Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 18 240,38 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.07 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір про № 490044965 про надання кредиту терміном до 07.08.10 року на суму 15 113,86 доларів США зі сплатою 11,5 % річних. Договором про внесення змін і доповнень №1 від 02.06.10 року дату остаточного повернення кредиту змінено на 07.08.13 року. Банк свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач з представником у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказували, що зобов'язання за договором відповідачем виконано у повному обсязі, заборгованість виникла через зловживання банку при зарахуванні коштів, вимоги позивача є незаконними, крім того, просили суд застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 07.08.07 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір про № 490044965 про надання кредиту терміном до 07.08.10 року на суму 15 113,86 доларів США зі сплатою 11,5 % річних. Договором про внесення змін і доповнень №1 від 02.06.10 року дату остаточного повернення кредиту змінено на 07.08.13 року. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовўязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовўязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовўязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовўязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовўязання не допускається. Станом на 28.09.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 18 240,38 грн., з яких: 3 533,65 грн. - заборгованість за кредитом, 397 грн. - заборгованість за відсотками та 14 309,66 грн. - пеня. Відповідно ст. 459 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання. На підставі ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір неустойки, що дорівнює 14 309,66 грн., значно перевищує розмір заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 500 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання за договором кредиту. Щодо застосування строків позовної давності судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з кредитного договору та договору про внесення змін і доповнень до нього, строк повернення кредитних коштів становить 07.08.13 року. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 29.10.14 року, тобто в межах строку позовної давності. Виходячи з наведеного, відсутні правові підстави для застосування строків позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з наведеного суд критично ставиться до посилань сторони відповідача на неправомірність нарахувань заборгованості банком, оскільки жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надала та про проведення експертиз те заявляла. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, , тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial