Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 2006 року на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Шлюб між ним та відповідачем був зареєстрований 16 вересня 2008 року. Починаючи з 13 жовтня 2008 року постійне місце проживання відповідача зареєстровано у вказаній квартирі. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, зазначене рішення набрало законної сили 18 листопада 2014 року. З січня 2013 року відповідач не мешкає у вищезазначеній квартирі, але залишається в ній зареєстрованою, що заважає йому оформити субсидію по оплаті за комунальні послуги, а також розпоряджатися своїм майном. У звязку з чим просить усунути перешкоди у користуванні ним квартирою № 19 у будинку № 1 по вул. Сергія Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області, шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою № 19 у будинку № 1 по вул. Сергія Маркова в м. Тернівка Дніпропетровської області, та зняття її з реєстраційного обліку постійного місця проживання за адресою: квартира [INFO], а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В зустрічній позовній заяві, яка прийнята до розгляду судом з первісним позовом згідно ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року, [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка була придбана [PERSON] 22 грудня 2006 року під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що вона з відповідачем фактично знаходилася у шлюбних відносинах з листопада 2006 року, проживали разом та вели спільне господарство за адресою проживання її матері, хоча він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі. Грошові кошти за спірну квартиру при укладанні договору купівлі-продажу відповідач сплатив не повністю, а тому вона також частково розрахувалася з продавцем. Тому просить її зустрічний позов задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом надав суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких зустрічний позов не визнає та просить в його задоволені відмовити з зазначених в запереченні обставин. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, а зустрічну позовну заяву не визнав з наступних підстав. Так, позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідач за зустрічним позовом придбав квартиру під час попереднього шлюбу і повністю не розрахувався з продавцем за договором купівлі-продажу, сплативши продавцю лише 10000 грн. при укладанні угоди, а інша суму сплачена позивачем під час шлюбу. Зазначає, що на придбання квартири [ADDRESS] [PERSON] 22 грудня 2006 року брав іпотечний кредит в банку «УкрСиббанк» і банк розрахувався з продавцем квартири одним платежем під час укладання договору купівлі-продажу квартири, факт наявності у позивача і відповідача позашлюбних відносин не доведено жодним чином. Також, позивач за зустрічним позовом в позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та проживання з нею в фактично шлюбних відносинах придбав спірну квартиру, на 1/2 частку якої вона просить визнати за нею право власності та посилається при цьому на ст. 74 Сімейного Кодексу України. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Згідно ст.2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Ст.4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частино 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. \~\~ За положеннями статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8\~цього Кодексу. Щодо первісних позовних вимог суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2006 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернівського міського нотаріального округу. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2008 року, розірвано. Згідно виписки з фінансово-особового рахунку від 26 січня 2016 року, наданої абонентським відділом КП «ТЖКП», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту від 25 січня 2016 року, складеного начальником ЖРЕУ-8 [PERSON] та сусідами [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO], за адресою квартира [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з січня 2013 року по теперішній час. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача та не проживає в зазначеному приміщенні строком понад рік, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, підлягають повному задоволенню. Вирішуючи зустрічний позов, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до договору іпотеки № 11103132000/1, укладеного 22 грудня 2006 року між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] в забезпечення зобовязань за кредитним договором № 11103182000 від 22 грудня 2006 року. Позивач за зустрічним позовом не надала суду жодного доказу того, що нею було частково сплачені грошові кошти продавцеві квартири за договором купівлі-продажу квартири. Тому, за результатом аналізу наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що в задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири слід відмовити, оскільки [PERSON] визнає, про що зазначено в її позовній заяві, що квартиру [ADDRESS] [PERSON] купив, будучі в попередньому шлюбі та перебуваючи з нею у фактично шлюбних відносинах, а відповідно до статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Таким чином,

Outcome: approved