Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 березня 2015 року між сторонами був укладений договір безпроцентної позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 770 євро. Факт одержання грошей підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 13 березня 2015 року. За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 31 березня 2015 року. Проте, у встановлений термін відповідач не виконав умови договору позики та не повернув кошти, тому позивач і просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в розмірі 770 євро, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ (1 євро - 23,63грн.) 18 195,10 грн.; інфляційні витрати за час прострочення - 2 266,45 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 119,57 грн. а також сплачений судовий збір по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою за закінченням терміну зберігання за адресою [ADDRESS] Відповідно ж до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідача [PERSON], згідно з відомостями Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області зареєстроване за адресою: [ADDRESS] У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: 13 березня 2015 року між сторонами був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 770 євро, що підтверджується власноручно написаною позичальником розпискою від 13 березня 2015 року (а.с.10,11). За умовами договору позичальник зобов'язувався повернути позикодавцеві позику готівкою в строк до 31 березня 2015 року (а.с.10). Згідно позовної заяви розрахунок заборгованості наданого позивачем, інфляційні витрати за час прострочення - 2 266,45 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 119,57 грн. (а.с.20). Згідно повідомлення адресованого [PERSON] вбачається, що позивач звертався з проханням повернути борг в добровільному порядку(а.с.12). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач умов договору не виконав, позику в установлений строк її повернення не повернув, а тому заборгованість за договором позики від 13 березня 2015 року в розмірі 18 195,10 грн.; інфляційні витрати за час прострочення - 2 266,45 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 119,57 грн., а всього 20581,12грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved