Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що в жовтні 2016 позивачем придбано автомобіль «NISSAN TEANA», д/н [NUMBER] у [PERSON], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. В липні 2017 зателефонував відповідач і повідомив, що вказаний автомобіль належить йому на праві приватної власності відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 23.12.2011 і, оскільки, існують спори щодо вказаного автомобіля наполягав повернути його йому, при цьому жодних доказів у підтвердження своїх вимог, не надав. Виникли обставини призвели до звернення до суду із вказаним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучі повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, відзив або заперечення на позов не надав, тому суд розглядає справу у відсутності сторін, постановляючи рішення на підставі матеріалів справи. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що автомобіль «NISSAN TEANA», номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER] зареєстрований на ім'я [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] (а.с.9,10). Із інформації Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області вбачається, що згідно бази даних НАІС МВС в Україні, автомобіль «NISSAN TEANA», номер кузова [NUMBER], 2010 року випуску, білого кольору, 15.10.2016 перереєстровано на ім'я [PERSON] Відомості щодо обмежень на проведення реєстраційних дій з ТЗ, відсутні (а.с28). Відповідно до п. 1 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із встановлених законом способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Із матеріалів справи не вбачається, що є обставини, які б свідчили про те, що [PERSON] під час продажу спірного автомобіля позивачу не мав права на його відчуження тощо. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Далі, у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Судовий захист цивільного права та інтересу є однією із загальних засад цивільного законодавства (ст. 392 ЦК України). Отже, аналізуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що є підстави для задоволення вимог позову.

Outcome: approved