Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований син позивача - [PERSON] . Останні 13 років відповідач не проживає за вказаною адресою. Оскільки відповідач зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-5). Згідно довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради від 25.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] [PERSON] (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради від 25.05.2021 року [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно копії технічного паспорту на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , його власником є [PERSON] (а.с.11-13). Згідно копії договору купівлі-продажу від 09.12.1995 року [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що сторонами визнанно обставини того, що відповідач більше тринадцяти років не проживає за вказаною адресою, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved