Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № КF032180-AN від 05 січня 2017 року в розмірі 22 806,03 грн., яка складається зі заборгованості по кредиту - 16436,50 грн., комісії - 6369,53 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 05 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF032180-AN, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 25000,00 гривень, зі сплатою 0,01 % річних з кінцевим строком погашення не пізніше 04 січня 2020 року. ПАТ «ВіЕс Банк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач у порушення умов кредитного договору не виконав свої зобов'язання за вказаним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 22 806,03 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 16436,50 грн., комісії - 6369,53 грн. З огляду на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2018 року відкладено розгляд справи, у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Від представника АТ «ТАСКОМБАНК» через канцелярію суду надійшла заява про заміну позивача у справі з ПАТ «ВіЕс Банк» на його правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК», у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «ТАСКОМБАНК». Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки правовідносини у даній справі допускають правонаступництво, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі АТ «ТАСКОМБАНК» як правонаступника позивача ПАТ «ВіЕс Банк». У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов підтримує та просить задоволити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім цього, згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). Тому, суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з'явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № КF032180-AN від 05 січня 2017 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень, зі сплатою 0,01 % річних з кінцевим строком погашення не пізніше 04 січня 2020 року /а.с. 4, 5/. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно п 1.7. Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5% від початкової суми. Відповідно до умов кредитного договору № КF032180-AN від 05 січня 2017 року, а саме п. 5.1.4. банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: - прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; - сума простроченої заборгованості за кредитним договором перевищує розмір кредиту більш як на десять відсотків; - надання позичальником недостовірних даних в банк при офрмленні кредиту. Згідно п. 8.2 Кредитного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання по сплаті кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором № КF032180-AN від 05 січня 2017 року, яка згідно розрахунку заборгованості /а.с. 10/ становить 22806,03 грн. та складається зі: заборгованості по кредиту - 16436,50 грн., комісії - 6369,53 грн. При цьому, суд враховує, що цивільно-правовий договір укладений з узгодженої волі сторін, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов'язків. 03.04.2018 року відповідачу надіслано повідомлення-вимогу вих. № 10-1/4808 /а.с. 11/, однак така залишилась без належного реагування. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що у [PERSON] наявна заборгованість по договору № КF032180-AN від 05 січня 2017 року, відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. /а.с. 1/, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved