Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. З 25.04.2009 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 246. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В червні 2013 року відповідач залишила позивачу дитину, виїхала до Чечні, прийняла іслам і проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, забрала ощадну книжку, на рахунок якої поступали гроші на дитину. Внаслідок розшукових дій РВ ДМУ куйбишевського району м. Донецька було встановлено, що відповідач добровільно виїхала до Чечні і просить її не турбувати та не шукати. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, життям її не цікавиться. Вихованням дитини займається позивач, дитина відвідує дитячий садок № 157 м. Донецька і проживає з батьком. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі та дав пояснення, аналогічним, викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та показав, що відповідач не ухиляється від виконання своїх материнських обов»язків, а дійсно покинула місце свого постійного проживання, оскільки позивач погрожував їй вбивством, вона злякалася за своє життя і виїхала дійсно за межі України, але не переставала турбуватися про свою дитину , надсилала гроші, які її матір передавала позивачу , бачилася з дитиною - бабуся, в подальшому відповідач збирається подавати позов про визначення місця мешкання дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей Куйбишевської районної в м. Донецьку в судовому засіданні позов не визнав, вважав нема підстав для задоволення позову. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи - служби у справах дітей Куйбишевської районної в м. Донецьку , дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2009 року згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 26.07.2013 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку, актовий запис № 246. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Позов заявлений саме на підставі, передбаченої п.2, вищевикладеної статті, саме по тій підставі, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позивачем не надано судові достатніх доказів в обґрунтування того, що відповідач не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, не займається вихованням дочки, не створила необхідні умови для їх фізичного і морального розвитку, узагалі не цікавиться здоров`ям і долею своєї дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно в теперішній час мешкає за межами України і Куйбишевським РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області проводилися розшукові заходи відносно неї за заявою позивача, в своїй заяві вона вказала, що добровільно покинула територію України і повертатися не збирається. Але в заяві від 20.06.2013 року на ім»я начальника Куйбишевського РВ МУ ГУМВС України в Донецькій області відповідач - [PERSON] вказала , що повертатися на територію України не збирається, оскільки турбується про своє життя. Також суду надані письмові документи, які підтверджують письмові звернення до правоохоронних органів - [PERSON] - мати відповідача за фактом противоправної поведінки позивача у відношенні неї та погроз, які вже мали місце після від»їзду відповідача. В судовому засіданні допитані свідки : [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок - [PERSON], є сином позивача, [PERSON] - мати відповідача, тому суд критично оцінює їх показання. Суд приймає до уваги показання свідка - [PERSON], яка мешкала разом зі сторонами і тісно спілкувалася з ними, яка в судовому засіданні повністю підтвердила доводи представника відповідача, що вона особисто була свідком того, що при сумісному житті сторін позивач дійсно погрожував відповідачці і вона дійсно реально сприймала ці погрози, відповідач постійно після від»їзду дзвонила матері , надсилала гроші для дочці, влітку приїхала, але позивач перешкоджав її зустрічі з дочкою. Згідно висновку Куйбишевської районної в м. Донецьку ради від 02.12.2014 року за № 01/26/1-2058/2 орган опіки та піклування Куйбишевської районної в м. Донецьку ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Таким чином, оцінивши всі докази в їхній сукупості, суд вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача є похідними від основних, тому як слід задоволенню також не підлягають. На підставі ст.ст. 18, 19, 157, 164, 165 СК України і

Outcome: dismissed