Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації за адресою [ADDRESS] В позовній заяві вказує, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дану квартиру позивач придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 1703. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та реєстрації права власності відповідач виїхав з квартири. Проте, до цього часу не знявся з реєстраційного обліку. Пунктом 4.3. договору передбачено, що продавець гарантує зняття з реєстраційного обліку, звільнення та передачу відчужуваної квартири у стані придатному для використання за цільовим призначенням покупцю до 27 серпня 2013 року. Факт реєстрації відповідача за вищезазначеною адресою підтверджується довідкою № 1371 від 28.01.2016 р. виданою МКП «Основаніє». Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зобов'язати відповідний орган зняти відповідача з реєстраційного обліку . В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 1703 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Пунктом 4.3. договору передбачено, що продавець гарантує зняття з реєстраційного обліку, звільнення та передачу відчужуваної квартири у стані придатному для використання за цільовим призначенням покупцю до 27 серпня 2013 року. Згідно довідки Центру обслуговування абонентів № 1 від 28.01.2016 року № 1361 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 10.03.1998 року. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таке саме положення закріплено у ст. 150 Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно акту Центру обслуговування абонентів № 1 від 24.03.2016 року відповідач [PERSON] не мешкає за адресою [ADDRESS] з серпня 2013 року по теперішній час. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив, право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстрації відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial