Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на свою користь, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до закінчення навчання. Свої вимоги обґрунтував тим, що на даний час він продовжує навчання у ДВНЗ «Кременчуцький Національний Університет ім.М.Остроградського», на 3-му курсі денної комерційної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року. У звязку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги як від матері так і від батька, проте відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій свої повної вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання та розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення сином навчання, просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої 09 вересня 2016 року за №391 та договору про підготовку фахівця, [PERSON] навчається у ДВНЗ «Кременчуцький Національний Університет ім.М.Остроградського», на комерційній основі, форма навчання денна. Навчання закінчує 30 червня 2018 року. На 01 вересня 2016 року загальна вартість освітньої послуги складала 26330,00 грн., плата здійснюється визначеними у договорі платежами помісячно (а.с. 7,9). Проживає [PERSON] у гуртожитку на підставі договору найму житлового приміщення від 29.08.2016 року, за 5 місяців проживання оплата склала 1650 грн. (а.с. 10,11). Відповідно до ч.1\~ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених\~ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Згідно з ч.3\~ст.199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Враховуючи вищевикладене те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у звязку з його навчанням у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також те, що повнолітній [PERSON], якому не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштування, відсутні дані щодо незадовільного стану здоровя відповідача на теперішній час чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина, матеріальне становище сторін, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов'язані з навчанням, проживанням, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, до закінчення ним навчання. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial