Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 33535,71 гривень заборгованості за кредитним договором б/н від 15.11.2014 року, а також понесених судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.11.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 17000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви від 15.11.2014 року. [PERSON] власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком договір, проте, свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 10.01.2020 року, утворилась заборгованість в розмірі 33535,71 грн., яка складається із 22330,60 грн.\~ заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. 22330,60 грн.\~заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3751,56 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5380,42 грн. пені; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1573,13 грн. - штрафу (процентної складової), яку позивач разом із понесеними судовими витратами просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою від 06.03.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Оскільки із отриманої судом інформації неможливо було встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, судом було відкрито провадження у справі і здійснено виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач у встановлений ухвалою суду термін не подавав відзиву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Тому, оскільки відповідач відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи вважається повідомлений, проте в судове засідання не з`явився, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без його участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с.28-30). Як встановлено в судовому засіданні 15.11.2014 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с.9). Аналізуючи зазначений доказ, суд доходить висновку, що з нього неможливо встановити вид та розмір кредиту, який був отриманий відповідачем, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань, оскільки копія анкети - заяви, що долучена позивачем до позовної заяви, не містить такої інформації. Крім того, з аналізу даного доказу вбачається, що в заявіанкеті не зазначено, з якою метою [PERSON] звертався до Приват Банку, не зазначено бажаного кредитного ліміту та про те, що відповідач взагалі отримав будь-яку суму кредиту. Тому, оскільки зазначений доказ не містить інформації щодо предмета доказування, а саме - отримання відповідачем будь-якої суми кредиту, то у відповідності до\~ст. 77 ЦПК України\~суд відкидає зазначений доказ як неналежний, поданий позивачем на підтвердження позовних вимог.\~\~ Крім того, в анкеті-заяві відсутня відмітка про те, що [PERSON] \~отримав пам`ятку клієнта, в тому числі Тарифи банку і Умови та правила надання банківських послуг, та ознайомився з їх змістом під підпис, як про це зазначено в позовній заяві. На підтвердження позовних вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», проте будь-яких даних про отримання відповідачем кредитної карти матеріали справи не містять. Також суд вважає за необхідне заначити, що у позовній заяві вказано розмір відсотків за користування кредитом по кредитних картках «Універсальна» та «Універсальна Голд», яких відповідач не отримував і в розрахунку заборгованості йдеться про нараховану заборгованість по відсотках з посиланням на ст. 625 ЦК України, але підстави для такого нарахування належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено. Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, яка була викладена 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду, коли було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом\~ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом по справі №342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт\~та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,\~не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами\~шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості позивачем надано\~розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.11.2014 року [PERSON] , згідно якого позивачем виставлено розмір заборгованості за договором на суму 33535,71 грн., яка складається із 22330,60 гривень\~ заборгованості за тілом кредиту в т.ч. 22330,60 грн.\~заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3751,56 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 5380,42 грн. пені; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 1573,13 грн. - штрафу (процентної складової) (а.с.5-8). Але оскільки\~в судовому\~засіданні з\~досліджених судом\~доказів наданих\~позивачем вбачається,\~що [PERSON] \~фактично не\~отримував кредитні\~кошти,\~в анкеті-заяві\~не зазначено\~розмір \~кредиту по\~платіжній карті,\~суд доходить\~висновку,\~що позивачем\~належними та\~допустимими доказами\~не підтверджені\~позовні вимоги.\~Суд дійшов\~даного висновку\~на підставі\~аналізу поданих\~позивачем доказів,\~згідно\~яких відсутні\~підстави вважати про\~ отримання\~кредиту відповідачем,\~про те,що\~сторони обумовили\~у письмовому\~вигляді ціну\~договору,\~яка встановлена\~у формі\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed