10.2019 йому призначено державну соціальну допомогу, як особі, яка не має права на пенсію та особі з інвалідністю ІІ групи, в розмірі 1497 грн, щомісячно. Таким чином, в період з 03.05.2018 (часу виникнення у нього важкої хвороби) по 11.10.2018 (часу призначення йому пенсії як особі з інвалідністю II групи, яка втратила працездатність, в зв`язку із тяжкою хворобою) він не мав можливості працювати, щоб мати хоч якісь доходи й сплачувати аліменти на користь відповідача, а тому за вказаний період йому було нараховано до сплати аліменти у загальному розмірі 86604,25 грн. З метою досудового врегулювання спору він звертався до відповідача, однак остання не бажає відмовитись від аліментів, які були йому нараховані в період його лікування. Державний виконавець також повідомив його, що звільнити він часткової сплати заборгованості по аліментах може тільки суд. В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить звільнити його частково від заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , за період з 03.05.2018 по 17.10.2018 в сумі 8604,25 грн, присуджених на підставі судового наказу Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.01.2018 у справі №148/2329/17, у зв`язку з його тяжкою хворобою, яка спричинила втрату його працездатності. Стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмрі 500 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Позивач просив не стягувати з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмрі 500 грн. Також в матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що він не сплачував аліменти на утримання сина не відповідає дійсності, так як він на рахунок відповідача неодноразово сплачував аліменти. Окрім того, він неодноразово просив відповідача привезти до нього сина, щоб поки він не міг працювати, він міг би за ним доглядати у себе вдома. Відповідач же відмовилась. Представник відповідача позов не визнала та просить відмовити в задоволенні позову. Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що у відповідача залишилось все рухоме та нерухоме майно, вартість якого понад 400000 грн. Позивач мав моживість замінити для свого проживання великий житловий будинок на менший та сплачувати аліменти. Ще до отримання ним травми він аліменти на утримання сина не сплачував. Вважає, що він намагається уникнути від сплати аліментів. Третя особа - представник Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої строни. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 04.07.2010 по 26.12.2017 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 04.07.2010 серія [NUMBER] та копія рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.12.2017 у справі №152/1164/17, яке набрало законної сили 26.12.2017 (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження від 01.11.2012 серія [NUMBER] (а.с.7) сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . 10.01.2018 Тульчинським районним судом Вінницької області було винесено судовий наказ №148/2329/17 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімувів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією даного наказу (а.с.9). 16.02.2018 старшим державним виконавцем Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного судового наказу, копію якої направлено стронам виконавчого провадження, про що свідчить копія супровідної від 16.02.2018 №2521/15.22-25 (а.с.10), постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2018 ВП№55803114 (а.с.11-12), виклик державного виконавця від 16.02.2018 №2522/15.22-25 (а.с.15-14). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадження №55803114 за період з 22.12.2017 по 01.03.2019, складеного 06.03.2019 старшим державним виконавцем Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.28), з грудня 2017 року по лютий 2019 року [PERSON] нараховані до сплати аліменти в сумі 20,552,06 грн, з яких він сплатив лише 4446,44 грн, зокрема: 1769,94 грн у березні 2018 року, 1338,25 грн у квітні 2018 року, 1338,25 грн у жовтні 2018 року. Заборгованість на кінець періоду становить 16105,62 грн. Також про часткову сплату аліментів свідчать копії платіжних доручень №Р24А386373879А26015 та №Р24А386381741А59351 від 14.03.2018 (а.с.15, 16), згідно яких вбачається, що позивачем на рахунок відповідача за грудень 2017 року сплачено 431,69 грн, за січень 2018 року -1338,25 грн. Згідно заяв [PERSON] про часткове звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, поданих до Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 04.03.2019 (а.с.25, 26) вбачається, що останній просив у зв`язку з його тяжкою хворобою, яка спричинила втрату ним працездатності й будь-якого заробітку звільнити його частково від сплати заборгованості за аліментами в загальній сумі 8604,25 грн за період з 03.05.2018 по 17.10.2018 та провести перерахонок його заборгованості з 17.10.2018 у зв`язку з наявністю у нього доходу у вигляді пенсії. Відповідно до повідомлення Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 06.03.2019 №2210/15.22-25 (а.с.25) вбачається, що [PERSON] повідомили, що йому здійснено перерахунок аліментів відповідно до довідки про отримання пенсії, виданої УСЗН Шаргородської РДА, а також повідомили, що звільнити його від часткової сплати заборгованості по аліментах з 03.05.2018 по 17.10.2018 неможливо, а можливо тільки за відповідним рішенням суду. Згідно довідки про отримання допомоги, виданої управлінням соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області 17.01.2019 №04-06/64 (а.