Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу та процентів, посилаючись на те, що 25 вересня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого він передав у власність відповідачки грошові кошти в сумі 237000 грн., а [PERSON] отримала їх та зобовязувалась повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів, що й підтвердила розпискою написаною нею власноручно. Згідно умов вищезазначеного договору позики остаточним терміном повернення коштів за даним договором вказано термін до 25 жовтня 2013 року. 24 грудня 2014 року між між сторонами по справі було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] передав у власність відповідачки грошові кошти в сумі 186000 грн., а відповідачка отримала їх та зобовязувалась повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів, що й підтвердила розпискою написаною нею власноручно. Згідно умов вищезазначеного договору позики остаточним терміном повернення коштів за даним договором вказано термін до 24 лютого 2015 року. Позивач неодноразово в усній формі звертався до відповідачки з проханням повернути йому борг, проте відповідачка лише обіцяє повернути взяті в борг кошти, але по теперішній час гроші так і не повернула. Загальна сума боргу яку позивачка повинна повернути позивачу становить 423000 грн. Договорами позики розмір процентів не встановлено, а тому позивач має право на стягнення з відповідачки процентів за користування коштами в силу норми ст. 1048 ЦК України. Облікова ставка НБУ з 23.09.2015 року становить 22 % річних, а тому розмір процентів належних позивачу складає: 131560 грн. = (237000 сума боргу х 22 % облікова ставка НБУ:100:12 місяців) х 24 місяці прострочки + (186000 сума боргу х 22 % облікова ставка НБУ:100:12 місяців) х 8 місяців прострочки) = сума боргу з врахуванням відсотків станом на 2015 року складає: 554560 грн. (423000 грн. загальна сума боргу +131560 грн. сума процентів). В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, уточнені позовні підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, письмових заперечень на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписки, відповідно до яких [PERSON] отримала у [PERSON] позику в сумі 237000 грн. 25.09.2013 року з кінцевим терміном повернення 25.10.2013 року (а.с.7) та 186000 грн. 24.12.2014 року з кінцевим терміном повернення 24.02.2015 року (а.с.8). Проте дані зобов'язання не були виконані, та відповідач відмовляється повертати позику в добровільному порядку. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Облікова ставка НБУ з 23.09.2015 року становить 22 % річних, а тому розмір процентів належних позивачу складає: 131560 грн. в силу норми ст. 1048 ЦК України, відповідно до наданого позивачем розрахунку. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача борг в сумі 423000 грн., відсотки в сумі 131560 грн., а також судові витрати в сумі 6090 грн.

Outcome: approved