Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, 11.07.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності умов якого позикодавець надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 65000 гривень з кінцевим терміном повернення 01.08.2016 року, про що між сторонами було укладено письмовий договір. Сторони також погодили, що у разі не повернення коштів до 01.08.2016 року відповідач зобов'язується сплатити за кожен день прострочення 3% від суми боргу. На підтвердження умов договору та факту передачі грошових коштів у розмірі 65000 гривень було складено розписку. Проте, [PERSON] у визначений термін свої зобов'язання за договором не виконав. Окрім того, позивач вказував на те, що оскільки сторонами не було погоджено розміру відсотків за договором позики - то у даному випадку підлягають застосуванню положення ч.1 ст.1048 ЦК України, на підставі яких ним було визначено розмір відсотків за договором за період з 12.07.2016 року по 16.08.2016 року у розмірі 1023 грн. 36 коп. Також позивач вважає, що у зв'язку з неповерненням відповідачем боргу у визначений строк, згідно ст.625 ЦК України останній має сплатити за період прострочення з 01.08.2016 року по 16.08.2016 року грошові кошти у сумі 31479 грн. 22 коп. Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі грн. 00 коп., в тому числі: 65000 гривень - заборгованість за тілом позики, 1023 грн. 36 коп. - відсотки за договором позики, 31479 грн. 22 коп. - заборгованість нараховану у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав. Просив задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 11.07.2016 року [PERSON] написав розписку, в якій зазначено, що останній позичив у [PERSON] грошові кошти у сумі 65000 гривень, які зобов'язався повернути до 01.08.2016 року. Розмір процентів за прострочення повернення боргу складає 3% від суми боргу за кожен день прострочення (а.с.12). Зазначена розписка була складена у письмовій формі, підписана як позикодавцем так і позичальником, у ній були погоджені усі істотні умови позики, зокрема: предмет і розмір позики, термін її повернення. У відповідності до ст. 1046 ч.1 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи. За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Кодексу). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що складений сторонами 11.07.2016 року документ та засвідчений їх підписами є за своєю суттю договором позики, оскільки у ньому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що підтвердили своїми підписами. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Положеннями частини першої статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, враховуючи те, що у даному випадку сторонами не було визначено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Як видно з дослідженого розрахунку, сума процентів у відповідності до вимог ст.1048 ЦК України становить 1023 грн. 36 коп. Зазначений розрахунок відповідачем будь-якими доказами спростований не був. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з дослідженого судом розрахунку, за період прострочення з 01.08.2016 року по 16.08.2016 року позивачем було нараховано три відсотки від суми боргу за кожен день прострочення у сумі 31479 грн. 22 коп. (а.с.10). Зазначений розрахунок відповідачем будь-якими доказами спростований не був. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved