Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат за період навчання, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з оплати за навчання в розмірі 47 619, 51 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн., вказуючи, що відповідач відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-XII «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2009 року по 09.09.2014 року. У 2009 році був зарахований до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 10.08.2009 року № 124 о/с. Відповідач закінчив університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 03.09.2014 року № 617 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» /за власним бажанням/. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВД України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У звязку з тим, що відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 09.09.2014 року по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, вони і звернулися з вказаним позовом до суду. Представник позивача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не сповістив, про що свідчить повідомлення, яке є в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідач відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-XII «Про міліцію», проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2009 року по 09.09.2014 року. /л.с. 4-9/ У 2009 році був зарахований до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 10.08.2009 року № 124 о/с. /л.с.5-6/ Відповідач закінчив університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 03.09.2014 року № 617 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» /за власним бажанням/. /л.с. 18/ Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВД України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Загальна сума, витрачених на навчання [PERSON] за період з 10.08.2009 року по 29.06.2013 року складає 47 619, 51 грн., про що він був повідомлений та ознайомлений під підпис, однак відповідач з моменту звільнення, з 09.09.2014 року по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В звязку з порушенням виконання зобовязань відповідачем, загальна сума витрат за навчання складає 47 619, 51 грн., що підтверджується розрахунком фактичних витрат, повязаних з утриманням відповідача, /л.с. 23-35/ яка повинна бути стягнута з відповідача в повному обсязі. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягають також стягненню з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved