Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння №100 по вул.. Ілліча в м. Миколаєві, що передано [PERSON] в іпотеку ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за договором іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна для задоволення вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у розмірі 674840,58 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 1413771,51 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 01.09.2013 року. в розмірі 261069,07 грн.; виселити та зняти з реєстрації усіх мешканців, що зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач до судового засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу, заочний розгляд справи. Обставини справи, встановлені судом. 13.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6180723, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 420000, 00 грн. , строком до 13.09.2021 року. Позичальник в свою чергу зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити відсотки у розмірі 14,49 % річних за користування кредитом та повернути кредит в повному обсязі. У разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму простроченого виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення (п. 5 договору). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. З розрахунку заборгованості станом на 01.09.2013 р. вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 674840,58 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 413771,51 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 01.09.2013 р., в розмірі 261069,07 грн. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що [PERSON] порушені умови кредитного договору і взяті на себе зобов'язання вона не виконує належним чином, а тому права позивача підлягають судовому захисту, оскільки зобов'язання не було виконано. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним вище кредитним договором, 07.10.2009 року між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 13.03.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3651, за яким [PERSON] передала в іпотеку вказане вище нерухоме майно . Вказане відповідає вимогам ст. 261 ч. 5 ЦК України. За домовленістю сторін на момент укладення вказаного іпотечного договору предмет іпотеки оцінено у сумі 603122,00 грн. Іпотека, це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. (ст.1 Закону України «Про іпотеку» N898-IV від 05.06.2003 р.) Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у випадках порушення позичальником якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених договором, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку»на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: - переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки ; продажу предмету іпотеки будь-якій особі ( розділ 6 договору іпотеки). 22.12.2009 року позивачем надіслане боржнику письмове повідомлення з вимогою повернути суму кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції та з попередженням наміру звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, вказна вимоги відповідачем виконані не були. Відповідно до приписів ст.33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. (стаття 35 Закону України «Про іпотеку98-IV від 05.06.2003 р.) ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» дотримано процедуру початку звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому Банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та п. 42 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з цивільних та кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року. Згідно ч.1 ст.39 Закону N898-IV від 05.06.2003 р. у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Вимоги позивача щодо зняття з реєстрації усіх мешканців, що зареєстровані та проживають за вказаною адресою задоволенню не підлягають, як такі, що не грунтуються на вимогах закону і заявлені позивачем не до належної особи. Відповідно до положень статей 6,7,10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на час вирішення спору) як реєстрація фізичної особи, так і зняття з реєстрації за місцем проживання проводиться відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Вимоги позивача в частині виселення відповідачів та інших осіб із спірної квартири задоволенню не підлягають з таких міркувань. Згідно із ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вище вказувалося підстави для виселення відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати 3441,00 грн.

Outcome: partial