Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON]. На даний час [PERSON] є студентом денної форми навчання відділення Луганського національного аграрного університету. Відповідач уникає обов'язку по утриманню своєї дитини, поки та навчається. Рішенням Білокуракинського районного суду від 30 листопада 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на час навчання їх сина. Оскільки встановлений законом мінімальний розмір аліментів змінився, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, [PERSON] аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку щомісячно до закінчення ним навчання та досягненню 23 річного віку з урахуванням індексації з моменту подання позову до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року, його батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки Луганського національного аграрного університету № 109 від 25.09.2017 року [PERSON] навчається на 1 курсі і буде продовжувати навчання до 30.06.2019 року (а.с.12). Рішенням Білокуракинського районного суду від 30.11.2015 року стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 700 гривень щомісяця на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку (а.с.6). Також позивачем надано довідку про належність відповідачу земельної ділянки площею 8,65 га (а.с.7-9). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною 3 ст. 199 СК України, встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 цієї ж статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд при вирішенні справи щодо стягнення аліментів, в тому числі і на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання, враховує, зокрема, можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу на їх утримання. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що матеріальний стан відповідача останнім часом суттєво не покращився, належних доказів, що підтверджують цю обставину позивачкою не надано. За викладених обставин та з огляду на те, що у судовому засіданні не доведено можливість відповідачем сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed