Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння . В обґрунтування зазначеного позову вказав, що відповідач по справі протиправно утримує у себе майно, яке належить йому за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ «[PERSON] Аваль» про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, в звязку з чим він змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ «[PERSON] Аваль» про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, [PERSON] виділено: човен «Барк»вартістю 1835 грн.; прихожу «Соня»вартістю 1274 грн.; ехолот вартістю 2279 грн.; набір меблів туристичний вартістю 770 грн.; два крісла розкладних для відпочинку вартістю по 338 грн. кожне; пилу «Болгарка»вартістю 640 грн.; дриль вартістю 350 грн.; шліфувальну машинку вартістю 230 грн.; електричний обігрівач вартістю 357 грн.; сейф вартістю 3180 грн.; диван «Ніка»вартістю 5025 грн., фен побутовий вартістю 180 грн., телевізор «Soni»вартістю 700 грн., автомобіль марки «ДЕУ-СЕНС», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 22 064,87 грн. а всього на загальну суму 39 560,87 грн. Також [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки «ДЕУ-СЕНС», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Згідно зі ст. 387 ЦК, власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна з чужого незаконного володіння з дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом. Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Віндикаційний позов позов може бути пред'явлений щодо речі, власником якої є позивач і яка перебуває у володінні відповідача. Власник може вимагати повернення свого майна за цим позовом лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно. За своїм змістом віндикаційний позов являє собою вимогу про поновлення у власника права володіння річчю, яка йому має належати; тому не допускається заміна цієї речі іншою. Тобто якщо втрачена власником річ спожита, перероблена в процесі виробництва, виготовлення, будівництва тощо, то вимога власника про захист права власності за своєю суттю вже не являтиме собою віндикаційний позов, а розглядатиметься як позов зобов'язального характеру про надання власникові іншої речі і відшкодування збитків. Віндикаційний позов має ґрунтуватися не лише на нормах матеріального права та повинен містити предмет і підставу. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин. Відповідно до ч.1 ст. 11ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладеного, суд вважає що позивачем не доведено факт незаконного та протиправного утримання майна відповідачем, оскільки судом встановлено, що предмети умеблювання - прихожу «Соня»вартістю 1274 грн.; сейф вартістю 3180 грн.; диван «Ніка»вартістю 5025 грн., телевізор «Soni»вартістю 700 грн., - знаходяться в квартирі № 32, будинку № 11, корпус № 2 по вул. Ленінградській в м. Павлограді, Дніпропетровської області, ? частина якої належить позивачеві. Автомобіль марки «ДЕУ-СЕНС», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 22 064,87 грн. , згідно акту державного виконавця передано для примусової реалізації. Інше майно, визначене позивачем, не вибувало до володіння відповідача за позовом. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, з врахуванням відмови позивачеві у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачеві у стягненні судових витрат.

Outcome: dismissed