Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В позовній заяві зазначив, що 06.05.2009 року між ним та [PERSON] укладено договір позики б/н, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 60000,00 грн. За даним договором передбачена сплата відсотків за користування позикою у розмірі 7 % за кожен місяць користування позикою до часу повернення позики з кінцевим терміном повернення 01.09.2009 року. При несплаті щомісячно відсотків у встановлений строк - до 6-8 числа кожного місяця, вони підлягають щомісячній сплаті у розмірі 10% від суми боргу та при несвоєчасному поверненню позики або сплати процентів позичальник зобов`язаний заплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення зобов`язання, відшкодувати збитки згідно зі ст. 625 ЦК України, повернути борг з урахуванням інфляційного збільшення. Умови договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав, заборгованість перед позивачем не погасив, у зв`язку з чим, станом на 01.10.2019 року заборгованість складає 1 445 760,00 грн., з яких: 60000,00 грн. - заборгованість за позикою; 750 000,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування позикою за період з 06.05.2009 р. по 06.10.2019 р., згідно наступного розрахунку: 60000,00 х 10% : 100 х 125 міс. ; 122760,00 грн. - інфляційні витрати, відповідно до розрахунку: 60000,00 грн. х (304,60-100):100 = 122 760,00 грн.; 18000,00 грн. - 3 відсотки річних за період 01.09.2009 року по 01.09.2019 р., тобто за 10 років, згідно розрахунку: 60000,00 грн.х3%:100:10 років; 495000,00 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, згідно розрахунку (60 000 грн. х 0,5%:100 х 1650 днів). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.10.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.11.2019 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 06.05.2009 р. між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] був укладений договір позики-застави, відповідно до якого позикодавець передає позичальнику грошові кошти в розмірі 60 000,00 грн. зі строком повернення - до 01.09.2009 р., зі сплатою 7 % за кожен місяць користування позикою по день повернення позики, при його несвоєчасному поверненні у разі невиплати даних процентів в установлений строк, вони додаються до суми заборгованості та на цю суму нараховуються 10% від суми боргу. Також п.2.3 договору передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позики передбачена сплата пені в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. Згідно вказаного договору укладеного у письмовій формі відповідач отримав позику у сумі 60000, 00 грн., про що свідчить підпис відповідача у зазначеному договорі. За умовами договору від 06.05.2009 року [PERSON] зобов`язаний повернути суму боргу до 01.09.2009 року, але свої зобов`язання не виконав по теперішній час, тому борг 60000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір від 06.05.2009 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). Статтями 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2.3 укладеного між сторонами договору позики чи сплаті відсотків Позичальник зобовязується сплатити Позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення. У той же час згідно із п.2.6 зазначеного договору позичальник здійснює погашення відповідно ст. 534 ЦК України, тобто спочатку повинен погасити пеню, та в останню чергу основну суму боргу згідно. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, заборгованість за договором від 06.05.2009 р. станом на 01.10.2019 становить 1 445760,00 грн. та складається з наступного: суми позики у розмірі 60 000 грн.; процентів у розмірі 750000,00 грн. за період з 06.05.2009 р. по 06.10.2019 р. із розрахунку - 60 000 грн. х 10%: 100 х 125 міс.; пені в розмірі 495000 грн. з розрахунку 60 000 грн. х 0,5% : 100 х 1650 днів за період з 01.09.2009 р. по 14.04.2014 р.. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язалась виконувати погашення вказаної заборгованості в порядку та у строки відповідно до договору. Отже, оцінюючи з`ясовані обставини справи та представлені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову та про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 06.05.2009 р. в розмірі 1 445760,00 грн. Зважаючи на те, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу положень статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 9605,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved