Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 08.04.2014р. між ним та [PERSON] було укладено договір позики, передача грошей у позику була оформлена письмовою розпискою від 08.04.2014р., яку відповідач власноручно написав та підписав. Позивач передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 45000,00грн., а останній зобов,язався повернути борг у повному обсязі у вересні 2014р., і про що зазначено у розписки. Незважаючи на неодноразові звернення позивача і прохання у добровільному порядку повернути отриману суму позики, відповідач до часу звернення позивача до суду борг не повернув, чим безпідставно прострочив виконання грошового зобов,язання. Вважає, що письмова розписка [PERSON] від 08.04.2014р. є документом, що підтверджує укладення договору позики і засвідчує факт отримання грошей позичальником. Знаходження у позивача письмової розписки відповідача свідчить про те, що зобов,язання до теперішнього часу не припинено його виконанням, тобто поверненням боргу, таким чином, відповідачем допущене порушення договору позики, а саме строку повернення боргу. Станом на 10.02.2016р. борг відповідача перед позивачем за період з 01.10.2014р. по 10.02.2016р. становить 46838,22грн., а саме, основна заборгованість за договором позики 45000,00грн., 3% річних 1838,22грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також, просить стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач та його представник не з,явились, були належним чином повідомлені про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України, надали суду заяви, в яких позов підтримали та просять справу розглянути у їх відсутність, не заперечують проти заочного розгляду справи, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Відповідач повторно в судове засідання не з,явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач за заявою не заперечує проти заочного розгляду справи, враховуючи, що суд не встановив поважних причин відкладення розгляду справи , тому, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочний розгляд справи, у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено той факт, що відповідно до розписки [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти 08.04.2014р. в розмірі 45000,00 грн., які зобов,язався поверти у вересні 2014р. ( а.с.4). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов,язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, оскільки [PERSON]. позичив у [PERSON] строком до вересня 2014р. 45000,00 грн., що підтверджується зазначеними письмовими документами ( розпискою); доказів про повернення боргу відповідачем не надано і судом не встановлено, тому, згідно до розрахунку позивача, з яким погоджується суд, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу 45000,00 грн., 3 % річних у розмірі 1838,22грн., відповідно до ст.ст.625, 1046-1050 ЦК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved