Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що йому на праві власності належить ј частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який з 1996 року там не проживає, у зв'язку з чим він не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, та просить суд визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою. Від позивача в судове засідання надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та розгляд справи здійснювати в його відсутності (а.с.21). Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив із зазначенням письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав. Разом з тим, матеріали справи містять посвідчену спеціалістом самостійного відділу з виконання повноважень сільського населення «Село Тиличики» Олюторського району Камчатського краю заяву [PERSON] зі змісту якої вбачається, що відповідач [PERSON] не заперечує проти позовної заяви [PERSON] та зняття його з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ј частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 07.12.2007 р., серія [NUMBER]. (а.с.4). Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області №0310-32/835 від 12.02.2019 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно довідки №757 від 09.01.2019 р. виданої головою правління ОСББ «Ельдорадо-126», встановлено, що зареєстрований за адресою [ADDRESS] відповідач [PERSON], з березня 1996 р. за вказаною адресою не проживає (а.с.12). Таким чином суд, приходить до висновку, що відсутність відповідача понад рік за місцем його реєстрації свідчить про те, що він добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі наданих позивачем доказів, враховуючи, що відповідач добровільно залишив житлове приміщення у 1996 році та не заперечує проти зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS], що вбачається з наданої до суду заяви (а.с.10), суд визнає його такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved