Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 5148 грн. Позивач посилається на те, що 12.07.2010 року на автошляху Кам»янка - Луганськ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VolKswagen Touareg, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Регіон» та автомобіля ВАЗ - 211140, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було завдано шкоди автомобілю VolKswagen Touareg. Згідно з довідкою взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення при УДАІ ГУМВС в Донецькій області від 16 липня 2010 року ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] встановлена постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2010 року . У ТОВ «Регіон», як у власника автомобіля виникло право вимоги відшкодування відповідачем завданої шкоди. 14.10.2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Кремінь» та ТОВ «Регіон» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. У зв»язку з настанням страхового випадку платіжним дорученням № 7871 від 02.08.2010 року ПАТ «Страхова компанія «Кремінь» виплачено страхове відшкодування ТОВ «Регіон» у повному обсязі. Після уточнення позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ПАТ «Страхова компанія «Кремінь» суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 5148 грн. Ухвалою суду від 29.10.2013 року до участі у розгляді справи залучено співвідповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Кремінь». З даним рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. В судовому засіданні представник апелянта повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до суду не з»явився, повідомлений про час і місце судового засідання телефонограмою № 188, яка зареєстрована в журналі телефонограм № 1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Статтею 1188 ч.1 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 12.07.2010 року на автошляху Кам»янка - Луганськ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VolKswagen Touareg, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Регіон» та автомобіля ВАЗ - 211140, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП було завдано шкоди автомобілю VolKswagen Touareg. Згідно з довідкою взводу ДПС для обслуговування доріг державного значення при УДАІ ГУМВС в Донецькій області від 16 липня 2010 року ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] встановлена постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2010 року. Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими, оскільки статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність сплати ТОВ «Преміум Авто Групп» суми 5148 грн. в якості страхового відшкодування, і , як наслідок, підставність відшкодування цієї суми з відповідачів. Позивачем надано договір добровільного страхування від 14.10.2009 року, який укладено між ЗАТ «Страхова компанія «Кремінь» та ТОВ «Регіон». Даний договір є дійсним і ніким не оспорений. Пошкодження, які спричинені автомобілю ТОВ «Регіон» в наслідок вказаного ДТП, зафіксовані аварійним комісаром в акті огляду автомобіля від 14.07.2010 року. Відповідно до рахунку ТОВ «Преміум Авто Групп» № 0000000838 від 15.07.2010 року розмір матеріальної шкоди завданої ТОВ «Регіон» складає 5148 грн. У зв»язку з настанням страхового випадку платіжним дорученням № 7871 від 02.08.2010 року ПАТ «Страхова компанія «Кремінь» виплачено страхове відшкодування ТОВ «Регіон» у повному обсязі. Статтею 309 ч.1 п.п. 1, 3 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Кремінь». Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/2097006 цивільна відповідальність відповідача [PERSON], як водія автомобілю ВАЗ 211140 номерний знак [NUMBER], застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну на одного потерпілого в даному договорі встановлений в розмірі 25500 грн. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Кремінь» та стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача 5148 грн. в відшкодування збитків. Також з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача на підставі вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути 229,40 грн. в відшкодування судових.

Outcome: partial