Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту та просить суд : - звільнити з-під арешту, накладеного постановами від 17.03.2010 та 04.07.2013 року державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на автомобіль марки: ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - звільнити з-під арешту, накладеного постановами від 19.01.2011 та 20.01.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції на автомобіль марки: ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - припинити розшук, оголошений постановою від 10.10.2011 року відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції на автомобіль марки: ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; - заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь - які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], належного на праві власності [PERSON]; - стягнути з [PERSON] судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що 17 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ODTIAU07100006, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12046,00 доларів США. Також 17 серпня 2006 року [PERSON] уклав з «Приватбанком» договір застави автотранспорту рухомого майна №ODTIAU07100006/А, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу банку автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. 17 березня 2010 року та 04 липня 2013 року державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції видано постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції при примусовому виконанні рішення суду було накладено арешти 19.01.2011 та 20.01.2011 року та 10.10.2011 року оголошено розшук в органах ДАІ на рухоме майно боржника, а саме автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що вищевказаний автомобіль підлягає звільненню з-під арешту, оскільки згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та рішення апеляційного суду Одеської області звернено стягнення на вищевказаний автомобіль на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Ковбасюк І.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені позовних вимог. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Вислухавши в судовому засіданні доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ODTIAU07100006, згідно яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12046,00 доларів США (а.с.6-10). Також 17 серпня 2006 року [PERSON] уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір застави автотранспорту рухомого майна №ODTIAU07100006/A, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу банку автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006,тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.12 - 16). Як встановлено в судовому засіданні 17 березня 2010 року та 04 липня 2013 року державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції видано постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції при примусовому виконанні рішення суду було накладено арешти 19.01.2011 та 20.01.2011 року та 10.10.2011 року оголошено розшук в органах ДАІ на рухоме майно боржника, а саме автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Згідно ст. 572 ЦК України та ст.1 Закону України «Про заставу» встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 17.08.2006 року, тобто раніше ніж було винесено постанови про накладення арешту та оголошення розшуку щодо автомобіля ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави згідно вимог ч. 1 ст. 590 ЦК України та ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення апеляційного суду Одеської області від 27.08.2013 року (а.с.27-29) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODTIAU07100006 від 17.08.2006 року на користь позивача було звернено стягнення на предмет застави, на автомобіль ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, оскільки накладення арешту та оголошення розшуку унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору застави та позбавляє можливості ПАТ КБ «Приват Банк» скористатись своїми правами заставодержатедя, суд вважає, що слід звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 04.07.2013 року другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на автомобіль марки: ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], звільнити з-під арешту, накладеного постановами від 19.01.2011 року та 20.01.2011 року відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Одеської області, на автомобіль марки: ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та припинити розшук, оголошений постановою від 10.10.2011 року відділом державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Одеської області, на автомобіль марки: ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Щодо заявлених позовних вимог позивача про звільнення з-під арешту накладеного постановою від 17.03.2010 року державним виконавцем другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на автомобіль марки: ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2006, тип ТЗ легковий універсал, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] то вони не підлягають задоволенню, оскільки згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 лютого 2013 року даний арешт було знято. Щодо заявлених вимог позивача про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь - які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля ВАЗ, модель: 21112, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий універсал, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], належноґо на праві власності [PERSON], суд вважає їх необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки є передчасні, так як в силу ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто ЦПК України не передбачає звернення до суду за захистом непорушеного права на майбутнє. У разі виникнення у майбутньому між сторонами спору щодо дій, пов'язаних з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля, позивач має право на звернення до суду. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 114, 70 гривень.

Outcome: partial