Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору удаваним, визнання недійсним договору застави транспортного засобу. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що 07.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №6714167 від 07.08.2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 12752,00 доларів США на картковий рахунок, із сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,49% із терміном повернення 07.08.2015 року. Цільове призначенням кредиту для придбання транспортного засобу у продавця ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій», згідно договору купівлі-продажу № 114116-1774/08 від 06.08.2008 року. Згідно п.п. 1.1., 1.2. та 1.3. договору купівлі-продажу автомобіля позивач [PERSON] придбав автомобіль вартістю 65600,00 грн. з яких 10% вартості тобто 656000 грн. сплатив за рахунок власних коштів, а решту 90% вартості тобто 59040,0 грн. за рахунок кредитних коштів. Надання кредиту відбулось шляхом перерахування суми кредитних коштів з позичкового рахунку №220323255 в філії ЗАТ «ПУМБ» у місті Дніпропетровську, відкритого банком для обліку сум наданих позивачу в кредит за кредитним договором від 07.08.2008 року №6714167, на картковий рахунок позичальника № 26256900744875, відкритий в гривнях в філії ЗАТ «ПУМБ» у місті Дніпропетровську. В забезпечення зобовязання за кредитним договором від 07.08.2008 року №6714167 між [PERSON] акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та позивачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 6742502 від 07.08.2008 року, відповідно до якого заставодавець позивач [PERSON] передав у заставу заставодержателю транспортний засіб легковий автомобіль DAEWOO 2008 року випуску седан-В, державний номер [NUMBER]. Оскільки згідно умов кредитного договору від 07.08.2008 року №6714167 позивачу [PERSON] було надано кредитні кошти в іноземній валюті, а фактично ним було отримано кредитну суму у національній грошовій одиниці гривні, тому позивач вважав укладений правочин удаваним, а умови угоди несправедливими та такими, що порушують принципи добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обвязків на шкоду споживача, тому просив визнати кредитний договір від 07.08.2008 року №6714167 удаваним, та укладеним сторонами у валюті України на суму 59040,00 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» - [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, зазначила, що банком було належним чином виконані зобовязання за кредитним договором від 07.08.2008 року №6714167. Позивачу [PERSON] було надано грошові кошти в іноземній валюті у сумі 12752,00 доларів США, згідно умов п.п. 1.1. кредитного договору від 07.08.2008 року №6714167. Право укладання кредитних угод [PERSON] акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]» в іноземній валюті повністю відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», відповідно операції з валютними цінностями відповідач має право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензі) на здійснення операцій з валютними цінностями. Оскільки у зобовязанні за кредитним договором від 07.08.2008 року №6714167, визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, тому умови кредитної угоди п.3.1.3. щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та суми кредиту відповідно до додатку №1 до договору підлягають сплаті у гривні, з розрахунку визначеного офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» - [PERSON] зазначила про добровільність волевиявлення сторін під час укладання договорів, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших законодавчих актів, тому просила суд відмовити у позовних вимогах повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 07.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір №6714167 від 07.08.2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 12752,00 доларів США на картковий рахунок, із сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,49% із терміном повернення 07.08.2015 року. Цільове призначенням кредиту для придбання транспортного засобу у продавця ТОВ «Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій», згідно договору купівлі-продажу № 114116-1774/08 від 06.08.2008 року. Згідно п.п. 1.1., 1.2. та 1.3. договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року №114116-1774/08 автомобіля позивач [PERSON] придбав автомобіль вартістю 65600,00 грн. з яких 10% вартості тобто 656000 грн. сплатив за рахунок власних коштів, а решту 90% вартості тобто 59040,0 грн. за рахунок кредитних коштів. В забезпечення зобовязання за кредитним договором від 07.08.2008 року №6714167 між [PERSON] акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та позивачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 6742502 від 07.08.2008 року, відповідно до якого заставодавець позивач [PERSON] передав у заставу заставодержателю транспортний засіб легковий автомобіль DAEWOO 2008 року випуску седан-В, державний номер [NUMBER]. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Згідно з ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотні умови договору регламентовані ст. 638 ЦК України, згідно якої зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, про загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Позовна давність, її тривалість та початок перебігу регулюються ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України, згідно яких - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тривалість якого становить три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В ході судового розгляду судом не встановлені обставини та не отримані належні докази щодо наявності іншого правочину, що намагались укласти сторони, та який би приховував укладання оспорюваного кредитного договору від 07.08.2008 року № 6742502. До посилання позивача щодо відмінності грошової одиниці кредитних коштів згідно умов укладеного кредитного договору від 07.08.2008 року № 6742502 від грошової одиниці, в який фактично отримано кредит, як на підставу визнання оспорюваного правочину від 07.08.2008 року № 6742502№ - удаваним, суд ставиться критично та не вважає її законною, оскільки ці обставини не змінюють виду укладеного правочину. Окрім цього, самі позовні вимоги, заявлені позивачем не спростовують факту укладання саме кредитної угоди між сторонами. Приймаючи до уваги права сторін про вільне укладення договорів, вибір контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, дослідивши умови оспорюваного кредитного договору від 07.08.2008 року № 6742502, зіставивши їх з вимогами діючого законодавства у сфері валютного регулювання та контрою, суд не вбачає істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду споживача, що суперечить принципу добросовісності.

Outcome: dismissed