Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті діда позивача, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з: - земельної ділянки площею 2,3475 га (кадастровий номер 1825082600:06:000:0225), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому діду, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 103286 від 08.08.2003 року, що виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15 травня 2003 року № 136; - земельної ділянки площею 0,9076 га (кадастровий номер 1825082600:04:000:0123), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому діду, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 041465 від 15.09.2003 року, що виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15 травня 2003 року № 136, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 24.10.1968 року в с. Забілоччя, Радомишльського р-ну, Житомирської області, на даний час проживає в м. Києві. Відповідно до свідоцтва про народження позивача серії І-ЯК № 633549 від 17.12.1968 року, що видане в м. Київ, б/ЗАГС Ленінського району батьками позивача є: батько, [PERSON], українець, та мати, [PERSON], українка. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серії І-УР № 152529 від 13.02.1960 року, що видано повторно Радомишльським ЗАГС, його батьками є: батько, [PERSON], українець, та мати, [PERSON], українка. 20 вересня 2004 року, у віці 80 років помер дід позивачки, [PERSON], в с. Забілоччя, Радомишльського району Житомирської області, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 257524 від 21.09.2004 року, що видане виконавчим комітетом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Спадщину після смерті діда, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняли онук покійного, [PERSON], та дружина покійного (моя бабуся), [PERSON], шляхом постійного проживання з покійним, доглядали за будинком, обробляли земельну ділянку та сплачували необхідні платежі, отримували кошти за землю, тощо, даний факт також підтверджує довідка № 427 від 14.12.2017 року з виконавчого комітету Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того, інших спадкоємців окрім позивача немає, так як дружина покійного (що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ТП № 400581 від 14.10.1979 року) [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача про що написала відповідну заяву відмову № 22 від 14.12.2017 року, а син покійного [PERSON], також помер, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ОК № 044003 від 26.08.2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. У відповідності до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті діда, зокрема всього іншого, входить дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 2,3475 га (кадастровий номер 1825082600:06:000:0225), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому діду, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 103286 від 08.08.2003 року, що виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15 травня 2003 року № 136; - земельна ділянка площею 0,9076 га (кадастровий номер 1825082600:04:000:0123), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому діду, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 041465 від 15.09.2003 року, що виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15 травня 2003 року № 136. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Однак, звернувшись до нотаріуса, позивачу було повідомлено, що набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на дані земельні ділянки він, як єдиний спадкоємець за законом (ст. 1265 ЦК України) не має можливості через те, що вищезазначені Державні акти вважаються втраченими, а відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат», дані обставини є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтв про право на спадщину. Проте у відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved