Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізна дорога» про визнання трудових відносин припиненими, стягнення вихідної допомоги, витребування трудової книжки, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 31 жовтня 2018 року було прийнято на посаду стрільця третього розряду, в процесі трудових відносин відповідачем систематично допускались порушення трудового законодавства: не виконувались належним чином зобов`язання щодо оплати праці позивача, зокрема в нічний час, позивача залучали до надурочних робіт та робіт, не передбачених посадовими обов`язками (чищення снігу, перевезення інвентарю), не видано спеціальний одяг, не надавались спеціальні перерви для обігріву та відпочинку, у зв`язку із чим позивачем 28.02.2019 року було надано відповідачу заяву про звільнення за ч. 3 ст. 38 КзпП України, проте позивача з зазначених підстав не звільнено, розрахунок з ним не проведений, своїми діями відповідач спричинив позивачу матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18 червня 2019 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 липня 2019 р. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 30 липня 2019 року було замінено первісного відповідача на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2019 року вирішено питання щодо витребування доказів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, додатково пояснив суду, що при прийманні на роботу керівництвом йому було обіцяно заробітну плату в більшому, ніж він фактично отримував, розмірі, роботи фактично виконувались на свіжому повітрі в холодну пору року, на ділянці патрулювання вбиральні обладнано не було, розмір матеріальної та моральної шкоди в сумі 81 000 складається з сум неотриманої ним заробітної плати. Представник відповідача в судове засідання 06.11.2019 року не з`явився, в попередніх засіданнях проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що заробітна плата нараховувалась та виплачувалась відповідачу вчасно, в розмірі, визначеному відповідно до умов внутрішніх нормативних документів та наказу про приймання на роботу, обов`язку надавати безоплатно спеціальний одяг відповідач не має, позивач працював згідно графіку із дотриманням вимог закону про час роботи та відпочинку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що наказом № 228-ОС від 30.10.2018 року позивача було прийнято на посаду стрільця третього розряду виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» по основному місцю роботи, з окладом (тарифною ставкою) 28 грн. 18 коп. за одну годину роботи, що підтверджується копією зазначеного наказу (а.с. 85), копією додатку 9 до Положення про оплату працівників ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 196) З зазначеним наказом позивач був ознайомлений 31.10.2018, що підтверджується його власноручним підписом в зазначеному наказі та ним не заперечується. Також позивач погодився з умовами роботи, про що свідчить його підпис на зворотному боці зазначеного наказу (а.с. 85 зв.) 27 лютого 2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про звільнення його з 28 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 38 КзПП України у зв`язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 38), роздруківки про доставлення поштового відправлення (а.с. 39), посилаючись на порушення законодавства про оплату праці в частині оплати роботи в святкові новорічні робочі дні, недоплати за роботу в вечірній та нічний час, порушення санітарних норм на робочому місці, відсутність туалетів, гігієни праці, місця для обіду, відпочинку та обігріву, ненадання спеціальних перерв для обігрівання і відпочинку в робочій час, відсутність приміщень для обігріву та відпочинку працівників, систематичне залучення до надурочних робіт в вихідні дні та до виконання робіт, не передбачених функціональними обов`язками, невидачу спеціальної форми та інших засобів індивідуального захисту. З наданих відповідачем копій розрахунків заробітної плати позивача та відомостей про виплату заробітної плати (а.с. 155-195) вбачається, що заробітна плата нараховувалась позивачу відповідно до зазначеної в наказі про прийом на роботу тарифної ставки з доплатами за роботу в вечірній та нічний час в розмірі 20 % та 40 % відповідно. Доводи позивача про невідповідність виплачуваної йому заробітної плати умовам укладеного трудового договору та вимогам чинного законодавства відхиляються судом, оскільки спростовуються наданими стороною відповідача розрахунками. Розрахунок суми заробітної плати, наданий стороною позивача (а.с. 121), проведено виходячи з тарифної ставки іншої, ніж передбачено умовами трудового договору, у зв`язку із чим він відхиляється судом. Позивачем не надано суду належних, допустимих, беззаперечних доказів протиправного залучення його до проведення надурочних робіт або доручення йому робіт, не передбачених спеціальними обов`язками. З копії журналу обліку руху маршрутних листів роботи позивача за січень-лютий 2019 року (а.с. 125-133) не вбачається порушень відповідачем вимог закону щодо робочого часу, про які зазначено позивачем в своїй в заяві про звільнення. Посилання позивача на відомості, що містяться в журналі І-ступеневого контролю з охорони праці та техніки безпеки (а.с. 122-124), відхиляються судом, оскільки запис прізвища відповідача в графі «Особа, відповідальна за виконання», не свідчить про безпосереднє виконання ним відповідних робіт, їх надурочний характер. Також не надано суду належних та допустимих доказів наявності порушень відповідачем санітарних норм, норм гігієни праці, на які міститься посилання в його заяві про припинення трудових відносин від 27.02.2019 р. З наданих позивачем копії маршрутного листа, плану-завдання (а.с. 118-120) вбачається, що позивачем виконувались охоронно-попереджувальні роботи (ОПР) на ділянці від ст. Одеса-Сортирувальна-Локомотивне депо-Жевахівський переїзд на предмет виявлення розкрадання ПММ та інших матеріальних цінностей. З пояснень позивача в судовому засіданні, копії плану-завдання (а.с. 125) вбачається, що для виконання відповідних завдань надавався службовий автомобіль. Доводи позивача, що відповідний транспорт надавався нерегулярно, відхиляються судом за недоведеністю, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. За таких обставин суд доходить висновку, що характер роботи позивача не пов`язаний із необхідністю надання перерв для відпочинку, оскільки такі перерви, відповідно до ст. 168 КзПП України, надаються лише працівникам, що працюють в холодну пору року на відкритому повітрі або в закритих неопалюваних приміщеннях, вантажникам та деяким іншим категоріям працівників у випадках, передбачених законодавством, для чого власник або уповноважений ним орган, зобов`язаний обладнувати приміщення для обігрівання і відпочинку працівників. Також відхиляються судом доводи про порушення відповідачем обов`язку надання позивачу безоплатно спеціальної форми та засобів індивідуального захисту, оскільки посада позивача не належить до професій та посад, передбачених Нормами безоплатної видачі спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, затвердженими наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 16 квітня 2009 року № 62, доказів прийняття відповідачем на себе такого обов`язку в добровільному порядку позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про недоведеність позивачем вчинення відповідачем порушень трудового законодавства, зазначених в заяві про звільнення позивача від 27.02.2019 року, та про відмову в позові в частині визнання припиненими трудових відносин між сторонами по справі з 28.02.2019 року, та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, оскільки підставами для стягнення такої шкоди є протиправні винні дії роботодавця, яких в ході судового розгляду справи не встановлено. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення вихідної допомоги, та витребування трудової книжки, оскільки підстав для визнання припиненими трудових відносин сторін по справі, визначених ч. 3 ст. 38 КзПП України не встановлено.

Outcome: dismissed