Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: земельну ділянку площею 1,6330 га, розташовану на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:003:0019, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,5181 га, розташовану на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0244, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 15 лютого 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 59, яким заповідала усе належне їй майно позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач - донька спадкодавця [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на неї не претендує. В подальшому при зверненні до нотаріальної контори, позивачу було надано перелік документів, які необхідно надати для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, однак надати оригіналів правовстановлюючих документів позивач не зміг, з причини їх втрати спадкодавцем. З зазначених підстав державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області склала постанову від 08 червня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] - мати сторін. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на: земельну ділянку площею 1,6330 га, розташовану на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:003:0019, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,5181 га, розташовану на території с. Орлівка Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0244, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, заповіт посвідчений 15 лютого 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 59, яким заповідала усе належне їй майно позивачу. У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач - донька спадкодавця [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на неї не претендує. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 червня 2021 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження позовних вимог, позивач надав суду копію заповіту, копію заяви про звернення про прийняття спадщини до нотаріальної контори та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Таким чином, з повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved