Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Знам'янський районний сектор державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Мотивував свої вимоги тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказав, що даний житловий будинок ним було придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 08.10.2013 року, за реєстровим №1026. Однак в зазначеному будинку по теперішній час значиться зареєстрованим [PERSON], який близько двох років за місцем реєстрації не проживає. Теперішнє місцезнаходження [PERSON] йому невідомо. Таким чином, останній втратив право на користування житловим приміщенням. Також зазначив, що реєстрація відповідача, перешкоджає його вільному володінню та розпорядженню своїм майном. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав. Просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.02.2014 року розгляд справи проводиться заочно. Третя особа: Знам'янський районний сектор державної міграційної служби України в Кіровоградській області, подала до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON], просить справу розглядати за відсутності свого представника. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 08.10.2013 року позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. Згідно даних домової книги відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 і 2 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], а тому має право на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку позивача, але не проживає близько двох років. Тому вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звертатися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Що стосується вимоги про зняття з реєстрації відповідача, то вона задоволенню не підлягає, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Тобто, рішення суду є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання і додаткового підтвердження рішенням суду цієї обставини не потребує. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст.64, 71, 72, 156 ч.4, ЖК України та

Outcome: partial