Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2012 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого останній надано в борг грошові кошти в розмірі 5000 дол. США. Факт отримання коштів підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою. Позивач неодноразово в усній формі просив відповідачку повернути йому позику, 26.11.2014 року направив їй вимогу про виплату боргу в сумі 75300 грн., проте вона ухиляється від повернення суми боргу. У зв'язку з неможливістю врегулювати спірні правовідносини в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 79347,22 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 793,47 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримав, просив постановити рішення відповідно з вимогами діючого законодавства. Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що не отримувала від позивача ніяких грошових коштів. Розписка, яка написана нею власноручно 14.10.2012 року, не містить ніяких боргових зобов»язань, а була видана на підтвердження оплати позивачу його послуги, а саме: переїзду із будинку її матері до іншого місця проживання. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.10.2012 року відповідачкою [PERSON] складена розписка, відповідно до якої вона зобов»язується оплатити [PERSON] 5000 дол., що в еквіваленті становить 40000 грн. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналізуючи розписку, яка видана відповідачкою позивачу 14.10.2012 року, не вбачається наявність у [PERSON] будь-яких грошових зобов»язань перед [PERSON], оскільки текст розписки не містить посилання на отримання грошових коштів та обов»язку їх повернути у певний строк або за першою вимогою позикодавця. З розписки вбачається намір відповідачки оплатити певні послуги з боку позивача. З показів свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON], під час перебування у шлюбі з відповідачкою, не мав постійного місця роботи та власних грошових коштів та був неплатоспроможним. Відповідачка видала розписку [PERSON] з метою забезпечення його переїзду до іншого помешкання та ніяких коштів від нього не отримувала. В матеріалах справи міститься розписка [PERSON] від 14.10.2012р. про те, що він переїжджає до іншого помешкання після підшукання житла за взаємною згодою з [PERSON] Згідно з договором оренди квартири від 14.11.2012р. [PERSON] переїхав до [ADDRESS]. Договір оренди підписаний орендодавцем [PERSON] та з боку орендарі - [PERSON] Оплату в сумі 3000 грн. здійнила також [PERSON] Аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, оскільки між сторонами не був укладений договір позики і грошові кошти не передавалися. Позиція відповідачки і подані нею докази є послідовними, логічними та доводять відсутність у неї будь-яких боргових зобов»язань перед позивачем.

Outcome: dismissed