Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 11.11.2016 року між ним та відповідачем було укладеного договір позики № 37, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 70\~000,00 грн., які він зобовязався повернути до 11.05.2016 року. Факт отримання відповідачем вказаних коштів також підтверджується розпискою від 11.11.2016 року. Після прострочення відповідачем чергової частини позики, позивач 19.01.2017 року звернувся до нього з вимогою про повернення позики. У зазначений термін позику відповідно до договору позики відповідачем повернуто не було, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь суму позики у розмірі 70\~000,00 грн., 3% річних від простроченої заборгованості, що становить 831,97 грн., грошові кошти з урахуванням індексу інфляцій від суми заборгованості, що становить 4381,80 грн. та штраф за несвоєчасну сплату в розмірі 81086,77\~грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2016 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір позики № 37, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 70\~000,00 грн. Відповідно до п. 3.1.договору позики [PERSON] зобовязався повернути позивачу суму позики на протязі 6 календарних місяців з моменту передання йому суми позики, шляхом проведення щомісячних розрахунків, які він мав здійснювати рівновеликими частинами у термін до 10 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2016 року та в розмірі, еквівалентному 11666 грн. Відповідно до 3.2. договору позики відповідач зобовязався повернути кошти до 11.05.2016 року. Факт отримання відповідачем коштів також підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача від 11.11.2016 року. Як встановлено в судовому засіданні відповідач визначені в договорі позики умови не виконував. 19.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення позики, направлення якого підтверджується наявним в матеріалах справи копією конверта з рекомендованим повідомлення. У зазначений термін відповідач позику не повернув, чим порушив договірні зобовязання. Пунктом 4.1. договору позики передбачено, що при порушенні позичальником термінів встановлених п 3.1.вказаного договору для повернення позики, позикодавець має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 10% від суми позики за кожен випадок невчасної виплати. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В даному випадку суд вважає, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] та надав кошти в борг, тоді як зобовязання останнім виконано не було, чим останній порушив прийняті на себе зобов'язанн. За таких умов вимога позивача про стягнення боргу в гривнях за офіційним курсом НБУ не суперечить положенням законодавства. Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 70000 гривень. Підлягають до задоволення і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми в сумі 831,97 грн. та штрафу в сумі 5833 грн, (11666,0 х 5х 10%),відповідно до умов договору позики. Підлягають до часткового задоволення і вимоги позивача в частині стягнення інфляційних за весь час прострочення. В позовній заяві позивач просить стягнути кошти в розмірі 4381,80 грн. Однак суд вважає, що позивачем не вірно зроблено розрахунок, а тому підлягають до стягнення на користь позивача кошти в сумі 4358,19 грн ( 70000 х 12.4% - за період з 10.12.2016 року по 31.12.2016 року = 521,75 грн.; 70\~000 грн х 0,9% за період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року = 304,83 грн; 70000 х 1.1% за період з 16.01.2017 року по 15.02.2017 року та за період з 16.02.2017 року по 15.03.2017 року = 1540 грн; 70000 х 1.8% за період з 16.03.2017 по 03.05.2017 року = 1991,61 грн). Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 810,88 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial