Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в один із днів на початку лютого 2014 року [PERSON], надаючи ріелторські послуги в сфері купівлі-продажу нерухомості, дала оголошення в газету «Ринг Експрес» про продаж квартири по вул. Кірова, 74, після чого їй зателефонував працівник агентства нерухомості «Лідер» [PERSON] з метою допомоги в пошуку клієнта на покупку нерухомості. 04.05.2014 року вона звернулась в агентство нерухомості «Лідер» з метою придбання собі житла, на що працівник агентства нерухомості «Лідер» [PERSON] показав їй квартиру, розташовану першою за рахунком зліва в прибудові до будинку №74 по вул. Кірова в м. Бердянську, яка її влаштувала. 08.05.2014 року вона та [PERSON] уклали попередній договір щодо придбання зазначеної вище квартири. Проте, [PERSON], реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, заволоділа її грошовими коштами у розмірі 15000,00 доларів США, що еквівалентно 388335,50 грн., що підтверджується вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2015 року. Окрім матеріальної шкоди, діями [PERSON] їй було завдано й моральну шкоду, яку вона оцінює у 25000,00 грн., та яка полягає у порушенні звичайного ритму життя, у моральних стражданнях та переживаннях з приводу заволодіння її грошима, погіршенні стану психічного здоровя. Визначаючи розмір моральної шкоди вона врахувала ті негативні наслідки, які настали у вигляді заподіяних збитків та глибину моральних переживань, вимушені зміни та незручності в її житті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 388333,50 грн., моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн. \~ Відповідач [PERSON], повідомлена за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, письмові заперечення на позов не подала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4\~\~ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України,\~\~вирок у кримінальній справі,\~\~що набрав законної сили, або постанова\~\~суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,\~\~що розглядає\~\~справу\~\~про\~\~цивільно-правові наслідки\~\~дій\~\~особи,\~\~стосовно\~\~якої ухвалено вирок або постанову суду,\~\~з питань,\~\~чи мали місце ці дії та\~\~чи\~\~вчинені\~\~вони\~\~цією особою. У відповідності до матеріалів справи, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2015 року [PERSON] засуджена за ч.1, ч. 3 ст. 190 КК України. Як було встановлено судом, [PERSON] , діючи з єдиним умислом, повторно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, у великих розмірах, заволоділа грошовими коштами [PERSON] всього у сумі 15000,00 доларів США, які витратила на власні потреби, чим завдала [PERSON] майнову шкоду на зазначену суму. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.1 ст. 1177 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується особою, яка вчинила злочин. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгулу справи. З огляду на наведені вище приписи закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Твердження позивача щодо небажання відповідача відшкодувати завдані нею збитки знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Посилання позивача на те, що вона залишилась без житла внаслідок протиправних дій відповідача, і вимушена орендувати житло, знаходиться постійно в стресовому стані та у неї порушився сон, відповідачем не спростовані. Також суд вважає доведеним наявність причинного зв'язку між діями відповідача та моральними втратами позивача, погіршенням психічного стану здоровя останнього. З огляду на викладене та приймаючи до уваги наведені позивачем на обґрунтування моральної шкоди обставини, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає що розмір моральної шкоди, який буде достатнім для компенсації завданих збитків складає 20000,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial