Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в жовтні 2018 року, позивач дізнався про те, що в проваджені Солонянського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №55525386 по стягненню з позивача заборгованості в сумі 1406546 грн. 50 коп. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, яким пропонується стягнути на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позивача не сплачену в строк за кредитним договором №DND0A8000072900 від 09 квітня 2008 року заборгованість у розмірі 54079,84 доларів США, що за курсом НБУ 12 вересня 2017 року становить 1406546 грн. 50 коп., що складається: 4818,94 доларів США залишок заборгованості за кредитом; 3036,58 доларів США залишок заборгованості за відсотками; 4944 грн. 52 коп. заборгованість з комісії; 38704 грн. 57 коп. заборгованість з пені; 2575,23 штраф. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства України і тому вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню. Вважає, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме не підтверджено факт безспірної заборгованості, виконавчий напис вчинено не зважаючи, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, при цьому загальна сума заборгованості зазначена у виконавчому написі не збігається із арифметичною сумою заборгованості, що розписана приватним нотаріусом. Тому просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав суду заяву через свого представника, згідно якої просив проводити судове засідання у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав суду відзив на позову заяву поза межами встановлено судом строку, і тому вказаний відзив та додані до нього докази, судом не враховується. Третя особа приватний нотаріус Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду письмові пояснення, згідно яких проти задоволення позову заперечувала, вважала, що виконавчий напис вчинено у відповідність до вимог законодавства (а.с. 65-66). Представник третьої особи Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, згідно поданої заяви просив розглядати справу за їх відсутності (а.с. 57). Суд дослідивши\~докази,\~що маються\~у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису вчиненого 10\~жовтня 2017 року приватним нотаріусом Бондар І.М., приватний нотаріус пропонує стягнути грошові кошти у сумі 1409546 грн. 50 коп. з [PERSON] , які є боргом за кредитним договором №DND0A8000072900 від 09 квітня 2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК». Приватний нотаріус пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» у розмірі: 4818,94 доларів США залишок заборгованості за кредитом; 3036,58 доларів США залишок заборгованості за відсотками; 4944 грн. 52 коп. заборгованість з комісії; 38704 грн. 57 коп. заборгованість з пені; 2575,23 штраф, що всього становить 54079 доларів США 84 центи, витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Всього в гривневому еквіваленті 1409546 грн. 50 коп. Строк за який проводиться стягнення дев`ять років п`ять місяців три дні, а саме з 09 квітня 2008 року по 12 вересня 2017 року. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі №9871 (а.с. 14). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2018 року державного виконавця Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відкрито виконавче провадження №55525386 по виконанню виконавчого напису №9871 виданого 10 жовтня 2017 року (а.с.\~15). Як вбачається з кредитно-заставного договору №DND0A8000072900 від 09 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , сторони домовились про надання [PERSON] кредитних коштів на суму 19790,26 доларів США, дата видачі кредиту 09 квітня 2008 року, дата погашення 08 квітня 2013 року (а.с. 17-27). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції яка діяла на час спірних правовідносин - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається\~зі ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»\~-\~у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Виконання вказаної\~постанови було\~зупинено ухвалою\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 06\~березня 2017\~року до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України зазначена постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14 залишена без змін. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 10 жовтня 2017 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був дійсним і тому приватний нотаріус міг вчиняти виконавчий напис за кредитно-заставним договором сторін 10 жовтня 2017 року. Разом з тим, суд зауважує, що приватним нотаріусом при вчинені виконавчого напису допущено порушення ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису. Статтею 530 ЦК України передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до кредитно заставного договору №DND0A8000072900 від 09 квітня 2008 року, сторони погодились, що дата погашення кредиту 08\~квітня 2013 року, тобто позивач повинен був сплатити повністю кошти за договором у вказану дату, що свідчить проте, що у відповідача з цієї дати виникло право вимоги до позивача про повернення всіх сум за кредитно-заставним договором і трирічний строк в межах якого можна було вчинити виконавчий напис за даним договором закінчився 08 квітня 2016 року. Проте приватний нотаріус вчинюючи виконавчий напис, вказане не врахував і видав виконавчий напис за межами вказаного строку, що призвело до порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, як вбачається з виконавчого напису, приватний нотаріус зазначаючи розмір заборгованості який він пропонує стягнути з позивача, зазначив такі суми: 4818,94 доларів США залишок заборгованості за кредитом; 3036,58 доларів США залишок заборгованості за відсотками; 4944 грн. 52 коп. заборгованість з комісії; 38704 грн. 57 коп. заборгованість з пені; 2575,23 штраф, тобто загальний розмір складає при арифметичному складанні 7855,52 доларів США та 46224 грн. 32 коп., що не відповідає сумі - 54079 доларів США 84 центи зазначеній приватним нотаріусом у виконавчому написі. На думку суду вказана помилка з боку приватного нотаріуса є порушенням ст. 89 Закону України «Про нотаріат», оскільки не дає змоги визначитись боржнику з розміром заборгованості, щодо якої вчинено виконавчий напис нотаріуса. Також суд вважає, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або в поєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи положення ст. 549 ЦК України, а також положення ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд вважає, що визначення у виконавчому написі одночасно двох видів відповідальності штрафу та пені, є порушенням ст. 61 Конституції України і свідчить про відсутність безспірності заборгованості в даній частині. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Суд вважає, що позивачем вірно визначено відповідача за даним позовом, оскільки спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду викладених у постанові від 12 листопада 2020 року у справі №200/3452/17. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні позивачем до суду з позовом. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18, 530, 549 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved