Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання депозитного договору та стягнення суми вкладу, який обгрунтовує тим, що 30 вересня 2013 року між відповідачем та позивачем було укладено договір банківського вкладу № 47219-305, відповідно до якого позивачка внесла на депозитний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1000 грн., строк дії депозитного договору з 02.09.2013 року по 02.10.2014 рік. Починаючи з 01.01.2014 року відповідач в односторонньому порядку припинив виконувати умови договору та відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами. 03.02.2014 року позивач звернувся до банку з заявою про розірвання депозитного договору та повернення депозитних коштів. Згідно відповіді банку від 18.02.2014 року відповідач відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами та повертати депозитні кошти із посиланням на незрозумілі кризисні явища в політичному та фінансовому секторі України. Згідно умов договору за період з 30.12.2013 року по 30.03.2014 року підлягають сплаті відсотки у розмірі 47,49 грн. Просить суд винести рішення, яким розірвати договор банківського вкладу № 47219 - 305 від 30.09.2013 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Промекономбанк», стягнути з відповідача на користь позивача грошовий вклад у розмірі 1 000,00 грн., проценти за користування внесків у розмірі 47,49 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Промекономбанк» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.09.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Промекономбанк» укладено договір банківського вкладу № 47219 - 305, відповідно до якого загальний розмір внеску на дату укладання договору складає 1 000 гривен, термін зберігання внеску складає 370 днів, з 30 вересня 2013 року по 05 жовтня 2014 року. (а.с. 8 - 9) Відповідно до п. 3.1.3 вказаного Договору, банк зобовязується щомісяця, починаючи з 30 числа виплачувати вкладнику відсотки, нараховані на поточний залишок внеску у розмірі 19% процентів річних. Згідно п. 3.2.5 договору банківського вкладу у випадку розірвання договору або повернення частини вкладу з ініциативи вкладника до закінчення терміну, визначеного даним договором, вкладник повинен сповістити про це банк шляхом подачі заяви не пізніше ніж за 2 банківських дні до дати отримання коштів, зазначениз в заяві. Відповідно до квитанції № 34280 від 30.09.2013 р., відповідач отримав від позивачки вклад у розмірі 1000,00 грн. на підставі договору № 47219 - 305 від 30.09.2013 року (а.с. 10) 03.02.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про розірвання депозитного договору № 47219 - 305 від 30.09.2013 року (а.с 11) Згідно відповіді банку від 18.02.2014 року відповідач відмовився сплачувати проценти за користування депозитними коштами та повертати депозитні кошти із посиланням на незрозумілі кризисні явища в політичному та фінансовому секторі України. (а.с. 12) Згідно розрахунку за період з 30.12.2013 року по 30.03.2014 року підлягають сплаті відсотки у розмірі 47,49 грн. (а.с. 13) Вклад у розмірі 1 000 грн. Та відсотки у розмірі 47 грн. 49 коп. до теперішнього часу позивачці не повернуто. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.. 1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтєю 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі від сплати судового збору звільняються за подання позовів про відшкодуванню збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог,тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved