Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених на випадок безробіття. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25.03.2014 року відповідач, як безробітній, звернувся до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні й надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача наказом Київського міського центру № НТ 140331 від 31 березня 2014 року відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно він за період часу з липня 2014 року отримував щомісячно кошти згідно його статусу в загальній сумі 25708 грн. 78 коп. Проте, віповідач приховав той факт, що в період з 31.10.2014 року перебував у трудових відносинах з Національною телекомпанією України. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 59 від 19 жовтня 2015 року прийнято рішення про повернення відповідачем отримуваних ним щомісячних коштів по безробіттю в загальній сумі 25708 грн. 78 коп., про що направлено йому письмове повідомлення, проте нині кошти не повернуті, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення коштів в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем в період перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю, не було виконано оплачуваної роботи (не було надано оплачуваних послуг) по договору №103-35цпу, укладеному 31.10.2014року з НТУ. Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.03.2014 року відповідач, як безробітній, звернувся до Київського міського центру зайнятості в особі його Дарницького районного територіального відділення за сприянням у працевлаштуванні й надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю /а.с. 9/. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача, наказом Київського міського центру № НТ 140331 від 31 березня 2014 року відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно він за період часу з 15 липня 2014 року по 22 грудня 2014 року отримував щомісячно кошти згідно його статусу в загальній сумі 25708 грн. 78 коп. /а.с. 10-11/. Проте, приховав той факт, що в період перебування на обліку в Київському міському центру зайнятості в особі Дарницького районного центру зайнятості в м. Києві на підставі договору від 31.10.2014 року за № 103-35цпу перебував в трудових відносинах з Національною телекомпанією України та за виконану роботу отримував грошові кошти /а.с.15-17/. Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 ЗУ «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, центрами зайнятості проводяться розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. В результаті проведенні розслідування страхового випадку, яке було здійснено шляхом обміну інформації між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України, 27.07.2015 року було складено відповідний акт № 1120, в якому зазначено, що [PERSON] в період з 31.10.2014 року згідно договору № 103-35цпу від 31.10.2014 року перебував у цивільно-правових відносинах /а.с. 13-14/. Тобто, в період перебування на обліку в Київського міського центру зайнятості, відповідач в період часу з 31.10.2014 року по 31.12.2014 року отримував дохід, і не мав права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до ст.ст. 4, 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наслідком несвоєчасного надання відповідачем інформації про те, що він перебував в трудових відносинах з Національною телекомпанією України й отримував кошти за виконані роботи на час перебування у Дарницькому центрі зайнятості, є отримання ним допомоги по безробіттю на підставі документів, що містять неправдиві відомості, тобто кошти в загальній сумі 25708 грн. 78 коп. отримав від держави неправомірно як недобросовісний набувач. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 59 від 19 жовтня 2015 року прийнято рішення про повернення відповідачем отримуваних ним щомісячних кошті по безробіттю в загальній сумі 25708 грн. 78 коп., про що направлено йому письмове повідомлення, яке останній згідно зворотнього повідомлення отримав 26.10.2015 року, проте кошти не повернуті /а.с.19/. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved