Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 5165,00 грн заподіяні державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок пошкодження дерев до ступеня припинення росту, які зарахувати на наступний рахунок: УК у Чернігівському районі /с. Киселівка/ 24062100, р/р 33119331700540, МФО 853592, код ЄДРПОУ 38053813. Також просить стягнути з відповідача на свою користь 1600,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що вході проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області, встановлено факт знесення 23 плодових дерев та 1 куща бузини по [ADDRESS] Чернігівського району Чернігівської області. Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області матеріали перевірки було направлено до відділу поліції для встновлення осіб порушників. В ході перевірки поліцією встановлено, що незаконну вирубку дерев здійснив [PERSON], який визнав факт порубки ним дерев. Сума шкоди становить 5165,00 грн, яка була виконана згідно постанови КМУ від 08.07.1999 року за № 559. 05.11.2015 року відповідачу було направлено листа, який він отримав 26.11.2016 року, про можливість добровільної сплати шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Оскільки відповідачем в добровільному порядку сума збитків в розмірі 5165,00 грн не відшкодована, тому згідно ст.68,69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» ст. 10 ЗУ «Про рослинний світ», ст. 69 ЛК України, ст. 1166 ЦК України, сума збитків підлягає примусовому стягненню. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовні заяві. Також зазначила, що відносно відповідача протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки він будучі належним чином повідомлений, не з'являвся до інспекції, в зв'язку з чим останнього не було притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що дерева він не рубав, з цього приводу його опитував дільничний, і він йому пояснював, що сусід [PERSON] попросив його прибрати з вулиці гілки для змоги проїзду, що він і зробив. Хто порубував дерева, йому не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], зазначив, що в с. Кобилянка має земельну ділянку і у 2015 році вирішив почати будівництво. До ділянки є одна дорога, яка проходить по [ADDRESS], та безперешкодний проїзд по ній був не можливий із-за гілок, які росли біля даного господарства, в зв'язку з чим він неодноразово просив мешканку [ADDRESS] спиляти гілля. Згодом гілля було спиляне, але його з дороги ніхто не прибирав, в зв'язку з чим він знову звертався до мешканки [ADDRESS] його прибрати. Оскільки гілля ніхто не прибрав, він попросив [PERSON]прибрати гілля, що останній і зробив. Хто порубував те гілля йому не відомо. Заслухавши сторони, покази свідка, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно акту № 105-06 від 25.09.2015 року /а.с.4/, що за заявою [PERSON] стосовно знесення зелених насаджень, встановлено, що в [ADDRESS], здійснено обрізку 15 дерев горіха, знесені 23 плодових дерева та 1 кущ бузини. В заяві булу вказано, що вирубку здійснив мешканець буд [ADDRESS] Останній свою причетність заперечив та надавати пояснення відмовився. 29.09.2015 року Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області направлено копії матеріалів перевірки за вказаним фактом та розрахунок збитків до Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області для встановлення дійсних осіб порушників /а.с.6/. Згідно письмових пояснень відповідача від 06.10.2015 року, слідує, що він проживає [ADDRESS], дійсно розчищав дорогу за будинком № 44 на прохання сусіда, оскільки не можливо було проїхати /а.с.8/. З листа Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 09.10.2015 року за № 15671 /а.с.7/, слідує, що матеріали повернуті за належністю до інспекції для притягнення винних осіб. Під час проведення перевірки було встановлено, що в с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області біля будинку [ADDRESS] проводив вирубку зелених насаджень гр. [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] Даний факт підтвердили сусіди. 05.11.2015 року позивачем було направлено лист відповідачу з доданим розрахунком щодо добровільного відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 5165,00 грн, який останній отримав 26.11.2015 року. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статтями 105, 107 Лісового кодексу України передбачена відповідальність за порушення лісового законодавства, яка покладається на осіб, винних у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено в судовому засіданні, відносно відповідача протокол про адміністративне правопорушення не складався, до адміністративної відповідальності останній по факту вирубуванню дерев не притягувався. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, обов'язок доведення обставин, на які вказує позивач як на підставу своїх вимог, покладається процесуальною нормою саме на нього, чого не було зроблено. Зважаючи на те, що відповідач позов не визнав, врахувавши той факт, що належними доказами його вина не доведена, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed