Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2010 із [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву, позичальник висловив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобов'язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31.09.2017 становить 83442,47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2993,58 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом -71310,78 грн., заборгованості за пенею та комісією -4688,47 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) -3949,64грн., у зв'язку із чим банк просить стягнути зазначену заборгованість. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06грудня 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду на 18грудня 2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 січня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. За відомостями відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Судом установлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2010відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за указаним договором належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 31.09.2017 становить 83442,47 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2993,58 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом -71310,78 грн., заборгованості за пенею та комісією -4688,47 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) -3949,64 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. З наданого суду розрахунку вбачається, що кредитний ліміт банком змінювався, на теперішній час розмір боргу за тілом кредиту становить 2993,58 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею, комісією та штрафу (фіксованої та процентної частини) суд виходить з такого. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 при порушенні клієнтом строків платежу за будь-якими грошовими зобов'язаннями, передбаченими цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний виплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. У той же час, відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 указаних Умов у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п. п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: базова процентна ставка за договором / 30 (нараховується за кожний день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 3949,64 грн.). Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Згідно зі ст. ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Разом з тим заборона щодо нарахування пені на основне зобов'язання фізичним особам - позичальникам потребує сукупність двох умов, а саме: 1) необхідність реєстрації; 2) необхідність постійного місця проживання боржника. Доказів, які б указували на те, що відповідач постійно проживає у м. Маріуполі відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України суду не представлено, а сам факт його реєстрації у м. Маріуполі не може бути беззаперечною підставою для застосування положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування цього Закону. Отже, враховуючи, що місце проживання відповідача, який у судові засідання не з'являвся, суду не відоме, рішення у справі ухвалюється у заочному порядку, суд не застосовує мораторій на виконання договірних зобов'язань та на нарахування пені на основну суму заборгованості за указаним кредитним договором. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON]неналежним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, застосування пені та штрафу за порушення відповідачем строку виконання зобов'язань є подвійною відповідальністю, яка заборонена законодавством України, зокрема ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 2993,58 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом -71310,75 грн., заборгованості за пенею та комісією -4688,47 грн. В іншій частині підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1600 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 78992,80 грн. х 100% : 83442,47 грн. ціни позову = 95 %), тобто 95 % від ціни позову (95 % х 1600 грн. : 100% = 1504 грн.), що складає 1520 грн.

Outcome: partial