с.22) [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області та йому відповідно до Закону України з 17.10.2018 до 31.10.2019 призначено ДСД, особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю ІІ групи. Допомогу нараховано в розмірі 1497 грн. Обґрунтовуючи вимогу про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач зазначає, що 03.05.2018, керуючи мотоциклом він потрапив в ДТП, під час якої внаслідок зустрічного зіткнення з автомобілем, він отримав численні важкі травми й був госпіталізованим на стаціонарне лікування до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м.Вінниця та, з указаної дати по 23.05.2018, а згодом з 02 по 04.07.2018 та з 23.07.2018 по 10.08 2018 перебував на стаціонарному лікуванні, в результаті чого була втрачена його працездатність та 30.10.2018 МСЕК встановила йому ІІ групу інвалідності. Вказані обставини вважає поважними та такими, що призвели до утворення заборгованості зі сплати аліментів. Дане твердження позивача знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а саме підтверджується наступними доказами: - копіями виписок із медичної картки стаціонарного хворого від 23.05.2018 №4687 (а.с.17), від 04.07.2018 №7081 (а.с.18), від 10.08.2018 №7919 (а.с.19), згідно яких вбачається, що [PERSON] з 03.05.2018 по 23.05.2018, з 02.07.2018 по 04.07.2018 та з 23.07.2018 по 10.08.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в Міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м.Вінниця, внаслідок ДПТ, яке сталось 03.05.2018 з наступними діагнозами: ? Сполучна травма тіла. Забій грудопоперекового відділу хребта. Закритий уламковий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки зі зміщенням та вивихом головки лівої ліктьової кістки. Закритий уламковий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки зі зміщенням. Перелом суглобоподібного відростка правої ліктьової кістки. Задній вивих правої кисті. Закритий уламковий перелом лівої стегнової кістки в н/з зі зміщенням. Забійна непроникаюча рана лівого колінного суглобу, садна лівого передпліччя та лівого стегна; ? Консолідуючий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки синтезований апаратом Ілізарова. Консолідуючий перелом дистального метаепіфіза лівої променевої кістки синтезований апаратом Ілізарова; ? Невірноконсолідуючий уламковий перелом дистального метаепіфіза правої променевої кістки із вивихом головки ліктьової кістьки. Невірноконсолідуючий перелом дистального метаепіфіза лівої променеї кістки з вивихом головки ліктьової кістки; - копією довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №082190 від 30.10.2018 (а.с.20), згідно якої вчачається, що з 30.10.2018 по жовтень 2019 [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності та протипоказана праця у вимушених положеннях, тривала хода, причиною інвалідності зазначено загальне захворювання ОРА. Також судом враховано, що позивач і в подальшому, зокрема, з 18.09.2019 по 24.09.2019, та з 02.12.2019 по 10.12.2019, перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України з приводу травм, які були завдані йому внаслідок ДПТ, яка сталась 03.05.2018 та 29.10.2019 йому було продовжена ІІ група інвалідності до жовтня 2020 року, про що свідчать відповідні виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 10.12.2019 №5384/581 (а.с.78), від 24.09.2019 (а.с.79) та копія довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №371240 від 29.10.2019 (а.с.80). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню №55803114 за період з 01.05.2019 по 10.01.2018, складеного старшим державним виконавцем Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.120), з травня 2019 року по червень 2019 року [PERSON] нараховані до сплати аліменти в сумі 15085 грн, з яких він сплатив 12585,50 грн, що в свою чергу свідчить, що позивач сплачує аліменти на утримання сина, хоч і невчасно. Борг на кінець періода становить 20732,12 грн. Також стягнення аліментів проводиться із пенсії боржника, про що свідчить копія постанови старшого державного виконавця Шаргородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій областіпро звернення стягнення на пенсію боржника від 17.05.2019 (а.с.51). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Верховний Суд у постановах від 18.01.2018 по справі № 706/136/16-ц, від 25.06.2018 у справі № 753/23672/16-ц та від 27.02.019 у справі № 307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Враховуючи наведені докази та встановлені обставини, суд визнає, що заборгованість позивача зі сплати аліментів виникла не з вини платника аліментів та у зв`язку з його тяжкою хворобою, що є істотною обставиною для застосування ч.2 ст.197 СК України, тому суд вважає за необхідне звільнити позивача частково від сплати заборгованості за аліментами за період з травня 2018 року по вересень 2019 року включно в сумі 8604,25 грн, а не як просить позивач за період з 03.05.2018 по 17.10.2018, оскільки аліменти нараховують щомісячно. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визначення періоду звільнення від сплати заборгованості по аліментах та, відповідно, про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог лише у цій частині. Відповідно до ст.141 ЦПК України та вимог позивача судові витрати залишити за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial