Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2017 року помер його дідусь, після смерті якого відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті 24 березня 2015 року дідусь склав заповіт, відповідно до якого все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і на яке він за законом матиме право заповів позивачу. Останній прийняв спадщину за дідусем, оскільки протягом встановленого законом строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не заявляв. Більше спадщину за дідусем ніхто не прийняв, так як я є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадковий будинок належав дідусеві на праві власності, він був головою домогосподарства. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до державного нотаріуса, однак йому було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2017 року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 235494, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 14 вересня 2017 року (а. с. 6). Також встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і на яке він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Т.Пасіцької сільської ради Перечинського району 24 березня 2015 року та зареєстрованою в реєстрі за №35 (а. с. 9). Крім цього встановлено, що згідно довідок виконкому [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1379 та № 1380 від 09 жовтня 2018 року за даними погосподарської книги № 2 за 2017 роки головою домогосподарства за адресою: Перечинський район с. Т.Пасіка, вул. Гагаріна, № 53 був [PERSON], [INFO], де на день його смерті ніхто зареєстрований не був (а. с. 10, 11). Як вбачається з [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50814743 від 06 лютого 2018 року приватним нотаріусом [PERSON] 06 лютого 2018 року була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі 61966367) відносно спадкодавця [PERSON], який помер 12 вересня 2017 року (а. с. 26). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~ особи, яка\~ померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу № 157/02-14 від 09 жовтня 2018 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 53 по вул. Гагаріна в с. Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області, оскільки правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок спадкодавець [PERSON] за життя він не виготовляв, державну реєстрацію такого не проводив. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Так, у судовому засіданні встановлено, що оскільки [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняв спадщину за [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за\~ життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом\~ усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved