Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 13.07.2001 року в ВДРАЦС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області зареєстрував шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис за № 25. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з відповідним позовом зазначена та обставина, що взаємовідносини в сім'ї не склалися, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та побут. Сторони з початку 2014 року проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільне господарство. Спільна дитина проживає разом з позивачем. За таких обставин позивач вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, в зв'язку з чим просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами викладеними в позовній заяві. Додав, що основною причиною розпаду їх сім'ї стала подружня зрада, яку допустила дружина . Строк на примирення просив не надавати . Заявив, що їх спільна дитина проживатиме разом з ним . Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала у повному обсязі. Проте заперечувала проти доводів позивача, мотивуючи тим, що причиною розірвання шлюбу стали їх різні погляди на сімейне життя . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 13 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб, про що у ВДРАЦС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області було вчинено актовий запис № 25 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 13.07.2001 року ) . Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на момент розгляду спору проживає разом з позивачем по справі. З пояснень сторін встановлено , що причиною звернення позивача до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що за період сумісного проживання через різні характери та погляди на сімейне життя взаємовідносини між сторонами не склалися. В кінцевому результаті сторони починаючи з січня 2014 року припинили спільне проживання та з тих пір не підтримують будь-яких взаємовідносин і не бажають їх відновлювати, на примирення не погоджуються, що дає підстави суду зробити висновок про формальних характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, тому позов слід задовольнити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved