Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] зареєстрована в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який є власністю ВАТ «Турбоатом». Відповідач в гуртожитку фактично не проживає більше ніж 3 роки, кломінальні послуги не сплачує та зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Крім того, відповідач в трудових відносинах з підприємством не перебуває. На теперішній час реєстрація відповідача фактично є фіктивною. Таким чином, оскільки відповідач не мешкає у гуртожитку більш ніж 6 місяців, позивач вважав, що вона втратила право користування житловим приміщенням та підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Представник позивача - Ченцова І.В., яка діє на підставі довіреності від 021.01.2014р. №27-12, в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просила справа розглядати за її відсутності. Належним чином повідомлена відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки [PERSON], повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з'явився. 21.05.2014 року начальник зазначеного відділу подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності їхнього представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що спірною є кімната у гуртожитку ВАТ «Турбоатом» по [ADDRESS], де відповідач зареєстрована з 20.04.1983 рок , але з 19.05.1990 року там не проживає, що підтверджується довідкою ЖКВ ВАТ «Турбоатом» та актом від 27.12.13 року, комунальні послуги не сплачує, зніматись з реєстраційного обліку не бажає. Крім того, відповідачка в трудових відносинах з підприємством не перебуває. Гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності ВАТ «Турбоатом» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1209327 на підставі наказу Фонду державного майна України №16-АТ від 31.01.1996 року. Таким чином, враховуючи що відповідач не мешкає у гуртожитку більше ніж шість місяців, вважає, що він втратив право користування жилим приміщенням та підлягає зняттю з реєстраційного обліку в гуртожитку у примусовому порядку. Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на дану жилу площу. Підстави заселення відповідача до гуртожитку, крім форми А, позивач суду не надав з причин їх відсутності. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Данні про те, що позивач порушив право відповідача на проживання, суду не надані, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права відповідач не виявив. Суд вважає доведеним, що відповідач втратив право на спірну жилу площу, тому що він добровільно її залишив та не проживав понад б місяців без поважних причин. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved