Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна нотаріальна контора, Терешківська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] позивачу. До складу спадкового майна на момент смерті спадкодавця належало нерухоме майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3600 га кадастровий номер 5324083900:00:029:0141, житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS] , та земельна частка (пай) розміром 4,168 умовних кадастрових гектарів. Право власності на майно, зокрема на житловий будинок та земельну ділянку площею 4,3600 га підтверджується свідоцтвами про право власності на спадщину за заповітом від 28.11.2017 року. Право власності на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла оформити після померлої матері, хоча фактично спадщину прийняла як єдиний спадкоємець. Про те, що земельна частка (пай) належить [PERSON] свідчить те, що все спадкове майно після померлої матері було оформлено нею за законом. Оскільки спадкова маса була оформлена [PERSON] , то і інше майно, що залишилося не оформленим після матері також фактично належить їй. Згідно довідки виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району від 15.04.2021 р. [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований і позивач згідно довідки про реєстрацію місця проживання. У квітні 2021 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але після вивчення документів нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що між позивачем як спадкоємцем за заповітом та відповідачем, як спадкоємцем за законом, не досягнуто згоди щодо порядку та черговості прийняття спадщини. Згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців. За умовою ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тож, спадкодавець, виявивши свою волю щодо належного їй майна, заповіла його позивачу без виключень і без умов. Згідно технічного паспорту, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» спадкове майно в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 загальною площею 57,2 м. кв., літньої кухні Б,б, сараю В, сараю в1 погребу в, вбиральні Г, колонки питної № 1, огорожі № 2. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємців за законом можливості вільно розпоряджатися майном. Позивач єдиний спадкоємець за заповітом. Спадкоємці, що мають право на обов`язкову, частку у спадщині відсутні. Позивач проживає і зареєстрований в житловому будинку, що є спадковим майном. За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Відповідачка повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Від представника третьої особи Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1939 року народження. Остання згідно заповіту посвідченого 13.01.2015 року Микільською сільською радою Полтавського району заповіла все належне їй майно своїй доньці [PERSON] , [INFO] , яка фактично прийняла спадщину згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Замулко Л.В. 28.11.2017 року. [INFO] померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт, посвідчений секретарем Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №68, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] позивачу. /т. 1 а.с. 11/ До складу спадкового майна на момент смерті спадкодавця належало нерухоме майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3600 га кадастровий номер 5324083900:00:029:0141, житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS] , та земельна частка (пай) розміром 4,168 умовних кадастрових гектарів. Право власності на майно, зокрема на житловий будинок та земельну ділянку площею 4,3600 га підтверджується свідоцтвами про право власності на спадщину за заповітом від 28.11.2017 року. Право власності на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла оформити після померлої матері, хоча фактично спадщину прийняла як єдиний спадкоємець. Про те, що земельна частка (пай) належить [PERSON] свідчить те, що все спадкове майно після померлої матері було оформлено нею за законом. Оскільки спадкова маса була оформлена [PERSON] , то і інше майно, що залишилося не оформленим після матері також фактично належить їй. Згідно довідки виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 15.04.2021 року [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрований і позивач згідно довідки про реєстрацію місця проживання. У квітні 2021 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але після вивчення документів нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що між позивачем як спадкоємцем за заповітом та відповідачем, як спадкоємцем за законом, не досягнуто згоди щодо порядку та черговості прийняття спадщини. Згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців. За умовою ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тож, спадкодавець, виявивши свою волю щодо належного їй майна, заповіла його позивачу без виключень і без умов. Згідно технічного паспорту, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» спадкове майно в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 загальною площею 57,2 м. кв., літньої кухні Б,б, сараю В, сараю в1 погребу в, вбиральні Г, колонки питної № 1, огорожі № 2. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємців за законом можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Позивач єдиний спадкоємець за заповітом. Спадкоємці, що мають право на обов`язкову, частку у спадщині відсутні. Позивач проживає і зареєстрований в житловому будинку, що є спадковим майном. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved