Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, пені, штрафу, 3% річних, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2013 між ним та Відповідачем був укладений договір купівлі-продажу товару у розстрочку (Договір) на суму 12000 грн. За Договором він продав Відповідачу товар - автокару з розстрочкою платежу на 30 днів за ціною 18000 грн. Згідно договору внесено готівкою при отриманні товару 6000 грн. Залишилось до сплати 12000 грн. Відповідач зобов'язувався сплатити до 12 години 11.11.2013 року, у тому числі наступними платежами: 2000 грн. до сплати - до 12 години 15 жовтня 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 21 жовтня 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 28 жовтня 2013, 2500 грн. - до 12 години 4 листопада 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 11 листопада 2013 року. Вказує, що за несвоєчасне внесення чергових платежів Відповідач зобов'язувався згідно договору сплатити пеню у розмірі 1 (один) % від простроченої суми за кожен день затримки. Отже він виконав зобов'язання за договором належним чином, що підтверджується договором від 14.10.2013 та розпискою Відповідача від 26.11.2013 року. В свою чергу Відповідач порушив умови договору та не здійснив жодного платежу відповідно до строків розстрочення платежів згідно договору. Станом на 27.01.2014 року Відповідач не розрахувався, основний борг складає 12000 грн. Розпискою від 27.11.2013 року Відповідач визнав, що порушив умови договору і добровільно зобов'язувався сплатити штраф 500 грн., проте не сплатив. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов договору, розписки Відповідача від 27.10.2013 та ст. 549-550 ЦК України Позивач має право стягнути з Відповідача пеню в розмірі 11790 грн. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата (передання)неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Згідно 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому просить суд стягнути з відповідача на його користь 24384,32 грн. та судові витрати по справі. 12.03.2014 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, а саме вказує, що оскільки з моменту подачі позовної заяви до суду минуло 35 днів, розмір заборгованості збільшився і станом на 13.03.2014 становить 28935,44 грн., з яких: 12000,00 грн. - основного боргу, 16305,00 - пені, 130,44 грн. - 3% річних, 500,00 грн. - штраф. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь 28935,44 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, оскільки перед початком судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Статтею 1046 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, 14.10.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу товару у розстрочку на суму 12000,00 грн., відповідно до даного договору позивач продав відповідачу товар - автокару з розстрочкою платежу на 30 днів за ціною 18000,00 грн. Перший внесок у сумі 6000,00 грн. відповідач сплатив позивачу одразу. Іншу частину суми в розмірі 12000,00 грн., відповідач зобов'язався погашати до 12 годин 11.11.2013 року, наступним платежами: 2000 грн. до сплати - до 12 години 15 жовтня 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 21 жовтня 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 28 жовтня 2013, 2500 грн. - до 12 години 4 листопада 2013 року, 2500 грн. - до 12 години 11 листопада 2013 року, про що було складено відповідачем відповідну розписку. Судом встановлено, що термін повернення грошей за розпискою сплинув, однак відповідач, так і не сплатив залишок боргу, який станом на 13.03.2014 складається із: 12000 грн. 00 коп. - основного боргу, 16305 грн. 00 коп. - пені, 130 грн. 44 коп. - 3% річних. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 500,00 грн., то в цій частині дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки це не передбачено договором. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для частково задоволення даного позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу в розмірі 28679 грн. 44 коп., яка що складається з: 12000,00 грн. основного боргу, 16305,00 - пені, 130,44 грн. - 3% річних та сплаченої суми судового збору в розмірі 244 грн. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 550, 610-612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: partial