Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] мешканки [ADDRESS] ; заінтересованої особи - органу опіки та піклування Олевської міської ради м.Олевськ, вул. Володимирська , 2 , про зміну місця проживання дітей . Позивач в судове засідання не з`явився , але звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність та підтримку позовних вимог . Відповідачка в судове засідання не з`явилася , але звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився та звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність та підтримку позовних вимог . Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутністю сторін та представника третьої особи за наявними у справі доказами . Судом встановлено , що відповідно до рішення суду від 28.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано і відповідно до рішення суду спільні діти сторін були залишені на виховання та утримання відповідачки ( а.с.6-7 ) . На час розгляду справи в суді встановлено , що діти проживають разом з позивачем , що стверджується довідкою з місця проживання позивача (а.с.10). Діти відвідують навчальні заклади і вихованням дітей займається позивач , що знайшло своє підтвердження у відповідній довідці та характеристиці (а.с.11,12). Можливість виховання та утримання дітей позивачем та зміною місця проживання дітей підтверджується висновком служби у справі дітей ( а.с.41-42 ) , характеристиками сторін (а.с.44,45) , актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї ( а.с.46 ) . Згідно з ч. 2 , 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин ає здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини грунтуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Відповідно ч. 1 , ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В ч. 1ст. 161 СК України зазначено , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров 'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18 , 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. З Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Розглянувши матеріали справи , дослідивши письмові докази суд приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення у повному обсязі , оскільки зміна місця проживання дітей не погіршує умови проживання , утримання та виховання дітей позивачем , оскільки відповідачка не спроможна забезпечити належні умови існування дітей в її сім`ї . На підставі наведеного ,

Outcome: approved