Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON], було укладено усний договір доручення, на підставі якого було видано нотаріально посвідчену довіреність від 11 лютого 2013 року, зареєстровану в реєстрі за № 43. В довіреності було передбачено повноваження, якими його наділив відповідач у відповідності до договору, а саме купувати на його ім'я автомашини будь-яких марок на його розсуд, для чого наддав йому право підписуватися за нього документи, подавати від його імені довідки та документи, переганяти куплені автомашини до місця його проживання, проводити сертифікацію цих автомашин з правом керування, бути його представником в органах ДАІ з питань постановки та зняття з обліку належних йому автомобілів, переобладнання цих автомобілів, отримати свідоцтво про реєстрацію ТЗ та номерні знаки. З 13 лютого 2013 року по 19 лютого 2013 року він перебував за кордоном України для покупки автомашини, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті про перетин кордону. 18 лютого 2013 року ним було придбано вантажний автомобіль марки CITROEN, модель JUMPER 2.0.HDI, ідентифікаційний номер (кузова) [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу. Ціна автомобіля становить 2500 євро, що станом на 18 лютого 2013 року становило 27162 грн. 50 коп. Даний автомобіль він придбав для відповідача за власні кошти, витрати на проїзд у Німеччині він також поніс за власний рахунок, а саме проїзд у громадському транспорті та в поїзді становив 132,40 евро, що станом на 15 лютого 2013 року становило 1444 грн. 48 коп., та підтверджується проїзними документами. Також ним були вчинені дії для розмитнення даного автомобіля та сплачено необхідні платежі у розмірі 6494 грн. 05 коп., що підтверджується митними деклараціями. Він неодноразово звертався до відповідача, в усній формі з метою отримання коштів витрачених ним на купівлю автомобіля та його розмитнення. 18 листопада 2013 року ним було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості, проте, відповідач не вчинив жодних дій для сплати йому боргу. Станом на 02 грудня 2013 року заборгованість відповідача перед ним становить 35101,03 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 35101,03 гривні. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що позивач згідно усного договору доручення та нотаріально посвідченої довіреності від 11 лютого 2013 року за реєстр. № 43, 18 лютого 2013 року [PERSON] було придбано вантажний автомобіль марки CITROEN, модель JUMPER 2.0 HDI, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу. Ціна автомобіля становить 2500 Євро, що станом на 18 лютого 2013 року становить 27162 грн. 50 коп. Позивач в позовній заяві стверджує, що вищевказаний автомобіль він придбав за власні кошти, провів його розмитнення та витратив власні кошти на проїзд у громадському транспорті. Всього в інтересах відповідача, [PERSON] було витрачено 35101,03 гривень. У відповідності зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Оскільки, повіреним [PERSON], були вчинені дії щодо покупки автомобільного транспортного засобу, тобто вчинений правочин за договором доручення, відповідно у нього були всі матеріальні можливості, забезпечені довірителем для вчинення цього правочину. У відповідності з ч. 2 п. 1 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний забезпечити повіреного всім необхідним для виконання доручення. Відповідно, довірителем [PERSON] було забезпечено повіреного - [PERSON] коштами для покупки автомобіля та понесення додаткових витрат пов'язаних з його доставкою. Зазначене підтверджено самим позивачем в цивільній справі № 570/2009/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] (рішення Рівненського районного суду від 07 листопада 2013 року, апеляційна скарга [PERSON] від 15 листопада 2013 року, ухвала апеляційного суду Рівненської області від 10 грудня 2013 року). Враховуючи вищенаведене, вважають позовні вимоги позивача недоведеними. Договір доручення є чинним правочином виконаним належним чином зі сторони довірителя, оскільки довіритель забезпечив повіреного всім необхідним для виконання договору доручення, негайно прийняв від повіреного все одержане ним у зв'язку з виконанням договору доручення. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року [PERSON] на користь [PERSON], було оформлено довіреність посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 43. Згідно виданої довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] купувати на його ім'я автомашини будь-яких марок на його розсуд, для чого наддав право підписуватися за нього документи, подавати від його імені довідки та документи, переганяти куплені автомашини до місця його проживання, проводити сертифікацію цих автомашин з правом керування, бути його представником в органах ДАІ з питань постановки та зняття з обліку належних йому автомобілів, переобладнання цих автомобілів, отримати свідоцтво про реєстрацію ТЗ та номерні знаки. З дослідженої в судовому засіданні копії закордонного паспорта [PERSON] встановлено,що він з 13 лютого 2013 року по 19 лютого 2013 року перебував за кордоном України. 18 лютого 2013 року [PERSON] було придбано вантажний автомобіль марки CITROEN, модель JUMPER 2.0.HDI, ідентифікаційний номер (кузова) [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу. Ціна автомобіля становила 2500 євро. В позовній заяві, як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір доручення на виконання якого він зобов'язувався за власні кошти придбати автомобіль для [PERSON], розмитнити його, поставити його на облік в МРЕВ ДАІ. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Стаття 1003 ЦК України передбачає, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. У відповідності з ч. 2 п. 1 ст.1007 ЦК України довіритель зобов'язаний забезпечити повіреного всім необхідним для виконання доручення. Представники відповідача в судовому засіданні повністю заперечили існування усного договору доручення на умовах визначених [PERSON] З дослідженої в судовому засіданні нотаріально посвідченої довіреності від 11 лютого 2013 року реєстр. № 43, судом встановлено, що в ній відсутні домовленості про те, що [PERSON] повинен вчинити дії передбачені довіреністю за власні кошти. З дослідженої в судовому засіданні апеляційної скарги на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2013 року поданої [PERSON] до Апеляційного суду Рівненської області, судом встановлено, що [PERSON] стверджував, що він дійсно написав заяву про отримання від [PERSON] коштів. Гроші він отримував для купівлі вантажного автомобіля [PERSON] З дослідженої в судовому засіданні митної декларації (форми МД-2) поданої [PERSON] при розмитненні автомобіля марки CITROEN, модель JUMPER 2.0.HDI, ідентифікаційний номер (кузова) [NUMBER], [PERSON] вказаний, як особа відповідальна за фінансове врегулювання. З прослуханого в судовому засіданні аудіо запису судового засідання по справі № 570/2009/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, [PERSON] особисто повідомив суд, що розмитнення та постановлення автомобіля на облік в МРЕВ ДАІ проводив [PERSON] за власні кошти. В підтвердження понесених [PERSON] витрат на проїзд у Німеччині (проїзд в громадському транспорті, поїзді) в сумі 132,40 Євро позивачем не надано жодного доказу. Тому із встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що [PERSON] не подав жодного доказу в підтвердження того, що він за свої кошти виконував дії вказані в довіреності. За таких обставин позовні вимоги позивача є недоведеними. Стосовно фактичних обставин, які встановлені рішенням Рівненського районного суду від 07 листопада 2013 року по справі № 570/2009/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, суд не наділений повноваженнями його коментувати, оскільки дане рішення набрало законної сили і є чинним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed