Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 13130,00 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликався на те, що 26.08.2015 між ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5484398, забезпечений транспортний засіб «Богдан DF-30» д.н.з. [NUMBER] , зі строком дії з 27.08.2015 до 26.08.2016. 13.05.2016 у м. Дрогобич по вул. Стрийській відбулось зіткнення забезпеченого транспортного засобу «Богдан DF-30» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автобуса «Неман» д.н.з [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб автобус «Неман» був пошкоджений. Винуватцем даної ДТП згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2016 є [PERSON] , який порушив правила дорожнього руху перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки автобус «Неман» д.н.з [NUMBER] був застрахований згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № САS0032049 від 04.05.2016 у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», тому такими на виконання умов вказаного договору потерпілому було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 13 130. В подальшому ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» на підставі претензії ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» та звіту про оцінку № 379/16 на користь ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкодження автобуса «Неман» д.н.з [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] у розмірі 13 130 грн., що стверджується платіжним дорученням №ЗР029596 від 17.05.2017р.. Оскільки [PERSON] керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння у позивача у відповідності до ст. 1191 ЦК України та п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів» виникло право на регресний позов до нього як до водія, який спричинив ДТП. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив кошти у порядку регресу, тому вони вимушені звернутись до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). А тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає неявку відповідача в судове засідання неповажною та за згодою представника позивача, вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини таких, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Так судом з`ясовано, що 13.05.2016р. у м. Дрогобич Львівської області по вул. Стрийська, мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої [PERSON] керуючи автобусом «Богдан DF-30» д.н.з. [NUMBER] порушив вимоги п. 10.1, 12.1, 34.1.1. ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, перед перестроюванням, зміною напрямку не переконався в безпеці даного маневру, перетнув вузьку суцільну лінію і на смузі зустрічного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом «Неман 520122-030» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ,в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. У відповідності до копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2016р. [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. /а.с. 7/ 04.05.2016 між ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» та ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №САS0032049, відповідно до умов якого було застраховано, зокрема, транспортний засіб «Неман 520122-030» д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 12.05.2016 по 11.05.2017./а.с.10/ 26.08.2015 між ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5484398 строком дії до 26.08.2016. Забезпечений транспортний засіб «Богдан DF-30» д.н.з. [NUMBER] /а.с.4/ Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу №379/16 від 31.05.2016, а також розрахунку страхового відшкодування від 16.05.2017 ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» виплатила страхувальнику - ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», страхове відшкодування у розмірі 13 130 грн., що стверджується копією платіжного доручення №000044016 від 07.06.2016р. /а.с. 14-17, 22, 23/ 27.04.2017 ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» була отримана регресна вимога від представника ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» про відшкодування витрат в розмірі 13 130 грн., згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. В подальшому, у відповідності до претензій отриманих від ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 13.06.2017 та 05.09.2018, розрахунку суми страхового відшкодування до справи №170000114587 від 16.05.2017 та страхового акту №170000114587 від 16.05.2017 ПАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 17.05.2017 здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» у розмірі 13 130 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № ЗР029596 від 17.05.2017 /а.с.9-10, 21-22/ У відповідності до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них зокрема відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15ц зробила правовий висновок, який суд з урахуванням ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно якого вбачається те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотньої вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом. Такими законами, зокрема є норми ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» відповідно до яких до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно правового висновку зробленого у постанові Верховного суду від 10.07.2019 у праві № 740/2334/16-ц строк позовної давності по суброгаційних позовах починається від дня настання страхового випадку. З урахуванням вищенаведених норм права, суд приходить до переконання, що у результаті виконання умов договору добровільного страхування та проведення ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» виплати ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», страхового відшкодування, у деліктному зобов`язанні, яке виникло між відповідачем та потерпілим, відбулась заміна кредитора, а саме до страховика потерпілого - ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» перейшло право вимоги до винної особи, у межах виплаченого страхового відшкодування, яким даний суб`єкт скористався та пред`явив суброгаційну вимогу до боржника у деліктному зобов`язанні, яким у даному випадку виступає страховик завдавача шкоди, а саме позивач ПрАТ «УСК«Княжа Вієна Іншуранс Груп». Страхове відшкодування було вплачено позивачем на користь ПрАТ Страхова компанія «Колоннейд Україна» у добровільному порядку, у зв`язку з чим деліктне зобов`язання між завдавачем шкоди та потерпілим припинилось належним його виконанням (ст. 599 ЦК України). Тобто правовідносини між сторонами, у межах яких можливе предявлення суброгаційного позову, припинились. У відповідності до ст. п 38.1.1а. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки водій забезпеченого транспортного засобу - відповідач [PERSON] вчинив ДТП перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що стверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2016, яка набрала законної сили, а тому у відповідності до ст. 81 ЦПК України має преюдиціальне значення в даній справі, тому позивач і набув право пред`явити до відповідача регресний позов. У зв`язку з викладеним, суд приходить до обгрунтованого висновку, що між сторонами виникли саме страхові правовідносини, які засновані на регресі, та які регулюються ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Будь- яких належних, достовірних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б спростовували суму боргу в розмірі 13130,00 грн., суду не представлено та таких у судовому засіданні не здобуто, заперечень не висловлено, також не заявлено перед судом жодного клопотання щодо забезпечення будь-яких доказів за для спростування суми боргу. Зважаючи на викладене, повністю, всебічно та об`єктивно проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зокрема врахувавши те, що відповідач [PERSON] вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, тому зобов`язаний відшкодувати позивачу суму у межах виплаченого за нього потерпілому страхового відшкодування, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір в сумі 2102 гривні підлягає стягненню з відповідача у користь позивача.

Outcome: approved