Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Ленінський районний відділ Державної міграційної служби України в місті Дніпропетровську, у якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, натомість її представники у судовому засіданні, посилаючись на безпідставність заявлених вимог, просили відмовити у задоволенні позову. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, натомість звернулась до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є наймачами квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення № 05 серії Н-09, виданим у грудні 2009 року Ленінською районною у місті Дніпропетровську радою (а.с.5). Згідно з ч.1 ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч.2 ст.71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами позивач є батьком відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.3 ст.10, ч.2 ст.59 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач понад шість місяців не проживає у спірній квартирі та надає на підтвердження даного факту акти від 20.10.2014р. та 15.01.2015р., які складені зі слів сусідів та засвідчені головою КП «ЖЕП № 25» ДМР (а.с.8-9). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], пояснили, що відповідач та позивач перебувають у неприязних стосунках, які унеможливлюють спільне проживання сторін у спірній квартирі. Існування неприязних стосунків між сторонами не заперечувались позивачем у справі та представниками відповідача, а також підтверджується багаторазовими зверненнями сторін до суду з позовами один до одного про вселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визначення порядку користування жилим приміщенням та зміну договору найму. Таким чином, суд не бере до уваги вищевказані акти, як достатні докази відсутності відповідача понад шість місяців без поважних причин у спірній квартирі, оскільки неприязні стосунки, які виникли між сторонами та унеможливлюють їх постійне спільне проживання в ній, є поважною причиною такого не проживання. Окрім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016р. позов [PERSON] до [PERSON], Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визначення порядку користування жилим приміщенням, зміну договору найму, виділено у користування [PERSON] та [PERSON] жилі кімнати з зобов'язанням КП «ЖЕП № 25» укласти із [PERSON] та [PERSON] окремі договори найму житлового приміщення в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач пояснив, що він не бажає укладати окремі договори найму спірної квартири без присутності [PERSON], навіть якщо для цього будуть присутні її уповноважені представники. З огляду на те, що спір між сторонами щодо спірної квартири фактично вирішено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016р. у справі за позовом [PERSON], яке не виконується внаслідок його ж поведінки, беручи до уваги поважність причин не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed