Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, мотивуючи вимоги тим, що у 2016 році відповідач побудувала без відповідних дозволів та погоджень із державними органами монолітний бетонний фундамент висотою до 2,5 метрів, чим позбавила позивача можливості проїзду на його земельну ділянку. Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю, проводилися перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил громадянкою [PERSON] . За результатами перевірок виявлено на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] порушення, складено протокол про адміністративне правопорушення та видано припис з вимогою усунути вказані порушення. На претензії позивача відповідач не реагує, в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні належною позивачу земельною ділянкою відмовляється. В зв`язку з цим, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користування земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої огорожі. 09.01.2020 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки обставини викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам, не доведені належними та допустимими доказами, права позивача відповідачем не порушені. Так, паркан, знесення якого вимагає позивач, знаходиться на земельній ділянці відповідача, не потребує дозволів та погоджень на будівництво. Паркан жодним чином не впливає на земельну ділянку відповідача, побудований з дотриманням всіх будівельних норм, та не чинить перешкод у користуванні земельною ділянкою належною позивачу. 18.03.2020 від третьої особи [PERSON] , надійшли пояснення, в яких підтримує позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що проїзд до його земельної ділянки перекрити парканом відповідача, який частково розміщений по периметру його земельної ділянки, іншого проїзду не має та прокласти неможливо, оскільки земельна ділянка розташована на значному ухилі. Проїзд там існував, ще при попередньому власнику земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову з підстав виклеєних у відзиві, зазначила, що проїзду до земельної ділянки позивача у місці розташування паркану не було. Представник відповідача [PERSON] в судову засіданні просив відмовити в задоволені позову, вказав, що позивач не вірно вказав кадастровий номер земельної ділянки, права позивач не порушені, оскільки заїзд можливо зробити з іншого місця, а проїзду до до земельної ділянки позивача у місці розташування паркану не було. . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, вказала, що паркан відповідача створює перешкоди проїзду до її земельної ділянки та земельної ділянки позивача. Представник третьої особи Обухівської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши думку позивача, відповідача, представника відповідача, третьої особи дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3223110100:01:031:0067, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74138279 від 28.11.2016 та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3208226392017 від 30.01.2017. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №879449 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0991 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223110100:01:031:0035, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, стосовно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки. Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради, було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил громадянкою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 22.08.2016, за результатами перевірки встановлено, що будівельні роботи з будівництва житлового будинку виконані не у відповідності до будівельного паспорту від 25.09.2015 р. реєстраційний номер №87-БП, а саме: у будівельному паспорті не зазначено будівництво підпірних залізобетонних стін по периметру земельної ділянки, чим порушено вимоги ст. 27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», а також п.3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. 22.08.2016 видано припис №С-2208/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, з вимогою усунути допущенні порушення до 31.01.2017 року згідно вимог чинного законодавства. Крім того, головним спеціалістом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради, на відповідача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Представниками виконавчого комітету Обухівської міської ради, проведено обстеження земельних ділянок, які належать [PERSON] , площею 0,10 га, кадастровий номер 3223110100:01:031:0067 та [PERSON] , площею 0,0991 га, кадастровий номер 3223110100:01:031:0035 за результатами якого складено акт від 20.09.2017. Так, актом комісії Обухівської міської ради від 20.09.2017 встановлено, що під час виносу меж земельних ділянок на місцевості та встановлення межових знаків на місцевості було виявлено, що фактична огорожа земельної ділянки не співпадає з координатами згідно Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка [PERSON] зміщена в сторону вулиці на 1 м 90 см, як і суміжна ділянка [PERSON] на 3 м 87 см і перекриває заїзд [PERSON] на його приватну земельну ділянку. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом г) частини 1 статті 91 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч.ч.1,2 ст.103 Земельного кодексу України). Інститут земельних відносин добросусідства, є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Доказів на спростування доводів позову про відсутність у відповідача дозволів спорудження на огорожі, яка завдає власникам сусідньою земельної ділянки певні незручності (перешкоджає заїзду на земельну ділянку), відповідачем суду не надано. Оцінюючи сукупність досліджених судом доказів, суд вважає, що під час судового розгляду встановлено, що відповідачем чиняться позивачу перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом встановлення огорожі, внаслідок чого порушено право позивача щодо користування належною йому земельною ділянкою, яке підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача знести самовільно збудовану огорожу. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 319, 373, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 91, 152, 212 ЗК України,

Outcome: approved