Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2013 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №199, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти в кредит в сумі 68 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вищевказаного договору під 72% за кожен календарний день, з кінцевим терміном повернення - 10.06.2013 р. Крім того, 30.09.2013 р. між сторонами було укладено кредитний договір №412, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 35 618 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вищевказаного договору під 72% за кожен календарний день, з кінцевим терміном повернення - 30.09.2014 р. Також 30.09.2013 р., для забезпечення кредитного договору №412 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, згідно якого відповідач передав у забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором кредиту майно, яке належить йому, а саме: телевізор «Самсунг», меблевий гарнітур та кухню. Для забезпечення кредитного договору №199 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна від 19.04.2013 р., а саме - автомобіль марки «Пежо», 2003 року випуску, модель 697 Діамант 2.2Е, тип ТЗ легковий седан -В, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності до п. 2.4 кредитного договору № 199 позичальник брав на себе зобов'язання проводити сплату нарахованих відсотків і погашення частини кредиту, щомісяця на пізніше 10 числа вказаного в графіку платежів (таблиця 1), а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1 вище вказаного договору. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договорам, станом на 18.03.2014 р. загальна заборгованість по кредитному договору №199 становить 14 795,65 грн. та загальна сума заборгованості по кредитному договору №412 становить 30 437,80 грн., що є предметом позовних вимог. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 452,33 грн., які були сплачені ним при подачі позову до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленим у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2013 р. між КС «Мікрокредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №199, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти в кредит в сумі 68 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вищевказаного договору під 72% за кожен календарний день, з кінцевим терміном повернення - 10.06.2013 р. Крім того, 30.09.2013 р. між сторонами було укладено кредитний договір №412, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 35 618 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов вищевказаного договору під 72% за кожен календарний день, з кінцевим терміном повернення - 30.09.2014 р. Також 30.09.2013 р., для забезпечення кредитного договору №412 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, згідно якого відповідач передав у забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором кредиту майно, яке належить йому, а саме: телевізор «Самсунг», меблевий гарнітур та кухню. Для забезпечення кредитного договору №199 між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна від 19.04.2013 р., а саме - автомобіль марки «Пежо», 2003 року випуску, модель 697 Діамант 2.2Е, тип ТЗ легковий седан -В, колір синій, реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності до п. 2.4 кредитного договору № 199 позичальник брав на себе зобов'язання проводити сплату нарахованих відсотків і погашення частини кредиту, щомісяця на пізніше 10 числа вказаного в графіку платежів (таблиця 1), а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1 вище вказаного договору. Як з'ясовано судом, у відповідності до п. 2.1. кредитного договору № 199 та кредитного договору № 412 кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частин кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредити більш як на 10 %; або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань, згідно п.3.5. кредитною договору № 61 та кредитного договору № 204 кредитодавець - позивач по справі має право стягувати із позичальника - відповідача пеню в розмірі 1% від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожний день прострочення зобов'язання. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з'ясовано судом, на адресу відповідача позивачем було направлено попередження про усунення порушення від 06.08.2013 р., у якому відповідачу пропонувалося усунути порушення по кредитному договору №199 від 10.12.2012 р. та здійснити проплату заборгованості впродовж 30 календарних днів з моменту отримання попередження про усунення порушення та попереджено, що у разі невиконання вимог, позивач буде змушений звертатись до суду із позовом про звернення стягнення за кредитним договором на предмет застави, що останнім було проігноровано. Станом на 18.03.2014 р. загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем - КС «Мікрокредит» по кредитному договору № 199 від 10.12.2012 р. становить 14 795,65 грн., з яких: - основна сума боргу - 1 999,99 грн. - проценти за користування кредитом - 666,74 грн., - пеня - 12 128,92 грн. Також станом на 18.03.2014 р. загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем - КС «Мікрокредит» по кредитному договору № 412 від 30.09.2013 р. становить 30 437,80 грн., з яких: - основна сума боргу - 20 090,86 грн. - проценти за користування кредитом - 6 261,74 грн., - пеня - 4 085,20 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відносно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь КС «Мікрокредит» пені по кредитному договору №199 від 10.12.2012 р. в розмірі 12 128,92 грн., суд вважає, що має бути задоволено частково враховуючи складну обстановку на території України, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені (неустойки) має бути зменшений і має становити 2 000 грн. На підставі вищевикладеного, у зв'язку із неналежним невиконанням відповідачем умов кредитних договорів, суд вважає, що позовні вимоги в частині дострокового розірвання договору № 199 від 10.12.2012 р., договору №412 від 30.09.2013 р. та стягнення із відповідача заборгованості за кредитними договорами частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial