Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкові земельні ділянки, посилаючись на те, що 25 травня 2004 року померла [PERSON] бабуся позивача по батьківській лінії. Після смерті баби належне їй майно прийняв її чоловік [PERSON]. Ч. З ст.1268 Цивільного кодексу України передбачає: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї». [PERSON] доводиться позивачу рідним дідом по батьківській лінії. 30 липня 2006 року дід помер. По його смерті позивач прийняв спадщину на підставі вимог ст.1266 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач вже отримував свідоцтво про спадщину реєстраційний № 910 від 19 червня 2010 року, тому що у приватній власності діда була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на виділені в натурі земельні ділянки призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії IV -КР № 024602 мала також бабка [PERSON]. Цей державний акт передали позивачу після смерті діда розірваним. Згідно плану зовнішніх меж ділянок на цьому державному акті видно відображення земельної ділянки № 337-1 площею1,94га та земельної ділянки №337-2 площею 1,04га. Позивач звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки його баби. При виконанні різних формальностей нотаріусом встановлено наступне. По смерті бабки на підставі довідки [PERSON] сільської ради № 5 від 17.01.2017 року спадщину фактично прийняв її чоловік - дід і спадкодавець позивача за законом [PERSON]. В обсяг спадкового майна входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 337-1 площею1,94га та земельної ділянки № 337-2 площею 1,04га. Право власності спадкодавця на згадані земельні ділянки посвідчене згідно чинного на той час законодавства державним актом серії IV -КР № 024602. Документ виготовлений для [PERSON] на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 16 жовтня 2001року № 111. Про реєстрацію цього державного акта зроблено реєстраційний запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 0323. У своєму листі Новоархангельський державний нотаріус розяснює, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на названі земельні ділянки позивачу відмовляє, бо державний акт пошкоджений. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій порвані документи. А при ушкодженні бабиного державного акту сталося повне відділення посвідчувального напису і відбитку печатки [PERSON] сільської ради та підпису сільського голови від прізвища власника земельних ділянок. Позивач змушений звертатись до суду для визнання за ним права приватної власності за правом спадкування за законом на земельні ділянки, що виділені в натурі і розташовані на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у яких позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представники третіх осіб відділу головного управління Держгеокадастру у Новоархангельському районі та Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградській області в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін та третіх осіб на підставі наявних письмових доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №237088 [PERSON] помер 30 липня 2006 року у с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.8/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серія ІІ-ОЛ №317999 [PERSON] народився 18 червня 1984 року, його батьком записаний [PERSON] /а.с.7/. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00017573417 від 24.01.2017 року доводиться родинний звязок між батьком та дідом позивача /а.с.10/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 08.01.1996 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.10/. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначення відомостей про другого з подружжя №00175773883 від 24.01.2017 року вбачається що, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 серпня 1953 року /а.с.9/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 25.05.2004 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.8/. Згідно світлокопії свідоцтва про право на спадщину серія ВМХ №123923 від 19.06.2010 року позивач успадкував від [PERSON] земельну ділянку №338, площею 2,69 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1V-KP №024603 /а.с.11/. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №5 від 17.01.17 року [PERSON] [INFO] проживала і була зареєстрована до дня смерті 25 травня 2004 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Шевченка, 148. В даному домоволодінні проживав та був зареєстрований чоловік: [PERSON], [INFO] по день смерті 30.07.2006 року. Померла із домоволодіння виписана у звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався /а.с.12/. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №11 від 24.01.17 року [PERSON] [INFO] проживав і був зареєстрований до дня смерті 30 липня 2006 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Шевченка, 148. В даному домоволодінні проживав сам. Із домоволодіння виписаний у звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався /а.с.13/. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КР № 024602, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,98 га., що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.14/. Постановою державного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області від 28.01.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з тим, що правовстановлюючий документ державний акт на право власності на землю знаходиться в неналежному стані, пошкоджений /а.с.5/. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦП України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Ст. 81 ЗК України вказує на те, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Позивач є громадянином України, проживає на її території та має право набути право власності на земельну ділянку при прийнятті спадщини. Позивач, є єдиним спадкоємцем земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON] - за законом, і не може бути позбавлений права на вищезазначену земельну ділянку.\~\~ А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку. Суд задовольняючи позовну вимогу виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved