Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та 3% річних за користування грошима. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 27 травня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, у відповідності до якого він позичив відповідачу 50 000 грн. Відповідач зобов'язався повернути йому 76 800 грн. разом з відсотками за користування грошима в строк до 10 червня 2011 року. До зазначеного часу відповідач суму не повернув та в цей час взагалі ухиляється від спілкування з ним. Просив стягнути з відповідача зазначену суму та 3% відсотки річних за час заборгованості - 6628,60 грн., а всього суму 83 428, 60 грн. та судовий збір в сумі 834,28 грн. До судового засідання позивач не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] до судового засідання також не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та у випадку неявки до суду належним чином повідомленого відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення телеграфного повідомлення за адресою: [ADDRESS], але повідомлення повернуто до суду з відміткою поштового відділення про неможливість вручення відповідачу, оскільки квартира закрита для отримання повідомлення до поштового відділку він не з'являється. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, у зв'язку із чим вважає можливим розглянути справу у їх відсутність, та зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим за заявою представника позивача розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Так, у судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2011 року відповідач позичив у [PERSON] суму коштів у розмірі 50000 грн. на підтвердження чого надав розписку від 27.05.2011 року, в який зобов'язався в термін до 10.06.2011 року повернути 76 800 грн. З урахуванням викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Порушенням зобов'язання, згідно із статтею 610 ЦК є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] зобов`язався повернути суму 76 800 грн. боргу за договором позики від 27.05.2011 року- до 10 червня 2011 року. До теперішнього часу у добровільному порядку відповідач не виконав зобов`язання, та як вбачається з позовної заяви, уникає зустрічей з позивачем, та телефонних розмов з ним, тобто ухиляється від повернення боргу. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу відповідно до договорів позики від 27.05.2011 р. в сумі 76 800 грн., вважає їх обгрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, окрім виконання основного зобов'язання по поверненню позичених сум грошей, відповідач також має сплатити 3 % річних від простроченої суми за весь період прострочення. Тобто, за користування наданими йому грошовими коштами [PERSON] має сплатити на користь позивача 3% річних в сумі 6628, 60 грн. у відповідності до розрахунку, наданого позивачем, з яким погоджується суд у зв'язку з чим зазначена сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 834 грн. 28 грн. за подання позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 23, 526, 527, 530, 533, 560, 610, 625, 1046, 1047,

Outcome: approved