Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зменшивши позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] 509 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 460 грн. 26 коп. 3% річних за період з 21.01.2019 по 20.11.2019, а всього 969 грн. 84 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] і відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються позивачем. Відповідач, будучи споживачем централізованого опалення, та в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК Української УРСР, маючи обов`язок оплачувати надані їй послуги, такий виконувала не належним чином, внаслідок чого за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 допустила утворення заборгованості в розмірі 21726 грн. 08 коп., яку погасила лише у лютому 2021 року, тому у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, які за період з 21.01.2019 по 20.11.2019 становлять 509 грн. 58 коп., та три відсотки річних, які за період з 21.01.2019 по 20.11.2019 становлять 460 грн. 26 коп. Ухвалою від 20.01.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 17.02.2021, яке відкладено на 31.03.2021. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила з відстав, викладених у заявах про закриття провадження у справі. Зазначила, що предмет спору відсутній, оскільки вказана у позовній заяві заборгованість повністю погашена відповідачем добровільно ще до моменту, коли відповідач дізналася про наявність вказаного цивільного позову, що підтверджується копіями квитанцій від 19.01.2021 та від 01.02.2021. При цьому, вважає, що позивачем неправильно проведено нарахування, оскільки її квартира, площею 70 кв.м фізично не може спожити за один місяць вказані у нарахуванні обсяги теплової енергії, що підтверджується також тарифами позивача для споживачів без будинкових приладів обліку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. При цьому, відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . З представленого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в період з 01.03.2018 по 30.11.2019 не в повному обсязі вносила плату з централізованого опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка погашена відповідачем з порушенням встановлених строків, що підтверджується копіями квитанцій від 19.01.2021 та від 01.02.2021. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних, внаслідок прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов`язання щодо оплати за надані послуги з централізованого опалення, позивачем за період з 21.01.2019 по 20.11.2019 нараховано 509 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 460 грн. 26 коп. 3% річних. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач всупереч вказаним вимогам доказів на підтвердження неправильності проведеного позивачем розрахунку чи свого розрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних суду не представила. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач прострочила виконання свого грошового зобов`язання перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, посилання відповідача на те, що нею у 2021 році повністю погашено заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2018 по 30.11.2019 не спростовує тієї обставини, що нею прострочено виконання свого грошового зобов`язання та відповідно не звільняє від встановленої ст.625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.10, 11) судові витрати, що становлять 2102 грн. судового збору.

Outcome: approved