Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості покликаючись на те, що 18.09.2006 року та 18.12.2007 року між НУ «Львівська політехніка» та [PERSON] було укладено угоди №12-06 та №4-07 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти в сумі 3000,00 грн. на навчальний рік та 12000,00 грн. на весь термін навчання. Наданий державний цільовий пільговий кредит, яким відповідач користувався, свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов'язань. Однак наказом Ректора Університету від 12.2013 року № 1121-4-03 відповідача було відраховано, оскільки остання не приступала до занять після завершення терміну відпустки по догляду за дитиною до трьох років. Вказує на те, що відповідач припинила навчання, а станом на сьогодні не повернула отриманий цільовий пільговий кредит в розмірі 6737,65 грн. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача 6000,00 грн. основної суми кредиту, 600,07 грн.- пені, 137,58 грн. - 3% річних за користування кредитом, та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити, разом із тим, просить розгляд справи проводити у його відсутності; проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст.169 , 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 18.09.2006 року та 18.12.2007 року Національний університет «Львівська політехніка» та [PERSON] уклали угоди №12-06 та №4-07 відповідно, про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Відповідно до п.1 Угоди №12-06 і №4-07 та Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916, Університет надав, а відповідач отримав цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти в Національному університеті «Львівська політехніка» за освітньо - кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та напрямком підготовки «мистецтво» за денною формою навчання. Розмір наданого Університетом цільового кредиту становить 3 000,00 грн. на навчальний рік та 12 000,00 грн. на весь термін навчання. В подальшому відповідач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Всі підтверджуючі документи із зазначенням нового прізвища відповідач подала у відділ кадрів Університету. Однак, як вбачається із наказу Ректора Університету від 12.04.2013 року № 1121-4-03 [PERSON] було відраховано, оскільки остання не приступила до занять після завершення терміну відпустки по догляду за дитиною до трьох років. Підпунктом 3.3., розділу 3 «Обов'язки Одержувача кредиту» Угоди встановлений обов'язок відповідача повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та сплатити три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12 (дванадцятого) місяця, а разі відрахування одержувача кредиту із Навчальног закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно п. 4 Угоди, навчальний заклад має право стягнути в судовому порядку кредит та відсотки за користування ним з Одержувача кредиту у разі ухилення від повернення кредиту. В судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача становить 6000,00 грн. основної суми кредиту, 600,00 грн. пені та 137,58 грн. 3% річних за користування кредитом. Відповідно до ст 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved