Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про дольову участь в будівництві житлового дому, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Заріпова № 32-2-1-2 від 20.06.2008 року та стягнення збитків у розмірі 1 216 884,83 грн. та судового збору у сумі 8 640 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.06.2008 року між [PERSON] та ТОВ «ПІВДЕНБУД» було укладено договір про дольову участь в будівництві житлового дому, відповідно до якого позивач зобовязується прийняти дольову участь у будівництві та стати власником 57,25 кв.м. в натуральному вираженні 4-секційного 8-поверхового житлового дому, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Заріпова, а відповідач зобовязується збудувати житловий дім та ввести його в експлуатацію. Плановий строк закінчення будівництва житлового дому - друге півріччя 2008 року. Взяті на себе зобовязання, за даним договором, відповідач належним чином не виконав та не збудував житловий будинок, тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. На сьогоднішній день, у відношенні ТОВ «ПІВДЕНБУД» порушено справу про банкрутство. Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про грошові вимоги до відповідача. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.09.2017 року по справі № 916/4644/15 у задоволенні заяви про грошові вимоги позивача до ТОВ «ПІВДЕНБУД» було відмовлено у повному обсязі у звязку із тим, що укладений договір між сторонами не розірвано та не припинено, договір продовжує свою дію. Порушення справи про банкрутство не припиняє підприємницьку діяльність відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглядати без участі представника відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причина неявки суду не відома. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2008 року позивачем та відповідачем було укладено договір про дольову участь в будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Заріпова № 32-2-1-2 (далі Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, Пайовик (Позивач) зобовязується прийняти дольову участь у будівництві та стати власником 57,25 кв.м. в натуральному вираженні 4-секційного 8-поверхового житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Заріпова (далі «[PERSON] будинок»). Підприємство (Відповідач) зобовязується збудувати [PERSON] будинок та ввести його в експлуатацію (п. 1.2. Договору). Пунктом 3.1. Договору визначено його ціну та умови оплати, а саме, на виконання прийнятих на себе зобовязань по дольовій участі у будівництві [PERSON] будинку Пайовик зобовязується перерахувати грошову суму на рахунок Підприємства або внести в касу Підприємства взаємопогоджену грошову суму у гривнях. Грошова сума у гривнях повинна складати 215 260,00 гривень, у тому числі ПДВ на дату їх перерахування. Отже, відповідно до умов договору, грошові кошті позивач сплачує в момент укладання договору, що і було ним зроблено. В матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового ордеру № 501357 від 20.08.2008 року, відповідно до якої позивачем на виконання укладеного договору було сплачену суму коштів у розмірі 215 260 грн. Згідно п. 2.5. Договору, плановий строк закінчення будівництва [PERSON] будинку - друге півріччя 2008 року. Відповідно п. 9.1. Договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до його повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань, отже, договір є чинним та діє по сьогоднішній день. Однак, відповідачем [PERSON] будинок не збудовано, взяте на себе зобовязання не виконано. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Ч. 1 ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, невиконання зобовязань продавцем є підставою для розірвання договору. Окрім того, положеннями ст. 611 ЦК України встановлено правові наслідки невиконання зобовязань, зокрема, відшкодування збитків. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України). Наслідком невиконання зобовязань відповідачем є розірвання договору та відшкодування збитків, що полягає у стягненні сплаченої суми у розмірі 215 260 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наведена позиція також відображена у листі Верховного суду України від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві». У звязку із тим, що відповідач у період з 20.06.2008 року по 12.12.2017 року належним чином не виконав договірні зобовязання, стягненню підлягають 3% річних від простроченої суми, які складають суму у розмірі 61 252,00 грн. Окрім того, у звязку із тим, що Відповідач у період з 20.06.2008 року по 12.12.2017 року належним чином не виконав договірні зобовязання, стягненню підлягає сума з урахуванням індексу інфляції у розмірі 446 995,98 грн. Наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат перевірений та приймається судом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та доведеними заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання спірного договору, стягнення з відповідача суми збитків в розмірі 215\~260,00 гривень, 3% річних та інфляційних втрат. Разом з тим, необґрунтованими суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 493\~378,85 гривень, з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ч.1 ст. 547 ЦК). Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 ЦК). Стаття 549 ЦК України: \~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Так, суд погоджується з доводами позивача, що заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Однак, за встановленими обставинами справи, сторонами в спірному Договорі від 20.06.2008 року не встановлювалось забезпечення виконання зобовязання неустойкою (пенею) та до вказаних правовідносин, що виникли на підставі Договору, законом не застосовується неустойка (пеня) в обовязковому порядку в незалежності від наявності домовленостей. Отже, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 493\~378,85 гривень не знайшли свого доведення під час розгляду справи та не можуть бути задоволені судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 7\~875,07 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (640 - немайнова вимога та 7\~235,07 гривень ціна задоволених позовних вимог).

Outcome: partial