Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича про визнання виконавчого напису від 18.01.2019 року зареєстрованого у реєстрі під № 141, який було вчинено [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу щодо звернення стягнення на житлову квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в рахунок задоволення вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль», щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 01.09.2015 р. по 31.08.2018 р., у загальному розмірі 1 469 143,63 гривні за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна таким, що не підлягає виконанню. При цьому позивач посилався на те, що виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки в Приморському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а отже подані приватному нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Так, як при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н. не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. від 18.01.2019 року за №141 таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» позовні вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення на підставах викладених у відзові на позов. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований, не доведений та задоволенню не підлягає. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/83457/82/81199. Відповідно до умов якого Банком надано Позичальнику кредит у сумі 285 600 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. На забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором, 05.09.2007 року між та Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений іпотечний договір за яким, Іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 3.1, 3.1.4 Іпотечного договору сторони погодили, що Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим або кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення , включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки. Сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~ст. 38 Закону України «Про іпотеку»\~; згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя . Право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя належить Іпотекодержателю ( п.п. 5.4; 5.6 Іпотечного договору). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання сторін по даному договору припиняються з моменту належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та умов закону. З матеріалів справи, що Бадаховим [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.01.2019 року, було вчинено виконавчий напис про зверення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в рахунок задоволення вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль», щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 01.09.2015 р. по 31.08.2018 р., у загальному розмірі 1 469 143,63 гривні за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна. Згідно ч.1 ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис\~\~видається\~\~у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п. 1.2. вказаної Глави перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 3.2 вказаного Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.п.1,2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що для одержання вказаного вище виконавчого напису відповідач передав нотаріусу вказані вище документи відповідно до вказаного Переліку. Належних та достатніх доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам закону, позивачем до суду не надано. Інших даних, які б спростовували наявність заборгованості суду також не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором. По суті доводів позивача щодо існування судових спорів то суд дійшов висновку про наступне. Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року (справа № 522/3997/14) по справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом [PERSON] до про визнання поруки припиненою, первісний позов був задоволений частково, зустрічний позову був задоволений. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.08.2017 року рішення в частині позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було скасоване та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 1\~096\~170, 27 гривень. Вказане рішення набуло чинності. Таким чином, аналізуючи вимоги чинного законодавства, оцінюючи належність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису № 141 від 18.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Юрієм Назіровичем, було дотримано вимоги\~Закону України «Про нотаріат», вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed