overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/п від 19.11.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший ресурс зазначений банком. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розмішені на офіційному сайті позивачаПАТ КБ «Приватбанк»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 22.09.2006 року, і отримав кредит у розмірі 4100,00 грн.\~\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет/SMS- ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, які розмішені на офіційному сайті позивача ПАТ КБ «Приватбанк»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 2001 по 24.02.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON]. Всі разом вони проживали в [ADDRESS] Оскільки вони з донькою мають право користування квартирою, що належить на праві власності [PERSON], то позивач просить встановити сервітут щодо користування цією квартирою, надавши їм право безоплатного та безстрокового користування к.1 в цієї квартирі. У судовому засіданні позивач та його представник на вимогах позову наполягають на підставах, викладених в ньому. Позивач пояснила, що в спірній квартирі вона була зареєстрована з 2001 по 2009 роки, коли перереєструвалася до гуртожитку, щоби стати на чергу на житло. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що проти користування донькою квартирою не заперечував та не заперечує. Проти права користування квартирою колишньою дружиною заперечує, оскільки вона не є членом його родини і проживає у батьків. Квартиру він набув до шлюбу. В спірній квартирі зареєстрована також його донька від нового шлюбу. В квартирі на цей час проживають він з новою родиною. Представник 3-ї особи в судовому засіданні підтримує позов в частині надання дитині права користування житлом. Щодо права [PERSON] на сервітут, то полагається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, надані судові докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22.09.2001 року, розірваний. Зі свідоцтва вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору дарування, [PERSON] 24.03.2001 року подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] З копії паспорту [PERSON] вбачається, що з 28.12.2010 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст.. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до ч.1,2 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. 2. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Оскільки власник житла не заперечує проти того, що б член його родини -[PERSON] користувалася належній йому квартирою, це не суперечить наведеним положенням Законодавства, то позов в цієї частині підлягає задоволенню. Вимоги позову щодо надання права [PERSON] права користування цією квартирою не підлягають задоволенню, оскільки вона у вказаній квартирі не зареєстрована та не проживає, не є членом родини власника житла і, відповідно, права користування цією квартирою не набула.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 21.02.2014 з останнім перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.08.2017 шлюб розірваний. Батьки дитини мешкають окремо та між ними склалися складні стосунки, у зв'язку з ячим не досягнуто згоди з приводу проживання дитини, спілкування батька з донькою. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнають у повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Суд, вивчивши доводи позову, приймаючи до уваги позицію відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2014, який розірваний 21.08.2017. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зареєстрована та проживає разом із дитиною за адресою: [ADDRESS]. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 10.07.2017, заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.08.2017 (а.с.7,13,14,18). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір'ю і батько дитини не заперечує щодо визначення місця проживання доньки разом із [PERSON] Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей № 272 від 27.04.2018 визнано за доцільне визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом із матір'ю -[PERSON] (а.с49-51). Отже при урахуванні встановлених вище обставин, з урахуванням інтересів дитини, суд надійшов до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір'ю, яка має можливість надати доньки належний духовний та фізичний розвиток. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 30.07.2014 з останнім перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 шлюб розірваний. Батьки дитини з 2015 мешкають окремо, батько участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. Проживання сина разом з позивачем відповідає інтересам дитини. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо його задоволення. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить прийняти рішення на підставі висновку органу опіки та піклування. Суд, вивчивши доводи позову, приймаючи до уваги позицію відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2014, який розірваний 05.12.2017. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зареєстрована та проживає разом із дитиною за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, довідки з місця проживання, реєстрації ОЖК «Сфера» від 12.06.2018, заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 (а.с.9,10,15,19). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю і батько дитини не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом із [PERSON] . Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей № 788 від 19.12.2019 визнано за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Отже при урахуванні встановлених вище обставин, з урахуванням інтересів дитини, суд надійшов до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю, яка має можливість надати сину належний духовний та фізичний розвиток. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] та за цією адресою разом із відповідачем зареєстровані. Відповідач у травні 2017 зібрав усі свої речі та виїхав із квартири, а 07.06.2017 придбав собі у власність квартиру та переїхав до неї на постійне проживання. При цьому, відповідач залишився зареєстрованим за адресою належної позивачу квартири, добровільно знятися із реєстраційного обліку відмовляється. Наявність реєстрації відповідача у квартирі позивача порушує права останнього у користуванні власністю. Позивач в судовому засіданні підтримав викладені вище обставини і вимоги позову, просить позов задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю до суду не надав, тому суд зі згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 280 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позову, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Такі обставини підтверджено копіями договору купівлі-продажу від 10.03.1994, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 20.10.2017 (а.с.2-5). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Збереження права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, квартири, при умові збереження права власності на будинок, квартиру цього ж власника, тобто при незмінності власника майна (ч.4 ст. 156 ЖК України). Встановлено, що відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає. Факт не проживання відповідача у вказаному житловому приміщенні підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналізуючи вище встановлені обставини, реєстрація у вказаному житловому приміщенні відповідача, порушує права позивача, як власника вказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12.09.2013 року він виплачує на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) кожного місяця, починаючи з 03.09.2013 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття дитини. Однак на даний час змінилось його сімейне та матеріальне становище, так як він 03.10.2015 року уклав шлюб з [PERSON]. [INFO] у них народився син [PERSON]. Зазначені факти підтверджуються копіями свідоцтв про укладення шлюбу та народження дитини. В сім'ї він працює один, в результаті чого його матеріальний стан погіршився. Крім того, 07.09.2016 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області з нього були стягнуті аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання його другої дитини [PERSON], [INFO] і до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку з викладеним та посилаючись на ст. 192 СК України він просить змінити розмір аліментів з 1/4 частини від його доходу на 1/6 з усих видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява в якій він зазначає, що позов підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, чого позивач і не заперечує. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому відповідно до ст.182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач у даний час має на утриманні іншу сім'ю, працює один, в зв'язку з чим матеріальний стан його погіршився. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 1995року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. У листопаді 2013року взаємовідносини з чоловіком ускладнилися, оскільки він зловживає алкогольними напоями. Відповідач мешкає у своєї дочки від першого шлюбу. Дочка [PERSON] мешкає разом з нею по [ADDRESS] і потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач є пенсіонером за віком, отримує пенсію 1475грн. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини і відповідача, те що відповідач отримує щомісячний дохід у вигляді пенсії, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход державного бюджету м.Дружківка судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 01.02.2013 року надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 4 750 дол. США, що підтверджується договором позики № 01-02-13 від 01.02.2013 року. Строк повернення боргу з 28.02.2013 року. У зазначений в договорі строк, Відповідач, на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернула. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити за викладеними в позові підставами. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи суд встановив наступні обставини. 01.02.2013 року позивач надав відповідачу позику у сумі 54 112,61 грн., про що складено договір позики № 01-02-13 від 01.02.2013 року. В порушення умов договору позики, борг не повернуто до цього часу. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другої сторони (позичальника) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Згідно п.8 вищезазначеного договору, у разі прострочки виконання умов договору, повернути суму боргу з урахуванням пені. Згідно розрахунку пеня з 28.02.2013 року до 12.11.2013 року складає 12 800 грн. За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 01.09.2012 року між ПАТ «Платинум банк», та [PERSON] укладений кредитний договір, яким остання отримала кредитні кошти в сумі 10938,6грн. строком до 07.09.2015р. Позивач в подальшому набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 08.05.2015р., що укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», що набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 19.06.2013р., який укладений з ПАТ «Платинум банк». Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] повністю не виконала. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 06.07.2015р. перед позивачем становить 11947,5грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач була повідомлена про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявилась та не повідомила про причини неявки, у звязку з чим суд зі згоди позивача проводить заочний розгляд справи, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 01.09.2012 року між ПАТ «Платинум банк», та [PERSON] укладений кредитний договір, яким остання отримала кредитні кошти в сумі 10938,6грн. строком до 07.09.2015р. Позивач в подальшому набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 08.05.2015р., що укладений з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», що набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу від 19.06.2013р., який укладений з ПАТ «Платинум банк». Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] повністю не виконала. Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 06.07.2015р. перед позивачем становить 11947,5грн. Такі обставини підтверджуються копією кредитного договору від 01.09.2012 року (а.с.6-7), копіями договору факторингу від 08.05.2015р. (а.с.9-12), розрахунком заборгованості (а.с.3 ). На підставі викладеного,

Outcome: approved