Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказує, що 24.03.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]уклали кредитний договір №006-993-08-К. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 72000,00 гривень на наступних умовах: строк погашення 23.03.2015 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 15,25% річних. 29.12.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Кредитного договору №006-993-08-К від 24.03.2008 року, якою внесено зміни до умов кредитування, зокрема в графік погашення заборгованості реструктуризації боргу. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 04.11.2015 року заборгованість складає 200674, 20 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 65164,54 грн., сума заборгованості за відсотками 47697,82 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 31452,47 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 14142,11 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 29065,50 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 13151,77 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання повістки на адресу його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що 24.03.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]уклали кредитний договір №006-993-08-К. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 72000,00 гривень на наступних умовах: строк погашення 23.03.2015 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 15,25% річних. 29.12.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Кредитного договору №006-993-08-К від 24.03.2008 року, якою внесено зміни до умов кредитування, зокрема в графік погашення заборгованості реструктуризації боргу. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 04.11.2015 року заборгованість складає 200674, 20 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 65164,54 грн., сума заборгованості за відсотками 47697,82 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 31452,47 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 14142,11 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 29065,50 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 13151,77 грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачає наслідки порушення договору позичальником, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 3010,11 грн.

Outcome: approved