Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №431/17-САФ03.16-2 від 16 травня 2007 року в сумі 6525,71 дол.США. Вказав, що 16 травня 2007 року відповідач уклав з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №431/17-САФ03.16-2. Відповідно до умов договору кредиту відповідач отримав кредит у сумі 7350 доларів США на умовах, визначених договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконував. Внаслідок чого, станом на 15 березня 2018 року у нього за договором кредиту виникла заборгованість в сумі 6525,71 доларів США з яких: заборгованість за кредитом - 3577,78 доларів США, заборгованість за відсотками - 2947,93 доларів США. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6525,71 доларів США та судовий збір в сумі 2556 грн.88 коп. Крім того вказав,що загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви банку) на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».Станом на 15 березня 2018 року відповідач також має заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається з пені за несвоєчасне повернення кредиту та становить 982,40 доларів США та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 745,00 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та відзив не подав. Згідно з ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року, розгляд справи проводиться заочно. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який 14 червня 2010 року змінив тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та змінив найменування банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), як кредитором та [PERSON], як позичальником, укладений кредитний договір №431/17-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.5-8). У відповідності до умов зазначеного договору, банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах зебнзпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 7350 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмі 13,00% річних, з кінцеми терміном повернення основної суми заборгованості до 15 травня 2013 року. Погашення за кредитом повинно здійснюватися відповідно до графіку погашення кредиту, викладеного у п.1.1 договору кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/365-360), щомісячно, передостаннього числа місяця, при розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.2.4 договору). Погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; штраф (п.2.5 договору).Розділом 4 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2-3.3.17 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. У разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.3 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 відсотку від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, за кожний випадок. Також умовами договору визначено, що у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування , щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати виконання з повернення кредиту за договором (а.с.7). 20 жовтня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного Договору кредиту, згідно якої сторони встановили з 20 жовтня 2008 року нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 13,5% річних, інші умови Договору залишили без змін (а.с.9). ПАТ «Укрсоцбанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 15 березня 2018 року, як свідчить розрахунок заборгованості виникла заборгованість в сумі: 8253,11 доларів США(що станом на 15 березня 2018 року відповідно до курсу НБУ було еквівалентно 214696 грн. 22 коп.), яа складається з заборгованості за кредитом - 3577,78 доларів США, заборгованості за відсотками - 2947,93 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 982,40 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 745 доларів США (а.с.18-20). Вказана заборгованість ніяким чином не спростована, обставин ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок судом не встановлено. Позивач звертався до відповідача з вимогою про усунення порушень щодо виплати кредитної заборгованості, однак заборгованість до цього часу не погашена (а.с.15,16). За даним позовом банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 6525,71 дол.США (що станом на 15 березня 2018 року відповідно до курсу НБУ було еквівалентно 169759 грн. 68 коп.), яка складається з заборгованості за кредитом - 3577,78 доларів США, заборгованості за відсотками - 2947,93 доларів США. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог ст.192 ЦК гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо не встановлено інший порядок її визначення; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК). Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті були визначені статтею 53 Закону «Про виконавче провадження». Аналіз зазначених норм матеріального права діє підстави для висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов'язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов'язанням в іноземній валюті Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 12 липня 2017 року (справа № 6-708цс18), 1 листопада 2017 року (справа № 6-1063цс17). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справа №761/12665/14-ц) виклала правову позицію щодо застосування норм права (пункти 55.56), за якою у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 6525,71 доларів США (3577,78 доларів США заборгованість за кредитом + 2947,93 доларів США заборгованості за відсотками), яка доведена в судовому засіданні та підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним та документально підтверджений судовий збір у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved