Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Страховик) та Відповідачем було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений Полісом № АІ/0571313 (далі -Договір). Забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2109, д.н.з. 18982КН. 05.10.2014 року о 18 год. 05 хв. Відповідач, керуючи вищезазначеним автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Відповідно до постанови Ставищенського районного суду Київської області від 14 листопада 2014 року Відповідача визнано винним в настанні даної ДТП. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. На виконання своїх зобов'язань, після аналізу всіх наданих документів Страховик виплатив страхове відшкодування в порядку регресу страховій компанії ПАТ «СК «ПЗУ Україна», яка виплатила власнику пошкодженого ТЗ Хюндай страхове відшкодування за договором майнового страхування та звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з відповідною вимогою, у розмірі 10226,49 грн. Відповідно до підпункту ґ пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Зокрема цим пунктом передбачено, що Страхувальник зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Проте, Відповідач, про настання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, всупереч вищезазначеній нормі чинного законодавства України, взагалі не повідомив Страхову компанію про вказану ДТП. Отже, з огляду на вищенаведене до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до Відповідача, на суму 10226,49 грн., яка була виплачена як страхове відшкодування в порядку регресу. А тому позивач просить стягнути із відповідача вищевказану суму та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач направив заяву в якій позовні вимоги підтримує просить справу розглядати у відсутність його представника. Відповідач у судове засідання не прибув направив до суду заяву в якій позовні вимоги визнає частково, обґрунтувавши тим що він виплатив 7 тисяч гривень на користь ТОВ страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтвердив квитанцією про сплату. Відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем є підставою для задоволення позову за наявності для того законних підстав. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню частково в сумі 3 226,49 гривень поскільки відповідач на час розгляду справи сплотив 7000 гривень на користь позивача, що підтверджено копією квитанції наданої відповідачем суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, позивач має право вимоги про стягнення із відповідача суми страхового відшкодування, виплаченого ним потерпілому. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява позивача ґрунтується на законі, а тому має бути задоволена. задоволенню частково в сумі 3 226,49 гривень, поскільки відповідач на час розгляду справи сплотив 7000 гривень на користь позивача, що підтверджено копією квитанції наданої відповідачем суду. Понесені позивачем судові витрати в розмірі 1218 гривень підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, згідно ст. 26 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191,1193 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 60, 88, 209, 215, ЦПК України, суд, -

Outcome: partial