Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим наступним. [PERSON] біля 10:00 год. 04 лютого 2020 року на перехресті вулиці Миру та Котляревського в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, керуючи транспортним засобом ВА321093, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на автомобіль VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності та яким керував її чоловік [PERSON] . Постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03.07.2020 року, яка залишена без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2020 року, відповідача було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Одразу після ДТП 04.02.2020 року [PERSON] написав розписку, відповідно до якої визнав свою вину та зобов`язався відшкодувати позивачу всі заподіяні ним збитки. Сторони домовилися, що вказані збитки будуть позивачу відшкодовані після ремонту автомобіля, відповідно до фактично понесених витрат. У день ДТП позивач із сім`єю їхали у відпустку за кордон. Заїхавши до м. Херсон вони передали свій автомобіль на ремонт ФОП [PERSON] . Після проведення ремонтних робіт 14.02.2020 року позивачу було виставлено рахунок на оплату послуг із ремонту автомобіля у сумі 30782,20 грн., який позивач у цей день повністю оплатила. Але після того, як відповідач дізнався про суму ремонту, він відмовився від своїх зобов`язань, викладених у розписці, по відшкодуванню завданих збитків. З метою відшкодування вартості ремонту, позивач звернулася до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», у якій відповідач застрахував свою відповідальність., як водій автотранспортного засобу, відповідно до полісу № АМ/8827203. Але своїм листом від 16.03.2020 року № 1453 страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач здійснила ремонт свого автомобіля до моменту огляду його представником страховика. Порушення п. 33.3 ст. 33 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з боку позивача відбулося внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який спочатку пообіцяв відшкодувати вартість робіт по ремонту автомобіля після завершення, а потім відмовився від цього. Саме порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань по відшкодуванню шкоди і стало причиною того, що страховик відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 525, 610, 611 ЦК України відмова відповідача від взятого на себе зобов`язання по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди, сприяло заподіянню позивачу збитків у сумі вартості ремонту автомобіля, який пошкодив відповідач. Крім того, позивачу була заподіяна відповідачем моральна шкода, яка полягала у духовних переживаннях та зміни організації життя позивача. Як позивач зазначала, у день ДТП вони прямували за кордон у відпустку. Сама дорожньо-транспортна пригода стала на заваді нормального відпочинку, адже вона вимушена була турбуватися про ремонт автомобіля. Позивач також хвилювалася через те, що під час цією події у автомобілі перебували діти, які також могли постраждати через ДТП. Крім того, відповідач не здійснив жодної дії спрямованої на відшкодування шкоди, не сприяв позивачу в отриманні страхового відшкодування (навіть не повідомив свого страховика про страхову подію). Виходячи з вимог розумності та справедливості, позивач оцінює розмір заподіяної їй моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у розмірі 30782 грн. 20 коп. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а всього кошти у розмірі 40782 грн. 20 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив наступне. Вважає, що відсутні правові підстави проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля ФОП [PERSON] , оскільки позивач не надав доказів укладання договору про надання ремонтних послуг між ФОП [PERSON] та позивачем. Також, відсутні докази того, що саме позивач поніс витрати на ремонт автомобіля, оскільки згідно квитанції про сплату ремонтних послуг платником є [PERSON] , а не позивач. Крім того, позивач взагалі не обґрунтувала позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, а саме її розмір і у чому вона виражалася, також не надала жодного доказу на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] підтримав позицію представника [PERSON] та пояснив, що може сплатити лише 15000 грн. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] є його дружиною. В день ДТП вони їхали до м. Херсон на літак, а потім на відпочинок до Польші. В смт. Велика Лепетиха на перехресті відповідач не надав йому перевагу і здійснив наїзд на їхній автомобіль. Під час ДТП він був за кермом автомобіля VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] . Він з відповідачем домовились, що відповідач оплатить ремонт автомобіля і останній написав письмову розписку. Він поїхав до м. Херсон в сервісний центр VOLKSWAGEN, де йому виставили рахунок. Вказаний рахунок він надіслав по телефону відповідачу, але той відмовився сплачувати вказаний рахунок. Після повернення з відпочинку він забрав автомобіль з ремонту та сплатив кредитною картою за ремонт. Грошові кошти на кредитній картці є спільними коштами з дружиною. Також пояснив, що від зіткнення автомобілів їх діти, що сиділи на задньому сидінні, вдарились та почали плакати, вони з дружиною переживали і за них, і за те чи відшкодує відповідач кошти за ремонт автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03.07.2020 року № 649/141/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., а саме: 04.02.2020 року о 10 год. 00 хв. на перехресті вулиць Миру та Котляревського в смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ-21093, номерний знак [NUMBER] з причепом Кремінь, номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.01.2001 року. Постановою Херсонського апеляційного суду від 18.08.2020 року, постанову Великолепетиського районного суду від 03.07.2020 року відносно [PERSON] залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03.07.2020 року № 649/141/20, яка набрала законної сили. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] склав письмову розписку від 04.02.2020 року, якою визнав вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язався відшкодувати позивачу всі збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] позивач є власником автомобіля VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] . Фізична особа-підприємець [PERSON] визначив розмір заподіяної шкоди транспортному засобу VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 30782 грн. 20 коп., що підтверджується ррахунком на оплату № 17 від 14.02.2020 року. Згідно акту виконаних робіт від 14.02.2020 року підтверджується, що збитки нанесені позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDI, реєстраційний номер [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди складають 30782 грн. 20 коп. Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку № 1921203400122 від 04.4.2019 року [PERSON] має право здійснювати технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Позивач сплатив розмір заподіяної шкоди у розмірі 30782 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.1615436369.1 від 14.02.2020 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірах. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що між ФОП [PERSON] та позивачем не було укладено угоди про здійснення ремонтних робіт автомобіля, оскільки це спростовується рахунком на оплату № 17 від 14.02.2020 року (підставою для якого був договір з [PERSON] ) та актом виконаних робіт від 14.02.2020 року, що підтверджує, що договір відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України укладено у письмовій формі, оскільки його зміст був зафіксований у письмових документах. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що відсутні докази того, що саме позивач поніс витрати на ремонт автомобіля (згідно квитанції про сплату ремонтних послуг платником є [PERSON] , а не позивач), оскільки [PERSON] є чоловіком позивача і витрачені кошти на ремонт автомобіля є їхніми спільними коштами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 22, 386, 611, 1166, 1187 ЦК України вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім збитки у сумі 30782 грн. 20 коп. Крім того, позивачем була заявлена вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, яку позивач обґрунтовує, тим, що дорожньо-транспортна пригода стала на заваді нормального відпочинку, адже вона вимушена була турбуватися про ремонт автомобіля, також хвилювалася через те, що під час цієї події у автомобілі перебували діти, які також могли постраждати через ДТП. Крім того, відповідач пошкодив автомобіль і не здійснив жодної дії спрямованої на відшкодування шкоди, не сприяв позивачу в отриманні страхового відшкодування (навіть не повідомив свого страховика про страхову подію). Відповідно до ст.ст. 23, 611, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її сім`ї, а також у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Тому суд відповідно до ст.ст. 23, 611, 1167 ЦК України, враховуючи глибину душевних страждань позивача, матеріальний стан відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, вважає, що моральна шкода повинна бути відшкодована позивачу у розмірі 5000 гривень, а тому у цій частині позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, понесений останнім пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (87,74024 %) у розмірі 737 грн. 72 коп. На підставі ст.ст. 22, 386, 525, 610, 611, 1166, 1187 ЦК України,

Outcome: partial