Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,97 га, що розташована на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КР №021768, виданого 14.03.2001 на підставі рішення сесії Макариської сільської ради від 23.01.2001 №121. За життя [PERSON] передала позивачу вказаний державний акт та повідомила, що не буде користуватися земельною ділянкою через похилий вік та стан здоровя. Починаючи з березня 2001 року він користується та обробляє зазначену земельну ділянку. 26.07.2002 [PERSON] померла, після її смерті спадкових прав на вищевказану земельну ділянку ніхто не оформляв, тому позивач продовжував володіти земельною ділянкою та державним актом відкрито для третіх осіб. Земельна ділянка використовується за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи інтересів третіх осіб. На сьогоднішній день позивач продовжує добросовісно, відкрито та безперервно володіти вказаними державним актом та земельною ділянкою. Таким чином, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 6,97 га, що розташована на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III-КР №021768, виданого 14.03.2001 на підставі рішення сесії Макариської сільської ради від 23.01.2001 №121. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії III-КР №021768, виданим 14.03.2001 на підставі рішення сесії Макариської сільської Ради народних депутатів від 23.01.2001 №121, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,97 га, розташована на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ОЛ №152069, виданого 27.07.2002 Макариською сільською радою Знамянського району Кіровоградської області, [PERSON] померла 26.07.2002 в с.Макариха Знамянського району Кіровоградської області. Згідно з довідкою Макариської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 12.05.2017 №233, позивач сплачував орендну плату з фізичних осіб за невитребувану частку (пай) площею 6,97 га. Заборгованості по орендній платі не має. З довідки Макариської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 17.05.2017 №234 вбачається, що на підставі рішення сесії Макариської сільської ради від 23.01.2001 №121 [PERSON] видано державний акт на право власності на землю серії III-КР №021768 від 14.03.2001. Після смерті останньої земельна ділянка оброблялася позивачем та сплачувалась орендна плата до бюджету сільської ради за фактичне використання земельної ділянки. Відповідно до довідки Макариської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області від 18.05.2017 №235, [PERSON], яка померла 26.07.2002, згідно запису книг погосподарського обліку за 1977-2002 роки була зареєстрована та проживала в [INFO] з 1912 року і по день смерті. На день смерті разом з померлою проживали: племінниця [PERSON], яка проживає за даною адресою з 1942 року і по теперішній час, та зять (позивач) [PERSON], який проживає за даною адресою з 1971 року і по теперішній час. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.05.2017 №47917746 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася.\~ За нормами\~ст.41 Конституції України, ст.ст.321,\~328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 (п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001. Частиною 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1\~ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3\~ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2\~ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також ч.4\~ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи після смерті [PERSON] спадщина у вигляді земельної ділянки ніким не прийнята, спадкова справа не заводилась, спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, власником земельної ділянки відповідно до державного акту на на право приватної власності на землю значиться померла. Орган місцевого самоврядування в особі Макариської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, на території якої знаходиться земельна ділянка, правом на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді не скористався, натомість не заперечував проти задоволення позову, відтак судом враховується позиція відповідача щодо заявлених вимог. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, позивач добросовісно заволодів чужим майном земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,97 га, що розташована на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області і понад десять років відкрито, безперервно нею володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і за позивачем може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1\~ст.344 ЦК України. Рішення суду, що набрало законної сили, про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1\~ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного,\~

Outcome: approved