Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, просив про стягнення з відповідача на його користь 128 630.99 грн. за проведення необхідних ремонтних робіт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, 528 грн. за користування послугами евакуатора; 2 600 грн. відшкодування вартості оцінки пошкодженого колісного ТЗ, а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 27.10.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено транспортний засіб марки «Сітроен Берлінго» д.н. [NUMBER], що на праві власності належить ПАТ «МЕТАЛУРГМАШ» та яким керував водій [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10.01.2017 року відповідача у справі [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Внаслідок зіткнення автомобіль «Сітроен Берлінго» отримав істотні механічні пошкодження та потребував значного відновлювального ремонту. Згідно автотоварознавчого дослідження з оцінки автотранспорту, проведеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» було визначено вартість проведення необхідного ремонту автомобіля, що належить позивачу, включаючи вартість робіт, фарбування та запасних частин, яка складає 120 511.25 грн. Вартість витрат на проведення дослідження складає 2600 грн. Крім того, автомобіль позивача під час ДТП зазнав механічних пошкоджень, які призвели до неможливості самостійного пересування, а тому за послуги евакуатора було сплачено 528 грн. Згідно з актом виконаних робіт від 30.01.2017 року та нарядом - замовленням від 30.01.2017 року вартість проведеного ремонту склала 128 630.99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №199 від 02.12.2016 року. Таким чином позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 131 758.99 грн. У судовому засіданні представник позивача вищезазначені позовні вимоги підтримав і просив про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. 27.10.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено транспортний засіб марки «Сітроен Берлінго» д.н. [NUMBER], що на праві власності належить позивачу у справі ПАТ «МЕТАЛУРГМАШ» та яким керував водій [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10.01.2017 року відповідача у справі [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Внаслідок зіткнення автомобіль «Сітроен Берлінго» отримав істотні механічні пошкодження та потребував значного відновлювального ремонту. Згідно автотоварознавчого дослідження з оцінки автотранспорту, проведеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» було визначено вартість проведення необхідного ремонту автомобіля, що належить позивачу, включаючи вартість робіт, фарбування та запасних частин, яка складає 120 511.25 грн. Вартість витрат на проведення дослідження складає 2600 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт №860-2016. Крім того, автомобіль позивача під час ДТП зазнав механічних пошкоджень, які призвели до неможливості самостійного пересування, а тому за послуги евакуатора було сплачено 528 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №ЄС - 11-0401 від 09.11.2016 року. Згідно з актом виконаних робіт від 30.01.2017 року та нарядом - замовленням від 30.01.2017 року сплата вартості проведеного ремонту транспортного засобу склала 128 630.99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №199 від 02.12.2016 року. З урахуванням приписів ст.ст. 11, 22,599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов»язане з виконанням цими особами обов»язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов»язання. Воно виникає з факту завдання шкоди і припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. За правилами ст.ст. 1167, 1187-1188 ЦК України, якщо деліктне зобов»язання виникло із факту нанесення шкоди внаслідок ДТП, кредиторами можуть бути особи чиїх законних прав це стосується. Зазначені особи, як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування шкоди, завданої нанесеними збитками. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20.01.2016 року у справі 6-2808ц15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред»явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В судовому засіданні було встановлено, що ні відповідачем ні будь-якою іншою особою шкода, завдана внаслідок ДТП відшкодована не була. Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, докази надані позивачами не обґрунтовані ними та не доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки представником позивача було надано належні докази на підтвердження таких вимог позову. Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про своєчасне відшкодування шкоди позивачу, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Представником позивача в судовому засіданні суду було надано докази отримання та оплати правової допомоги, якими позивач скористався в цілях надання такої допомоги з приводу відшкодування матеріальної шкоди. Такими доказами є: договір про надання юридично-консультаційних послуг №29/03/17-ч від 29.03.2017 року з зазначенням повного обсягу послуг, які надаються адвокатським об»єднанням та платіжним дорученням від 04.04.2017 року про оплату таких послуг в розмірі 12 160.00 грн. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved