Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] - батько сторін, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Сторони та [PERSON] (вдова) увійшли до кола спадкоємців першої черги спадкового майна [PERSON] . Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк сторони до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] не звертались, а отже вважаються такими, що спадщину не прийняли. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління спадковим майном, однак не встигла оформити своїх спадкових прав юридично, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) в розмірі 3,29 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, а тому спадкоємство здійснюється за законом. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 06 жовтня 2020 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, задля недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] - батько сторін, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Сторони та [PERSON] (вдова) увійшли до кола спадкоємців першої черги спадкового майна [PERSON] . Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк сторони до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] не звертались, а отже вважаються такими, що спадщину не прийняли. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління спадковим майном, однак не встигла оформити своїх спадкових прав юридично, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) в розмірі 3,29 в умовних кадастрових гектарах у КСП «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, належну їй на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 20 червня 2007 року, справа № 2-675/2007. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, а тому спадкоємство здійснюється за законом. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] не зверталась, а отже вважається такою, що спадщину не прийняла. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 06 жовтня 2020 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлих [PERSON] та [PERSON] ; документи, що підтверджують звернення позивача у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved