Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав, пояснюючи, що з 02.03.2010 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. 18.11.2013 шлюб було розірвано. З часу народження дитина мешкає з позивачем та зареєстрована за його адресою. Він піклується нею, виховує, утримує, займається її навчанням, оздоровленням, лікуванням. Оскільки відповідач самостійно не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини, рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30.06.2016 року з неї стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює, з часу розлучення не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, тому позивач просив позбавити її батьківських прав. В судовому засіданні позивач підтвердив позовні вимоги, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явилася, про час, день та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. У відповідності зі ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Бугаська селищна рада в судове засідання представника не направила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог заперечень не надала. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд встановив, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO],- що підтверджується свідоцтвом про його народження на а.с. 6. Дитина, [PERSON], мешкає з батьком, [PERSON], та дідом, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Мати дитини - [PERSON], з серпня 2013 року за заначеною адресою не мешкає, виїхала у невідомому напрямку. Дитину виховує батько,- що випливає з акту обстеження матеріально-побутових умов сім*ї [PERSON] від 14.11.2016 року. З характеристики на особу [PERSON], [INFO], наданої інспектором поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, вбачається, що мешкає вона по [ADDRESS], зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, періодично порушує громадський порядок, підтримує стосунки з особами раніше засудженими та такими, що схильні до скоєння злочинів. Згідно висновку виконавчого комітету Бугаської селищної ради Волноваського району, складеного 20.01.2017 року,- доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки вона не виконує своїх батьківських обов*язків: не цікавиться життям сина, його здоров*ям та побутом, не спілкується з ним, не виховує та не утримує. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, свідчив, що він є сусідом позивача, який сам виховує сина [PERSON]. Мати не спілкується з дитиною, мешкає у іншому населеному пункті, в Бугасі не бачив її давно. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] свідчив аналогічно. З наведеного випливає, що відповідач не виконує батьківських обов'язків з утримання та виховання малолітньої дитини, [PERSON],[INFO], зловживає спиртним напоями, веде аморальний спосіб життя, не працює, не виконує батьківських обов'язків з виховання дитини, яка мешкає з батьком та знаходиться на його утриманні, не цікавиться його життям. Згідно ст. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,- що відповідає положенням ст.164 ч.1 п.2 СК України. Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав через ухилення її від виконання батьківських обов*язків. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне в цій частині відмовити з огляду на таке. Позивачем не було надано до суду мотивованого розрахунку понесених витрат відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, відсутній розрахунок витрат із посиланням на відповідні норми права. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Суд вважає надану позивачем довідку про сплату 2000 гривень гонорару адвокату за надання правової допомоги, а також договір про надання юридичних послуг неналежними доказами, а вимоги щодо стягнення витрат на отримання правової допомоги такими, шо не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 151,155,164, 166, 167 СК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: partial