Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ 14652,46 грн. - регламентної виплати, 755 грн. витрат на послуги аварійних комісарів, 243,60 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.07.2012 року на перехресті вул..Городоцької та вул.. 8-березня, що у м.Львові з вини гр..[PERSON], який керував автомобілем марки «Аudi В4» з державними номерними знаками [NUMBER] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2012 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Chevrolet» з номерними знаками [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №914/12 від 30.10.2012 року, складеного оцінювачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Chevrolet» з номерними знаками [NUMBER] становить 14 652,46 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6259493 терміном дії з 18.08.2011 року до 17.08.2012 року. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 14652,46 грн. Оскільки відповідач, згідно вимог чинного законодавства несе обов'язок відшкодувати МТСБУ сплачені в порядку регламенту кошти, такі просить стягнути з нього в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з»явився, хоч про час та місце розгляду справи був належно повідомленим. В судовому засіданні відповідач [PERSON], та його представник [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в задоволенні такого, оскільки позов пред'явлено до суду поза межами трьохрічного строку позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2012 року на перехресті вул..Городоцької та вул.. 8-березня, що у м.Львові мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Аudi В4» з державними номерними знаками [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу «Chevrolet» з номерними знаками [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно заяви від 07.11.2012 року до Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) [PERSON] просить здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Chevrolet» з номерними знаками [NUMBER] під час ДТП 12.07.2012 року з вини [PERSON], водія транспортного засобу «Аudi В4» з державними номерними знаками [NUMBER], який не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП. З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6259493 вбачається, що транспортний засіб «Chevrolet» номерний знак [NUMBER] [PERSON] є застрахований в ПрАТ СК «Альфа страхування» строком один рік з 18.08.2011 року по 17.08.2012 року. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається зі звіту № 914/12, проведеного СПДФО [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet» з номерними знаками [NUMBER] становить 14 652,46 грн. З акту виконаних робіт №3А-0005904 від 14.09.2012 року ПАТ «Галичина авто» та квитанції від 12.09.2012 року вбачається що ремонт автомобіля [NUMBER] становить 20665,08 грн. Згідно платіжного доручення №1/1-18101 від 06.12.2012 року МТСБУ здійснено регламентну виплату [PERSON] в розмірі 14652,46 грн. За правилами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне право страховика також закріплено в пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 згаданого вище Закону, де зазначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Пунктом 34.1 ст. 34 Закону, теж в редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП, встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховик може залучати аварійного комісара або експерта. Оскільки звіт про оцінку автомобіля проведено суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON], який має вищу юридичну та технічну освіту, і в тому числі, кваліфікацію аварійного комісара та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, про що зазначено у вступній частині звіту, підстав вважати його неналежним доказом не має. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним із основних завдань МТСБУ, відповідно до пп. 39.2.1 п. 39.2 є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсації та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Як вже згадувалось, вище МТСБУ здійснює відшкодування потерпілому вартості матеріального збитку у випадку, коли власник транспортного засобу, який спричинив ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на те, що законодавець, у визначених законом випадках, з метою захисту майнових інтересів потерпілого покладає обов'язок на МТСБУ здійснити відшкодування розміру спричинених збитків, слід вважати встановленим, що в таких випадках, останній здійснюючи свою діяльність по виплаті страхового відшкодування виступає як страховик. За приписами закону, які до того ж врегульовані окремими нормами, він має право пред'явити позов до особи, винної в спричиненні шкоди. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності - ст. 262 ЦК України. Під час розгляду цивільної справи № 6-112цс13, ВСУ сформулював правовий висновок від 25.12.2013р., згідно з яким, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Також, під час розгляду цієї справи, ВСУ зазначив, що за приписами ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Оскільки обставини справи свідчать про перехід до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права, правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин статей 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не частини шостої статті 261, статті1191 ЦК України, позаяк стаття 1191 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993 ЦК України - до договірних, що мають місце у даній справі. Таким чином, слід визнати необґрунтованою позицію позивача про наявність у справі яка розглядається регресних правовідносин. В даному випадку має місце суброгація, тобто зміна сторін у зобов'язанні - перехід до страховика права вимоги, яке страхувальник мав до особи, винної в спричиненні шкоди, і строк позовної давності слід обчислювати не з моменту проведення виплати, а з моменту вчинення ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, позов до суду подано засобами поштового зв'язку 31.08.2015р., в той час ДТП мала місце 12.07.2012р., що поза межами встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позов до суду подано поза межами строку позовної давності, а представник позивача не клопоче про його поновлення, помилково вважаючи його не пропущеним, не ставлячи під сумнів обґрунтованість позовних вимог, суд в їх задоволенні відмовляє у зв'язку із спливом загального строку позовної давності.

Outcome: dismissed