Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала втрата почуттів взаємоповаги та кохання один до одного. Вважає, що розірвання шлюбу буде повністю відповідати його інтересам. За вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Просить не застосовувати до них заходи щодо примирення подружжя передбачені ст. 111 СК України, оскільки всі засоби для примирення вичерпано та є недоцільними. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, просила справу просив розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 жовтня 1994 року Сотницькобалківською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною його рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений між ними шлюб існує формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, заходи вжиті судом для примирення подружжя позитивного результату не дали. Спору між сторонами про поділ майна та місце проживання дитини не має. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак враховуючи що позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на його рахунок, суд вважає за можливе залишити судові витрати у справі по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved