Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем 05 лютого 2014 року укладений договір про надання споживчого кредиту №2007953987, на підставі якого позичальникові надано кредит в сумі 25000,00 грн. для придбання товару, строк повернення кредиту 05 лютого 2017р. 22 грудня 2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «Факторинг Україна» право вимоги зокрема за договором. Відповідач порушив умови кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірі та строки не здійснює, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором № [NUMBER], яка станом на 20.08.2015 року складає 30295,01 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74-76 КПК України. Судові повістки відповідачу було направлено поштою, за адресою реєстрації відповідача, які він отримав під розписку. Про причини неявку в суд відповідач не повідомив, тому вважається таким, шо не з'явився до суду без поважних причин. Згідно з ст. 77 ЦПК України Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні ним правовідносини. 05 лютого 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір №2007953987 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику споживчий кредит загальною сумою 25000,00 грн., цільове призначення придбання товарів та послуг, строк кредиту 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних (а.с. 5-7). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу від 22 грудня 2014 року, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги за договором №2007953987, укладеним з [PERSON]. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачеві. Позивачем надано суду копію договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року (а.с. 28-31). За умовами даного договору (п.6.1.2) загальний розмір портфеля заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, складає 56 984 836 гривень 10 копійок станом на дату підписання договору. Перелік особистих даних боржників із зазначенням суми заборгованості, номера та дати договору кредиту суду не надано. Тобто, позивачем не надано доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитним договором №2007953987 від 05 лютого 2014 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]. Наданий позивачем договір факторингу суд не приймає як належний та допустимий доказ набуття позивачем права вимоги за вказаним кредитним договором, а тому суд вважає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» неналежним позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає як необґрунтований та безпідставний.

Outcome: dismissed