overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.08.2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. Більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2016 року, актовий запис № 1370 в Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Більше року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.03.1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на життя та сім»ю, відсутністю між ними взаєморозуміння, втратою почуттів любові, суперечливістю характерів. З 2010 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 березня 1995 року, актовий запис № 378 в Лівобережному міжрайонному управлінні реєстрації шлюбів м.Києва. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони з 2010 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04.07.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на життя та сім»ю, відсутністю між ними взаєморозуміння, втратою почуттів любові, суперечливістю характерів. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав та просив про їх задоволення, пояснюючи при цьому, що з відповідачем позивач проживають окремо вже більше року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 липня 2009 року, актовий запис № 763 в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони вже більше року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.03.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, їхні відносини з грудня 2017 року через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинськогорайонного управління юстиції у м. Києві, а/з №184. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.06.2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З початку 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 червня 2012 року в Совєтському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 63. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З початку 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.06.2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З осені 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 678. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З осені 2019 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.07.2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З червня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 07 липня 2012 року, актовий запис № 1263 в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З червня 2019 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.02.2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З лютого 2019 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 70 (а.с.43). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.44, 45). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З лютого 2019 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що представник відповідача позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.06.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З червня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2008 року, актовий запис № 652 в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м.Києві (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З червня 2018 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.02.1986 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим виникали сварки. Через відсутні взаєморозуміння та спільних інтересів з 1989 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому позовні вимоги визнала, вказавши, що більше 20 років вони не проживають разом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 1986 року, актовий запис №154 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, протягом двадцяти років проживають окремо, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved