Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за користування грошовими коштами , посилаючись на те, що 13 березня 2014 року останній звернувся до нього з проханням продати йому бджолиний мед у борг.Вони узгодили суму і він передав відповідачу 1300 кг меду,а той зобов»язався 22 березня сплатити йому 20800 грн,про що була складена розписка .Однак ні в обумовлений термін ,ні до теперішнього часу гроші не повернуті .Тому він змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу.Також позивач просив стягнути з відповідача відсотки за користування його коштами із розрахунку 18% на рік та судові витрати - судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач позов не визнав і пояснив,що він дійсно взяв у позивача мед ,однак не для себе,а щоб віддати його на реалізацію [PERSON] і коли той повернув би гроші йому ,то тоді і він повернув би гроші [PERSON] Однак [PERSON] його обдурив,забрав мед не тільки [PERSON],але і інших людей , у тому числі і його мед. Розписку він дійсно написав ,але на вимогу [PERSON],який сказав , буде мати справу лише з ним ,а віддавати мед незнайомій йому особі не буде . Тому відповідач вважає,що позивач пред»явив до нього вимоги безпідставно,так як гроші йому повинен був віддати [PERSON] Крім того,відсотки за користування грошима мають складати лише 3%,а не 18%. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін,показання свідка [PERSON], суд приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 1300 кг меду під реалізацію на суму 20800 грн і склав розписку, у якій зобов»язався повернути 20800 грн за мед 22 березня 2014 року. /а.с. 4 /. Належність вказаної розписки саме відповідачу останнім не оспорюється. Зазначені кошти відповідачем не повернуті,про що повідомив позивач та не заперечував відповідач. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, крім того, ст.. 526 ЦК України, чітко встановлено, що зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов, які були передбачені договором, що усно уклали сторони, та підтвердили розпискою, яку склав та підписав [PERSON] Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Як встановлено у судовому засіданні ,13 березня 2014 року [PERSON] мед вагою 1300 кг у 26 бідонах був переданий [PERSON],після чого останній передав [PERSON] власноруч складену розписку . Через нетривалий час [PERSON] повернув [PERSON] пусту тару /26 бідонів/. З огляду на наведене ,факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу меду в зазначеній кількості та по вказаній ціні визнається обома сторонами, як і факт несплати відповідачем коштів за придбаний товар. Посилання відповідача [PERSON] на те,що мед він брав не для себе,а для передачі на реалізацію [PERSON],не можуть бути прийняті до уваги,так як саме він домовлявся з [PERSON] про питання продажу та оплати меду ,а не [PERSON],про що у судовому засіданні повідомили сторони. Тому після отримання відповідачем меду та надання позивачу власноруч складеної розписки про отримання меду [PERSON] мав право розпорядитися придбаним медом на власний розсуд : залишити собі,перепродати,передати на реалізацію іншій особі тощо, однак зобов»язання щодо повернення грошей за придбаний товар мав виконати саме відповідач як сторона договору. Показання свідка [PERSON],як і посилання відповідача щодо скоєння відносно останнього шахрайських дій [PERSON] та бездіяльності правоохоронних органів по виявленню шахрая не мають будь-якого відношення до предмету спору - невиконання стороною договору взятих на себе зобов»язань . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином ,позовні вимоги щодо стягнення грошей за придбаний мед підлягають задоволенню. Що стосується стягнення відсотків за користування коштами,то суд прийшов до наступного. Виходячи з правової природи договору купівлі-продажу та з урахуванням положень ст.ст. 610, 611 ЦК України, продавець (кредитор) у випадку порушення зобов'язання щодо оплати товару покупцем (боржником) вправі вимагати, зокрема, стягнення боргу, сплати неустойки, відшкодування збитків, розірвання договору. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч. 2 ЦК України). Таким чином ,вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 18% річних за порушення зобов»язання не ґрунтуються на законі,так як ні договором,ні законом не передбачено стягнення відсотків у розмірі,який вимагає позивач. Тому у цій частині позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти за прострочення виконання грошового зобов»язання із розрахунку 3% річних. Період затримки повернення боргу з дня настання строку виконання зобов»язання з 23 березня 2014 року по день ухвалення рішення судом 1 рік 26 днів. Тому розрахунок 3 % річних є таким: 20800 х 3 % + 20800 х 3 % : 365 днів х 26 днів = 668 грн 45 коп . Посилання відповідача на те,що у нього відсутні кошти не можуть, бути прийняті судом до уваги,так як ст.625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Крім того,згідно із ст.84,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пов»язані з оплатою судового збору та надання правової допомоги,сплачені позивачем,пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial