Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 2006 року, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-ЖС № 289138, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області від 28.07.2015р., актовий запис № 73, який проживає з позивачем та знаходяться на його утриманні. Неповнолітня дитина ніяких додаткових прибутків не має. У добровільному порядку відповідачка матеріальну допомогу дитині не надає. Одному утримувати сина матеріально складно, у звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 643 гривні щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону щомісячно, позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката просив залишити без розгляду, та також просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але на адресу суду надала заяву, в якій уточнений позов визнала у повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Так, сторони перебували у шлюбі з 2006 року, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15.11.2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-ЖС № 289138, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області від 28.07.2015р., актовий запис № 73, де в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно довідки № 1287, виданої 28.07.2015р. виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], 1971р.н. проживає за адресою: [INFO], та має на утриманні сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У звязку з тим, що відповідачка не працює, вона має можливість сплачувати аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що забезпечить частину прожиткового мінімуму для дитини, відповідає можливостям відповідачки і буде відповідати критеріям виваженості, розумності та справедливості і не суперечить нормам законодавства України. Враховуючи наведене, суд вважає, що потрібно визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитино повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved