Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання видати спеціальний ордер на вселення в двокімнатну квартиру [ADDRESS] на сім'ю у складі 3-х осіб: [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2003 року працює в органах прокуратури. Йому на підставі наказу прокурора Львівської області від 13.06.2013 № 807 к надано вищевказану двокімнатну квартиру для проживання із сім'єю у складі 3-х осіб - він, чоловік та син. Вказав, що незважаючи на право на отримання службового житла, відповідач тривалий час не видає йому спеціальний ордер. Просить врахувати, що до відповідача з приводу вирішення питання видачі спеціальних ордерів неодноразово звертався профспілковий комітет працівників прокуратури Львівської області, однак відповідач протягом тривалого часу надавав лише інформацію про те, що питання надання службового житла працівникам прокуратури не є пріоритетним. Вважає, що відповідачем порушено його право на вселення у спірне службове житло та проживання у такому. Просить позов задоволити, покликається на копії наказів, акти, інші документи. В судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить зобов'язати Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видати йому спеціальний ордер на вселення в двохкімнатну квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї з 3-х осіб. Просить задоволити позов, оскільки тривалим зволіканням розгляду питання порушені його права. Представник відповідача, діючи згідно довіреності позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що видачі спеціального ордеру передує розгляд і прийняття рішення на комісії з житлових питань при виконкомі. Оскільки вказане питання не є пріоритетним, тому це питання після відкладення не виносилось на розгляд комісії і з цього приводу і на даний час відсутні будь-які прийняті рішення. Вважає, що даний час відсутні підстави для оформлення та видачі позивачу спеціального ордеру на службове житло. Представник Прокуратури Львівської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх підставними та просить позов задоволити. Представник третьої особи Виконавчого комітету Львівської міської ради у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву у якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст.ст.3, 15 ЦПК України захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових, зокрема, відносин підлягає захисту судом в порядку цивільного судочинства. Згідно п.24.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори за позовами громадян щодо захисту порушеного права на житло, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2003 року працює в органах прокуратури, на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області. На виконання рішення громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 10 грудня 2013 року №17, в.о. директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради затверджено акт №9 від 16 грудня 2013 року, яким управлінням житлового господарства Львівської міської ради передано, а прокуратурою Львівської області прийнято, серед інших, квартиру [ADDRESS] Відповідно до положень ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які за характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових, рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. При цьому, згідно п.16 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року №37, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 985 від 20 грудня 2013 року, квартирі [ADDRESS] надано статус службової. Таким чином, квартира [ADDRESS] закріплена за прокуратурою Львівської області як службове житло. Вказана обставина не оспорюється відповідачем. Службова квартира - особлива категорія житла, яке надається людині саме у зв'язку з його роботою в певній організації або на конкретній посаді. Відтак, до основних ознак службового жилого приміщення відноситься, зокрема - характер трудових відносин працівника, що дає право на користування службовим житлом. Судом встановлено, що 13.06.2014 прокуратурою Львівської області до Львівської міської ради надіслано звернення про оформлення та видачу [PERSON] спеціального ордеру. З копії витягу протоколу № 1 засідання громадської комісії від 04 лютого 2014 року вбачається, що рекомендовано погодити закріплення службової квартири [ADDRESS] - [PERSON] Встановлено, що на час розгляду справи по суті з лютого 2014 року відсутнє рішення з приводу закріплення за позивачем вказаної службової квартири, питання на засідання повторно не виносилось, причини, з яких спеціальний ордер позивачу не видано представнику відповідача не відомо. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Статтею 122 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Пунктами 18, 19 розділу 11 «Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», затвердженого ухвалою Львівської міської ради №219 від 19 жовтня 2006 року (зі змінами та доповненнями), передбачено, що до повноважень Департаменту житлового господарства та інфраструктури міської ради належить оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових. Пунктами 5.1.22, 5.1.23 «Положення про департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконкому від 27 жовтня 2006 року №1206 (зі змінами), до компетенції Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради відноситься оформлення та видача ордерів на жилі приміщення, прийняття рішень щодо закріплення службового житла, виведення службових приміщень з обліку службових. Встановлено, що наказом прокурора Львівської області № 2013к від 25.11.2013 заступнику прокурора Жовківського району Львівської області [PERSON] надано двокімнатну квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї з 3-х осіб. Зазначено, що така виділяється адміністрацією прокуратури Львівської області як службова. З копії наказу №807к від 13.06.2014 вбачається, що прокурором Львівської області видано наказ про надання службового житлового приміщення працівникам органів прокуратури Львівської області, зокрема, позивачу. На думку суду, з цього часу (дата видачі наказу прокурора Львівської області) питання про закріплення службового житла за позивачем є вирішеним, позивач набув право на користування службової квартирою і відповідач зобов'язаний видати йому спеціальний ордер на вселення у службову квартиру [ADDRESS] Верховний суд України у пункті 11 «Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» 26 травня 2001 року роз'яснив, що у випадках, коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК), право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу. Судом встановлено, що спірна квартира позивачу надана як службове житло на законних підставах, рішення про надання такої ніким не оскаржене та не визнане недійним. Також встановлено, що всі документи для видачі спеціального ордеру в порядку ст.122 ЖК України позивачем подавалися, з цього приводу не надходило з боку відповідача жодних застережень. Проте, спеціальний ордер до цього часу не видано. Тоді як спеціальний ордер є єдиною підставою для вселення в надане службове житлове приміщення і видається не пізніше ніж протягом одного місяця з часу прийняття рішення про надання житлового приміщення. При цьому, судом встановлено, що на час звернення до суду трудові відносини між позивачем та прокуратурою Львівської області не припинилися. На переконання суду, житло, яке має статус службового, закріплене за працівниками прокуратури Львівської області, іншим пільговикам та черговикам, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді не може бути надане, а тому в даному випадку дискреційні повноваження відповідача як адміністративного органу не допускають відкладення розгляду питання без обрання іншого конкретного юридично допустимого рішення. Судом враховано, що в силу вимог ст.6 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Заперечення на позов представника відповідача не можуть братись судом до уваги, оскільки рішення громадської комісії не є обов'язковим, носить лише рекомендаційний характер. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач діяв всупереч наданим повноваженням, отримавши належні документи, рішення про видачу позивачу як працівнику прокуратури спеціального ордеру в порядку ч. 1 ст.122 ЖК України не прийняв, протягом тривалого часу зволікає з видачею спеціального ордеру на службову квартиру, що виділена лише позивачу і ніхто інший на таку не претендує, така не надавалась іншим особам, тому суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку і слід зобов'язати відповідача видати позивачу спеціальний ордер на вселення, який є правовстановлюючим документом індивідуального характеру і є єдиною правовою підставою на вселення. При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі статей 121, 122 ЖК України та

Outcome: approved