overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 797627445 від 23.10.2014 року на суму 27025,77 грн.. ТОВ «ФК «ЦФР» відступив право вимоги за вказаним договором 14.07.2017 року позивачеві ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач має заборгованість за договором в сумі 64844,18 грн.. Просить стягнути вказану суму та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 797627445 від 23.10.2014 року на суму 27025,77 грн., право вимоги за яким набув позивач. Згідно розрахунку позивача відповідач має заборгованість за договором в сумі 64844,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, платою за управління кредитом, пенею. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Відповідач розмір\~нарахованої заборгованості\~не оспорив,\~однак відповідно\~до пункту\~3.6\~Правил надання\~банками України\~інформації споживачу\~про умови\~кредитування та\~сукупну вартість\~кредиту,\~затверджених Постановою\~правління Національного\~банку України\~від 10\~травня\~2007\~року №\~168,\~банки не\~мають права\~встановлювати платежі,\~які споживач\~має сплатити\~на користь\~банку за\~дії,\~які банк\~здійснює на\~власну користь\~(ведення\~справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Неправомірність вимоги про стягнення заборгованості за управління кредитом підтверджено правовою позицією ВСУ у справі №6-1746цс16 (ухвала від 16.11.2016 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому частково - за виключенням заборгованості за платою за управління кредитом. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до задоволеної частини вимог (62%). На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що між ПАТ «Альфа-банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500390397 від 11.07.2013 року на суму 12188,00 грн.. ПАТ «Альфа-банк» відступив право вимоги за вказаним договором ТОВ «ДатаМайнінг Груп», а те 30.09.2014 року - позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 35586,83 грн., яка складається з 11367,23 грн. боргу за позикою, 12869,60 грн. боргу по процентам, 11350 грн. пені, штрафів, неустойки. Просить стягнути вказані суми та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність на підставі наданих письмових документів, свої вимоги підтримав з зазначених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився, свої пояснення та заперечення не надав. За таких обставин, суд за згодою позивача провів розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. ПАТ «Альфа-банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500390397 від 11.07.2013 року на суму 12188,00 грн., право вимоги за яким набув позивач. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 35586,83 грн.. Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 902488171 від 26.02.2014 року на суму 19225,44 грн.. ТОВ «ФК «ЦФР» відступив право вимоги за вказаним договором 14.07.2017 року - позивачеві ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач має заборгованість за договором в сумі 44521,16 грн.. Просить стягнути вказану суму та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 902488171 від 26.02.2014 року на суму 19225,44 грн., право вимоги за яким набув позивач. Згідно розрахунку позивача відповідач має заборгованість за договором в сумі 44521,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, платою за управління кредитом, пенею. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Відповідач розмір нарахованої заборгованості не оспорив, однак відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Неправомірність вимоги про стягнення заборгованості за управління кредитом підтверджено правовою позицією ВСУ у справі №6-1746цс16 (ухвала від 16.11.2016 року). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому частково, за виключенням заборгованості за платою за управління кредитом. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до задоволеної частини вимог (54%). На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що на виконанні у відповідача перебувало відносно нього виконавче провадження №50362073 про стягнення на користь Коростенського об`єднаного УПФУ 1288,80 грн. боргу, в рамках якого 10.03.2016 було накладено арешт на все його нерухоме майно. 19.08.2017 року дане виконавче провадження було завершене, виконавчий лист повернуто стягувачеві. Борг перед стягувачем позивачем погашено, тому підстави для подальшого арешту майна відсутні. Інших виконавчих документів на виконанні у відповідача не перебуває. Існування обтяжень порушує його право на розпорядження майном. Просив скасувати арешт належного йому майна та заборону його відчуження, накладений постановою державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу ДВС Яценко В.І. від 10.03.2016 року у виконавчому провадженні №50362073. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечив, надав інформацію про те, що в його провадженні щодо боржника [PERSON] перебували виконавчі провадження №45123311, 45132402, 57547808 які завершені. Виконавчі документи по провадженнях №45123311, 45132402 були повернуті стягувачам, провадження №57547808 завершено в зв`язку з повним виконанням. При завершенні виконавчих проваджень арешт не знімався, оскільки за боржником рахувався борг. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №50362073 за вимогою УПФУ в м.Коростені та Коростенському районі про стягнення боргу в сумі 1288,80 грн., під час виконання якого 10.03.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника. При завершенні виконавчого провадження арешт припинено не було. Станом на 03.02.2020 року позивач в реєстрі боржників не значиться, відповідно до листа ГУ ПФУ в Житомирській області від 04.02.2020 р. №1/05.04 заборгованість по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду у позивача відсутня. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що реєстрація відповідачем обтяження на майно позивача створює перешкоди в реалізації права на розпорядження належним позивачеві майном, позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1663/4016ЕS5D1IPG від 25.09.2013 року на суму 27391,67 грн.. ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги за вказаним договором ТОВ «Бізнесфінанс», а те 17.06.2015 р. - позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 40170,88 грн.. Просить стягнути вказані суми та понесені судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №1663/4016ЕS5D1IPG від 25.09.2013 року на суму 27391,67 грн., право вимоги за яким набув позивач. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 40170,88 грн.. Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована . Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5014/711CLAPS від 02.09.2013 року на суму 15930 грн.. ПАТ «Платинум Банк» відступив право вимоги за вказаним договором ТОВ «Бізнесфінанс», а те 17.06.2015 р. - позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 28699,23 грн.. Просить стягнути вказані суми та понесені судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5014/711CLAPS від 02.09.2013 року на суму 15930 грн., право вимоги за яким набув позивач. Відповідач має заборгованість за договором в сумі 28699,23 грн.. Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована . Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори №2374/1990SFPRPG7 від 03.01.2012 р. на суму 2683,72 грн., №2421/1990SFPRPG7 від 24.01.2012 року на суму 1752,93 грн.. ПАТ «Платинум Банк» 19.06.2013 року уступив право вимоги за вказаними договорами позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором №2374/1990SFPRPG7 від 03.01.2012 р. в сумі 1733,98 грн., за договором №2421/1990SFPRPG7 від 24.01.2012 р. в сумі 1241,31 грн.. Просить стягнути вказані суми та понесені судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори №2374/1990SFPRPG7 від 03.01.2012 р. на суму 2683,72 грн., №2421/1990SFPRPG7 від 24.01.2012 року на суму 1752,93 грн.. ПАТ «Платинум Банк» 19.06.2013 року уступив право вимоги за вказаними договорами позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором №2374/1990SFPRPG7 від 03.01.2012 р. в сумі 1733,98 грн., за договором №2421/1990SFPRPG7 від 24.01.2012 р. в сумі 1241,31 грн.. Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована . Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладених договорів банківського кредиту, істотно порушує їх умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ним. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори №3697/711ECLSPS від 19.06.2012 р. на суму 5507,62 грн., №4657/711CLВPS від 30.04.2013 року на суму 8260 грн.. ПАТ «Платинум Банк» 19.06.2013 року уступив право вимоги за вказаними договорами позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором №3697/711ECLSPS від 19.06.2012 р. в сумі 5928,73 грн., за договором №4657/711CLВPS від 30.04.2013 року в сумі 15385,21 грн.. Просить стягнути вказані суми та понесені судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з'явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори№3697/711ECLSPS від 19.06.2012 р. на суму 5507,62 грн., №4657/711CLВPS від 30.04.2013 року на суму 8260 грн.. ПАТ «Платинум Банк» 19.06.2013 року уступив право вимоги за вказаними договорами позивачеві. Відповідач має заборгованість за договором №3697/711ECLSPS від 19.06.2012 р. в сумі 5928,73 грн., за договором №4657/711CLВPS від 30.04.2013 року в сумі 15385,21 грн.. Вказана сума відповідачем не оспорена, матеріалами справи не спростована . Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобовязання відповідно до укладених договорів банківського кредиту, істотно порушує їх умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ним. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебував з відповідачем в шлюбі до 20.07.2010 року, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачем. Згоди щодо місця проживання дитини не досягли. В даний час дитина проживає разом з ним, їй створені всі необхідні умови для проживання та навчання. Умови ж проживання відповідача несприятливі для проживання дитини. Просив визначити місцем проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], його місце проживання. Позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити , подавши письмову заяву. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в її відсутність. Представник органу опіки та піклування Коростенської міської ради надав заяву про підтримання позовних вимог. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності , суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Відповідач не заперечує, щоб місцем проживання дитини було визначено місце проживання позивача. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Враховуючи вищевказане, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебували в шлюбі з відповідачем, мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], який навчається та в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на денній формі навчання у Житомирському державному технологічному університеті. Відповідач доказів неможливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі та інших обставин, що мають значення при вирішенні даного спору (матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, наявність інших утриманців), не подав. Відповідно до ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину, якщо повнолітні син чи дочка продовжують навчання до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на час її навчання, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved