Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому зазначила, що 13 листопада 2012 року вона уклала з відповідачкою договір позики в усній формі. Згідно умов цього договору вона позичила [PERSON] 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень строком до 13 червня 2013 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідачка видала їй розписку. У встановлений договором строк [PERSON] борг їй не повернула. На її неодноразові вимоги повернути їй суму боргу відповідачка відповіла відмовою мотивуючи тим, що грошей у неї зараз нема. Просить, стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 24 000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір в сумі 240 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Позивач в судовому засідання, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодилась, даних грошей по розписку вона не отримувала, але саму розписку писала під диктовку позивачки, так як вони домовлялись, що вона у позивача купить житловий будинок, але цього не сталось, але розписка вже була написана. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював з сином позивачки, в 2012 році в листопаді мати друга [PERSON] сказала відвезти її на Залізничний вокзал з м.Мелітополя , вона пояснила що їде в с. Павлівка давати в борг, бачив пакунок грошей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, [PERSON] її мати, розписку вона дійсно писала, але це було перед новим роком, розписка це гроші за будинок, який збирались купити але ми його не купили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, [PERSON] та [PERSON] домовлялись про купівлю будинку, [PERSON] писала розписку, але гроші не змогла віддати за будинок. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, яка не визнала позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки [PERSON] отримала гроші в сумі 24 000 гривень від [PERSON] (а.с.3). Факт отримання грошей в сумі 24 000 гривень підтверджується письмовою розпискою відповідачки від 13.11.2012 року. У відповідності до вимог ч. 1 cт. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст..1047 ЦК України - Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку такий договір укладено в простій письмовій формі, що відповідає закону. Відповідно до ст.. 1051 ЦК України - Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідач в суді такий договір позики не оспорила, пояснення свідків, що гроші не були передані відповідачу в даному випадку не є належним доказом, розписка про отримання нею (відповідачем) грошей є допустимим та належним доказом.

Outcome: approved