Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, посилаючись на те, що наказом Харківського національного\~університету внутрішніх\~справ (далі - ХНУВС) від 01.03.2012 року № 90 відповідача зараховано до аспірантури за денною формою навчання, за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність. 01.03.2012 року між відповідачем на ХНУВС укладено договір № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання, відповідно до умов якого Замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644,50 грн. Всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, в звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 10.12.2014 року № 640 відповідача відраховано у звязку з несплатою за навчання, загальна сума заборгованості на день звільнення становить 8372,73 грн. Відповідачу направлено Претензію від 15.08.2016 року № 7/164 про необхідність здійснення оплати, яка залишилась без уваги. В звязку з цим просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість по оплаті за навчання в сумі 8372 гривні 73 копійки та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1762 гривні. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі. 16 травня 2018 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було задоволене клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У встановлений в ухвалі суду строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вона просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме зазначила, що вона подала заяву та просила її допустити до складання вступних іспитів до аспірантури на заочну форму навчання, відповідачем не наданий повний розрахунок заборгованості, а також позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами, що є обґрунтованою підставою для відмови у задоволенні позову. 20 червня 2018 року позивачем надана відповідь на відзив в якій зазначено, що наказом ХНУВС № 491 від 19.10.2010 року відповідача прикріплено до університету терміном на 2 роки у якості здобувача наукового ступеня кандидата наук. Згідно Калькуляції вартості підготовки одного здобувача вченого ступеня, який прикріплений для складання кандидатських іспитів з філософії та іноземної мови терміном навчання 2 роки, затвердженої 06.06.2010 року, вартість навчання за 1 рік одного здобувача на заочній формі становить 1770 гривень 24 копійок. У подальшому, наказом ХНУВС від 01.03.2012 року № 90 відповідача зараховано до аспірантури за денною формою навчання. Потім наказом ХНУВС від 07.12.2012 року № 564 відповідача переведено на другий рік навчання, а 12.12.2013 року згідно наказу № 632 відповідача переведено на третій рік навчання. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду клопотання в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім цього просив в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотне поштове повідомлення та довідка про доставку СМС-повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19.10.2010 року № 491 відповідача прикріплено до університету терміном на 2 роки у якості здобувача наукового ступеня кандидата наук. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 01.03.2012 № 90 [PERSON] зараховано до аспірантури ХНУВС за денною формою навчання за спеціальністю 12.00.09 кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність на платній основі. 01 березня 2012 року між [PERSON] та ХНУВС було укладено договір № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, університет зобов'язується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі університету, а замовник зобов'язується виконувати свої обов'язки за цим договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором. Відповідно до п. 2.1.1. договору університет зобов'язується зарахувати замовника наказом Університету в якості аспіранта строком на три роки. При цьому п. 7.1 вказаного договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 01.03.2021 року, а в частині розрахунків до повного виконання. Згідно п. 2.2.1 договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п. 3.2 договору замовник зобов'язаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644 гривні 50 копійок протягом 10 днів з початку кожного семестру. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 07.11.2012 № 564, [PERSON] переведена на наступний рік навчання в докторантурі та адюнктурі Харківського національного університету внутрішніх справ аспірантів за денною формою навчання. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 12.12.2013 № 632, [PERSON] переведена на наступний рік навчання в докторантурі та адюнктурі Харківського національного університету внутрішніх справ аспірантів за денною формою навчання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 стаття 626 ЦК України). Згідно частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.12.2014 року № 640, [PERSON] відраховано з числа аспірантів докторантури та ад'юнктури у зв'язку з несплатою за навчання, згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309. За період навчання від [PERSON] оплата надходила не в повному обсязі, у зв'язку з чим на момент відрахування за відповідачем рахується заборгованість в сумі 8372 гривні 73 копійки, що підтверджується довідкою-розрахунком оплати за надання освітніх послуг від 23.02.2018 року № 4/272д. 15 серпня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено Претензію, відповідно до якої вони пропонували [PERSON] до 01 вересня 2016 року добровільно сплатити заборгованість за навчання у розмірі 8372 гривні 73 копійки. Вказана претензія відповідачем виконана не була, кошти не були перераховані. Згідно п. 5.1 договору № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання від 01.03.2012 року, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання. На підставі викладеного, вбачається, що умовами договору, укладеного між університетом та [PERSON], було обумовлено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо відрахування замовника з навчального закладу, при цьому відповідач була ознайомлена з умовами договору та погодилася з ними, про що свідчить підпис останньої в договорі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. У зв'язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за навчання у сумі 8372 гривні 73 копійки. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 1762 гривні.

Outcome: approved