Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.08.2017 р. близько 18-ї години 00 хв. по вул. Новий Базар у м. Полтаві (від вул. Шевченка у напрямку вул. [PERSON]) на позивача здійснив наїзд легковий автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача, внаслідок чого остання втратила свідомість та через деякий час була доставлена каретою швидкої допомоги до травмпункту 1 міської клінічної лікарні Полтави. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської ОДА [PERSON] № 1417 від 20.11.2017 р. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. З 01.08.2017 р. позивач проходила амбулаторне лікування, а 04.08.2017 р. через раптове погіршення стану здоровя була госпіталізована до 1 МКЛ Полтави. В період часу з 04.08.2017 р. по 07.08.2017 р. включно [PERSON] проходила стаціонарне лікування в 1 МКЛ Полтави. Надалі була виписана з лікарні та продовжувала лікуватися амбулаторно за місцем проживання. 04.10.2017 р. СВ Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017170040004374 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №536 від 06.11.2017 р. в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.9. ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням даної пригоди. Постановою ст.слідчого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області [PERSON] від 21.11.2017 р. кримінальне провадження було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Листом від 11.01.2018 р. за вих. № 17-05/417 у відповідь на заяву позивача про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» погодилася відшкодувати [PERSON] шкоду повязану з лікуванням у розмірі документально підтверджених витрат на суму 3622,06 грн., а також шкоду, повязану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 412,90 грн. Крім цього, на підставі заяви позивача та ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком було розраховано розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю) у сумі 201,75 грн. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вважає, що суми, яка підлягає сплаті страховиком на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 201,75 грн. недостатньо для повного відшкодування завданої їй моральної шкоди, а тому відповідач на підставі ст. ст. 1167, 1194 ЦК України має сплатити їй різницю між фактичним розміром такої шкоди, яку вона оцінює в 50 201,75 грн. і страховою виплатою, а саме 50 000,00 грн. \~ \~ \~ \~Обгрунтовуючи такий розмір моральної шкоди позивач виходить з принципів розумності та справедливості, обставин завдання шкоди, наслідків ДТП для її здоровя, повязаних із цим душевних переживань та подальшої поведінки відповідача. \~ \~ \~ \~Так, перебуваючи в багатолюдному місці (ринок), грубо порушуючи правила дорожнього руху відповідач не пересвідчився в безпеці руху заднім ходом та здійснив на позивача наїзд, внаслідок чого вона впала та втратила свідомість. Чотири дні позивач перебувала на стаціонарному лікуванні та була змушена переживати всі ті незручності, які повязані з перебуванням у лікарні: огляди лікарів, медичні дослідження, прийом лікарських препаратів та інше. Окремий стрес у позивача викликав сам факт перебування в палаті травматологічного відділення, адже вона була вимушена постійно спостерігати за стражданнями інших, зокрема, літніх людей, з більш тяжкими травмами. Саме через ці обставини на пятий день перебування в лікарні [PERSON] попросила виписати її з лікарні та направити для подальшого амбулаторного лікування за місцем проживання. Надалі [PERSON] була змушена відриватися від звичайних занять та відвідувати прийоми лікарів, що підтверджується записами в моїй медичній картці амбулаторного хворого. На фоні отриманої травми, зокрема, струсу головного мозку, а також внаслідок перенесених у звязку з цим душевних хвилювань, у позивача погіршився зір та виникли проблеми з серцево-судинною системою. Через це, крім невропатолога та терапевта, позивач проходила лікування в окуліста та кардіолога, хоча раніше ніколи не мала проблем в цій сфері та не перебувала на обліку у відповідних спеціалістів. У позивача є всі підстави вважати, що отримана нею закрита черепно-мозкова травма в подальшому може викликати додаткові ускладнення стану здоровя. При цьому, за весь час з моменту ДТП відповідач жодного разу не поцікавився станом здоровя позивача, не запропонував допомоги. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав що мінімальною сумою стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди може бути 15\~000 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі вказав що мінімальною сумою стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди може бути 5\~000 грн. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає що позов підлягає до часткового задоволення Так, судом встановлено, що 01.08.2017 р. близько 18-ї години 00 хв. по вул. Новий Базар у м. Полтаві (від вул. Шевченка у напрямку вул. [PERSON]) на позивача здійснив наїзд легковий автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача, внаслідок чого остання втратила свідомість та через деякий час була доставлена каретою швидкої допомоги до травмпункту 1 міської клінічної лікарні Полтави. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської ОДА [PERSON] № 1417 від 20.11.2017 р. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. З 01.08.2017 р. позивач проходила амбулаторне лікування, а 04.08.2017 р. через раптове погіршення стану здоровя була госпіталізована до 1 МКЛ Полтави. В період часу з 04.08.2017 р. по 07.08.2017 р. включно [PERSON] проходила стаціонарне лікування в 1 МКЛ Полтави. Надалі була виписана з лікарні та продовжувала лікуватися амбулаторно за місцем проживання. 04.10.2017 р. СВ Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017170040004374 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №536 від 06.11.2017 р. в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.9. ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням даної пригоди. Постановою ст.слідчого Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області [PERSON] від 21.11.2017 р. кримінальне провадження було закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Октябрського районного суду м.Полтава від 20.09.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП за наїзд на пішохода [PERSON] та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Листом від 11.01.2018 р. за вих. № 17-05/417 у відповідь на заяву позивача про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» погодилася відшкодувати [PERSON] шкоду повязану з лікуванням у розмірі документально підтверджених витрат на суму 3622,06 грн., а також шкоду, повязану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 412,90 грн. Крім цього, на підставі заяви позивача та ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком було розраховано розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю) у сумі 201,75 грн. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Сума яка підлягає сплаті страховиком на підставі ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 201,75 грн. недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу моральної шкоди. На думку позивача відповідач на підставі ст. ст. 1167, 1194 ЦК України має сплатити їй різницю між фактичним розміром такої шкоди, яку вона оцінює в 50 201,75 грн. і страховою виплатою, а саме 50 000,00 грн. Однак суд вважає достатнім розмір моральної шкоди завданої позивачу враховуючи обставини завдання шкоди, наслідків ДТП для її здоровя, повязаних із цим душевних переживань та подальшої поведінки відповідача. Так, перебуваючи в багатолюдному місці (ринок), грубо порушуючи правила дорожнього руху відповідач не пересвідчився в безпеці руху заднім ходом та здійснив на позивача наїзд, внаслідок чого вона впала та втратила свідомість. Чотири дні позивач перебувала на стаціонарному лікуванні та була змушена переживати всі ті незручності, які повязані з перебуванням у лікарні: огляди лікарів, медичні дослідження, прийом лікарських препаратів та інше. Окремий стрес у позивача викликав сам факт перебування в палаті травматологічного відділення. \~ \~ \~ \~Надалі [PERSON] була змушена відриватися від звичайних занять та відвідувати прийоми лікарів, що підтверджується записами в медичній картці амбулаторного хворого. На фоні отриманої травми, зокрема, струсу головного мозку, а також внаслідок перенесених у звязку з цим душевних хвилювань, у позивача погіршився зір та виникли проблеми з серцево-судинною системою. При цьому, за весь час з моменту ДТП відповідач жодного разу не поцікавився станом здоровя позивача, не запропонував допомоги. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.22 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. п. 4,5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб…». Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно ч. 1, 2ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, то має відповідати за шкоду заподіяну ним. Відповідно до Постанови № 4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного судуУкраїни « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на викладене завдану моральну шкоду позивачу суд вважає такою, що підлягає до задоволення в розмірі 15 000,00 грн, згідно з заявою, поданою представником позивача. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України

Outcome: partial