Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні квартирою, відповідно до позовних вимог якого просив усунути йому перешкоди в користуванні належною 3/4 часткою квартири [ADDRESS], шляхом вселення та зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні належною позивачу 3/4 часткою вищезазначеної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві приватної власності належить 3/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], в реєстрі зареєстрований за №1936. Співвласником 1/4 частини зазначеної квартири є [PERSON] відповідач по справі, який там зареєстрований та фактично проживає. Проте, з моменту набуття права власності позивачем на зазначену частину квартиру, він не може вселитися у належну йому частку квартири. Відповідач [PERSON] жодного разу не відчинив двері. Позивач зазначає, що позбавлений можливості проживати у належній йому частці квартири та користуватися нею. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.39). Відповідач [PERSON] повторно не зявивася, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов до суду не надав, до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.25,35,36,). Згідно Довідки з Сектора реєстрації, відповідач був зареєстрований за адресою: [INFO] з 10.03.1998 року по 27.05.2014 рік та вибув до с. Благовіщенка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с.16). Згідно Довідки Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, [PERSON] на території Благовіщенської сільської ради не зареєстрований (а.с.19). Отже, останнім відомим місцем реєстрації відповідача [PERSON] є: [ADDRESS]. Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, суд вважає за можливим в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України, розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача у м. Енергодар. Крім того, у звязку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача невідоме, [PERSON] сповіщався про час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.38). В порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, тому суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 19.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1936, позивач набув право приватної власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.4-5). Реєстрація права власності здійснена позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.9-10). Співвласником 1/4 частини квартири [ADDRESS] є також відповідач по справі [PERSON], що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9 зворот.). Позивач у зазначеній квартирі не проживає, оскільки не може вселитися до неї через те, що відповідач не відчиняє двері. Згідно з положеннями ст. ст.319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч це і не було повязано з позбавленням права на володіння майном. У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом зазначених норм права, власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Оскільки судом встановлено, що позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення йому перешкод в користуванні належною йому 3/4 часткою квартири [ADDRESS], шляхом вселення - є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Проте, вимога про зобовязання відповідача не чинити перешкоди в користуванні належною позивачу 3/4 часткою вищезазначеної квартири, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Позивач просить суд зобовязати відповідача не чинити перешкоди в користуванні належною йому 3/4 часткою квартири, не конкретизуючи в чому саме це полягає. Крім того, позивачу не може бути відомо, чи чинитиме йому відповідач перешкоди у користуванні квартирою у майбутньому після набрання рішенням суду законної сили, а відтак дана вимога спрямована на майбутній захист прав та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати 9409,60 грн., які складаються з судового збору 1409,60 грн. та витрат на правничу допомогу 8000 грн.. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК україни, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн., в матеріалах справи наявна відповідна квитанція (а.с.1), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача зазначена сума судового збору. Проте, суд вважає щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., необхідно відмовити з наступних підстав. Між позивачем та адвокатом [PERSON], 10.04.2018 року укладений Договір про надання правової допомоги (а.с.11). В матеріалах справи наявний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого орієнтовна сума на правничу допомогу адвоката складає 8000 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Всупереч вимоги даної норми, позивачем не підтверджено відповідними належними доказами витрати на правничу допомогу та не наданий опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, тому у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. необхідно відмовити.

Outcome: partial