Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, по якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 56642,17 гривні, 750 гривень витрат на експертизу, 450 гривень на транспортування; витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання позивач повідомлявся належним чином, згідно поданої заяви представник позивача просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Subaru Legacy, державний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію автотранспортного засобу від 12.06.2014 року. 10 лютого 2016 року о 22 годині 20 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Лексус» державний номер [NUMBER], по вулиці Успенській, 117, не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, у результаті чого, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Субару», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2016 року справа № 522/3452/16-п відповідача було визнано виним у вчиненні ДТП. У результаті ДТП автомобіль, що належить позивачу отримав механічні пошкодження, що підтверджується Звітом № 33-02/15 від 22 лютого 2016 року виконаного СТО [PERSON]. Згідно копії рахунку-фактури № 135 від 23.09.2016 року, акту виконаних робіт № 143 від 06.12.2016 року, квитанції від 23.09.2016 року та квитанції від 06.12.2016 року вартість ремонту становить 99288,00 гривень. «Національною страховою компанією «ОРАНТА» було сплачено частину коштів позивачу в розмірі 25 366,88 гривень за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до мирової угоди, визнаної ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2017 року, частину страхового відшкодування в розмірі 17 278,95 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 95 копійок, Страховик зобов'язаний сплатити позивачу протягом 20 робочих днів після дня визнання мирової угоди. Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Оскільки, загальна вартість ремонту становить 99 288,00 гривень, а страховою компанією було виплачено позивачу 42 645,83 гривень, то відповідач повинен сплатити на користь позивача різницю між страховим відшкодуванням та вартістю ремонту, а саме: 99 288,00 - 42 645,83= 56 642,17 гривень. Стаття 1166 Цивільного кодексу твизначає, що шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналізуючи матеріали справи в сукупності, суд вбачає причинний зв'язок між порушенням відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля. З огляду на викладене суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON], різниці між вартістю матеріальних збитків відповідно до висновку звіту №1002-06016 та суми виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] (99 288,00 гривень - 42 645,83 гривень) суму матеріальної шкоди у розмірі 56 642,17 гривень. В результаті вчинення відповідачем ДТП, позивача вимушений був понести витрати на транспортування автомобіля на суму 450 гривень, що підтверджується копією акту виконання робіт від 12.02.2016 року, а також витрати на оплату експертного дослідження, що підтверджуються копією рахунку № 33-02/16 від 11.02.2016 року, в розмірі 750 гривень. Отже, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані збитки, які складаються з вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 56 642,17 грн., витрат на здійснення експертного дослідження у розмірі 450 гривень та вартості послуг транспортування автомобіля позивача у розмірі 450 грн., які підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п.48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.14 р., витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 24.05.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], згідно якого адвокат зобов'язується здійснити представництво інтересів клієнта в Приморському районному суді м. Одесі в цивільній справі за позовом [PERSON] до клієнта про стягнення матеріальної шкоди. За що клієнт сплатив адвокатові гонорар у сумі 6000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеного чи відхиленої частини вимог. Таким чином судові витрати в розмірі 1005,00 гривень повинні бути стягнути з відповідача згідно пропорційно задоволеному розміру позовних вимог. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Outcome: approved