Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказував, що з 02 жовтня 2010 року до 13 вересня 2016 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] на утримання якої на користь відповідачки позивач згідно судового наказу Семенівського районного суду Чернігівської області винесеного в серпні 2016 року сплачує аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, незважаючи на розірвання шлюбу до травня 2019 року сторони разом з дитиною проживали у квартирі, в якій було зареєстроване їхнє місце проживання та дитини, а саме в [ADDRESS] . В липні 2019 року відповідачка переїхала проживати та працювати до м. Мена, Чернігівської області, а дитина разом з позивачем залишились проживати в смт. Семенівка за зареєстрованим місцем проживання і з цього часу донька знаходиться на його повному матеріальному утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а отримувані аліменти витрачає на свої потреби. Тому позивач з тих підстав, що донька мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] . Відповідачкою подано відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації від 30 серпня 2019 року, яке на даний час не скасовано і є чинним визначено місце проживання неповнолітньої доньки сторін разом з матір`ю [PERSON] . Проте, незважаючи на вказане розпорядження [PERSON] 10 вересня 2019 року самоправно забрав доньку та повіз у невідомому напрямку. Крім того, на даний час існує судовий наказ Семенівського районного суду Чернігівської області, яким з позивача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки, який є чинним і позивач не звертався до суду в порядку ст. ст. 170-171 ЦПК України із заявою про його скасування. Позивач та його представник адвокат - Кравченко В.В. у судовому засіданні позов підтримали та просять задовольнити. Додатково позивач пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою та стягнення з нього аліментів на утримання дитини вони до травня 2019 року проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Потім колишня дружина в липні 2019 року переїхала на постійне місце проживання до м. Мена, а дитина залишилась проживати з ним. Перед початком навчального року відповідачка забрала дитину, щоб купити одяг до школи, але не привезла дочку до 01 вересня 2019 року, а віддала у школу в м. Мена. Він поїхав відвідати дочку, а вона просилась додому, це було 10 вересня 2019 року і вони разом повернулись до смт. Семенівка. Відповідачка та адвокат Кравченко В.В. у судове засідання не з`явились будучи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За клопотанням адвоката відповідачки розгляд справи по суті двічі відкладався через зайнятість у іншому судовому процесі. При цьому суд вікладаючи розгляд справи узгоджував зі сторонами дату наступного судового засідання, однак адвокат незважаючи на вищевказане подавав заяву про відкладення розгляду справи, що суд розцінює, як намагання сторони позивача затягнути розгляд справи, у зв`язку з чим постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності відповідачки та адвоката та визнав причини неявки не поважними. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Семенівського районного суду Чернігівської області (справа №744/722/16-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання заяви до суду, тобто з 31 серпня 2016 року і до повноліття дитини. З довідок про доходи позивача вбачається, що за період з 01.07.2019 року по 29.02.2020 року загальна сума аліментів сплачених на користь відповідачки становить 21099 (двадцять одну тисячу дев`яносто дев`ять) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку. Малолітня [PERSON] навчається в Семенівській гімназіїї № 2 (а.с. 12-13). Згідно висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 28 жовтня 2019 року проведеного посадовими особами Менської міської ради одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів. За результатами бесіди з дитиною з`ясовано, що з 10.09.2019 року [PERSON] проживає з батьком у м. Семенівка. Отже, з матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] зареєстрована та мешкає разом з позивачем, знаходиться на його повному матеріальному утриманні. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачкою постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини (ч.1 ст.182 СК України). Водночас, ч. ч. 1 - 2 ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є «ефективним». Відтак, позов про припинення стягнення аліментів є належним способом захисту права, а однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким з батьків проживає дитина, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як раніше встановлено судом, [PERSON] мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що позбавляє відповідачку права на отримання аліментів на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача - 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved