Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позові зазначив, що 6 березня 2018 року його було прийнято на посаду директора Приватного підприємства «Ротен». З 8 червня 2018 року він захворів, оскільки його покусав собака, тому він лікувався амбулаторно, про що повідомив директора виробництва. 26 червня 2017 року він отримав лист від 20.06.2018р., яким його повідомлено, що згідно протоколу від 19.06.2018р. загальних зборів сучасників ПП «Ротен» прийнято рішення про його звільнення із займаної посади директора з 20 червня 2018 року. Запропоновано зявитися для ознайомлення з документами про звільнення та отримання трудової книжки. Лікування він закінчив 29 червня 2018 року та 30 червня 2018 року мав намір приступити до виконання обовязків директора підприємства. 1 липня 2018 року він прибув на підприємство, новий керівник відмовився отримати листки непрацездатності, а секретар (адміністратор) підприємства відмовилася їх реєструвати. Після цього він звернувся до т.в.о. [PERSON] для отримання копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак остання повідомила його, що документи знаходяться за новою адресою в м. Івано-Франківськ. Своє звільнення вважає незаконним та безпідставним. З наказом про звільнення з роботи його не було ознайомлено, копії наказу йому не вручалися. Вказані дії відповідача є порушенням ст. 47 КЗпПУ, якою передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний в день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Він був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності від 08.06.2018р., 11.06.2018р., 20.06.2018р. Вважає, що відповідач зобовязаний в силу ст. 235 КЗпПУ поновити його на попередній роботі, оскільки звільнення відбулося без достатньої правової підстави. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стверджує, що відповідач зобовязаний поновити його на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24\~725 грн. та заборгованість по заробітній платі за червень 2018 року в сумі 9975 грн. 30 липня 2018 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог стосовно п. п. 4 і 5 позову, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за червень 2018 року в розмірі 32\~298 грн. 11 коп. та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 57\~142 грн. 81 коп. До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ПП «Ротен» повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивач був прийнятий на роботу 7 березня 2018 року. Твердження позивача про те, що останній 8 червня 2018 року захворів, відповідач оцінює критично, оскільки позивач 08.06.2018р. з 10 год. 10 хв. по 11 год. 05 хв. перебував на робочому місці, в офісі ПП «Ротен» за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 359. Відповідно до GPS моніторингу службового автомобіля 8 червня 2018 року позивач в першій половині дня перебував в межах міста Львова та його околицях. Тобто, позивач 8 червня 2018 року не був присутній на робочому місці, яке йому визначено за адресою: вул. Городоцька, 359, в м. Львові, більше трьох годин протягом робочого дня. Жодних документів про відрядження директора ПП «Ротен» м. Винники, Личаківського району м. Львова підприємством не видавалося. Отже, у власника засновника ПП «Ротен» були всі підстави звільнити з посади директора [PERSON] за порушення трудового законодавства прогул без поважних причин (відсутності на роботі більше трьох гогин протягом робочого дня). Також зазначає, що ще однією із підстав для звільнення [PERSON] є використання легкового автомобіля для поїздок, не повязаних із службовою діяльністю, що підтверджується тим, що позивач 8 червня 2018 року після закінчення робочого дня їздив з м. Винники до м. Тернополя. Повідомив також, що позивач насправді прибув в офісне приміщення ПП «Ротен» 2 липня 2018 року та надав для ознайомлення листки непрацездатності від 08.06.2018р., 11.06.2018р., 20.06.2018р. Однак всі три листки непрацездатності були оформлені з порушенням норм чинного законодавства, про що позивачу було повідомлено, а лікарняний листок від 08.06.2018р. оформлений з помилками. Всупереч чинному законодавству не зазначено чи цей листок непрацездатності є первинним чи продовженим (не підкреслено жодного зі слів), а також підкреслено напис «продовжує хворіти», однак не вказано відомостей про видання нового листка непрацездатності чи його продовження. Крім цього, між листком непрацездатності, який подавався 2 липня 2018 року, та копією того ж листка непрацездатності, яка надана суду, є відмінності. У листку непрацездатності, який подавався ПП «Ротен», був відсутній підпис головного лікаря [PERSON] міської лікарні, а у листку непрацездатності, наданому до суду, вже є підпис головного лікаря та печатка лікарні, що може свідчити про підробку документів. До того ж, позивач стверджує, що 8 червня 2018 року отримав травму від укусу собаки та, починаючи з 8 червня 2018 року, амбулаторно лікувався, однак в цей же день, він відвідав офіс ПП «Ротен», де підписав ряд документів, та в подальшому майже цілий день провів за кермом автомобіля в межах робочого місця, не звертаючись до жодного з медичних закладів м. Львова, де він працював та фізично перебував, чи м. Винники, де за даними кадрової служби підприємства фактично проживав. Натомість позивач надав суду копію листка непрацездатності, виданого [PERSON] міською лікарнею, яка знаходиться в м. Хмельницькому за 260 км від місця травмування. Згідно відповіді [PERSON] міської лікарні позивач звернувся за медичною допомогою 8 червня 2018 року о 23 год. 00 хв., що свідчить про те, що останній в період часу з 8 год. 00 до 17 год. 00 хв. міг виконувати свої посадові обовязки, мав перебувати на робочому місці. Вважає, що справжньою причиною виникнення прогулу є низька кваліфікація його як працівника, а також повязане з цим розслідування його діяльності на посаді з боку засновника (учасника) підприємства. Позивачеві було відомо про те, що 8 червня 2018 року відбуватимуться загальні бори засновників ПП «Ротен», і серед порядку денного було питання про призначення розслідування, заподіяного директором ПП «Ротен», значної матеріальної шкоди підприємству, а також відсторонення його від займаної посади на час розслідування. Також позивачем надано листок непрацездатності № 239930, виданий Ярмолинецькою ЦРЛ, яким позивач обґрунтовує свою відсутність на робочому місці. Відповідно до цього листка непрацездатності до роботи [PERSON] мав стати 20.06.2018р. Зазначив, що цей листок непрацездатності оформлений з порушенням правил їх заповнення, оскільки місцем роботи хворого вказано «Агропідприємство Ротен», тоді як [PERSON] працював директором у Приватному підприємстві «Ротен». Така ж ситуація з листком непрацездатності від 20.06.2018р., де місце роботи хворого вказано невірно. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому\~засіданні позивач\~позовні вимоги\~підтримав,\~суду пояснив,\~що він\~працював директором\~агропідприємства «Ротен».\~Через велику\~заборгованість по\~заробітній платі\~звільнялися працівники\~і він\~виконував обовязки\~директора,\~агронома та\~інженера.\~8\~червня 2018\~року о\~6\~годині ранку\~він зустрівся\~з агрономом\~Миколаївської дільниці,\~[PERSON],\~з яким\~обїжджали поля.\~Оскільки надійшли\~грошові кошти\~на виплату\~орендної плати,\~до нього\~зателефонував адміністратор,\~щоб він\~приїхав на\~офіс.\~Приїхавши в\~офіс підприємства,\~він підписав\~низку документів.\~В офісі\~він перебував\~з 10\~год.\~до 11\~год.\~Після цього\~він вирушив\~на вулицю\~[PERSON]\~в с.\~Винники,\~де він\~орендує житло.\~Після цього\~в нього\~була запланована\~зустріч з\~кандидатом на\~посаду агронома\~[PERSON]\~в с.\~Сокільники Пустомитівського\~району поблизу\~АЗС ANP\~біля 11\~год.\~Зустріч тривала\~приблизно 1\~годину.\~Після цього\~буда зустріч\~а агрономом\~Жовківської дільниці\~[PERSON]\~та здійснено\~обїзд полів.\~Згодом \~зустріч з\~інженером-механіком\~Любомиром.\~Цих осіб\~звільнили.\~Приблизно о\~18\~годині агроном\~[PERSON]\~привіз його\~на своєму\~службовому автомобілі\~в м.\~Винники на\~вулицю [PERSON],\~де стояв\~його автомобіль.\~Після цього\~на підставі\~усної домовленості\~з власником\~підприємства він\~поїхав додому\~в смт.\~Ярмолинці о\~18\~годині.\~По дорозі\~додому на\~території Тернопільської\~області в\~с.\~Озерна він\~зупинився та\~зайшов в\~кафе повечеряти,\~але,\~при виході\~з автомобіля,\~його вкусив\~собака.\~По дорозі\~його сильно\~боліла нога\~і він\~вирішив заїхати\~в м.\~Хмельницький в\~лікарню.\~В м.\~Хмельницькому приблизно\~о 23\~годині він\~заїхав до\~травмпункту [PERSON]\~міської лікарні.\~Після цього\~йому лікар\~відкрив лікарняний\~і \~він скинув\~по «Вайберу»\~фотокопію листка\~непрацездатності [PERSON].\~Через 3\~дні він\~отримав лікарняний\~лист.\~Після цього\~знову амбулаторно\~лікувався.\~Були присутні\~всі працівники\~служби безпеки\~підприємства 1\~липня 2018\~року.\~2\~липня 20018\~року коли\~він приносив\~на роботу\~листок непрацездатності,\~то на\~посаді вже\~був новий\~директор. Посадової інструкції на підприємстві не було. Відрядження письмово не оформлялися. Під час перебування на лікарняному йому зателефонували з роботи і повідомили, що він звільнений. Наказ про звільнення отримав поштою. Пояснення за 8 червня 2018 року в нього не відбиралося. Також зазначив, що 8 червня 2018 року загальні збори учасників ПП «Ротен» не проводилися і засновник підприємства [PERSON] був відсутній на роботі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивача звільни нили незаконно, оскільки е допускається звільнення працівника під час тимчасової непрацездатності. Пояснення в [PERSON] не відбиралося. Його довіритель належним чином виконував посадові обовязки. Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив суду, що позивач був звільнений за прогул. Так, засновник компанії був незадоволений робою керівника підприємства. Підприємство не зобовязане направляти протокол загальних зборів звільненому працівнику. Зазначив,, що надсилання фотокопії лікарняного юзистка по «Вайберу» є неналежним повідомленням. Засновник компанії не уповноважував позивачу розїжджати по дільницях і зазначені поїздки нічим не підтверджені. Доводи позивача про надання йому дозволу чотири рази на місяць їздити додому також не обґрунтовані. Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку позивачу було заборонено використовувати автомобіль в особистих цілях. 8 червня 2018 року засновник повідомив директора підприємства [PERSON], що у звязку із проведенням загальних зборів підприємства покидане робоче місце не можна. Повідомив, що 8 червня 2018 року відрядження позивача оформлено не було. А пояснення у [PERSON] не відбиралися у звязку з тим, що останній зявився на підприємство лише 2 липня 2018 року. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], відповідно до наказу № 7-к від 7 березня 2018 року призначений директором Приватного підприємства «Ротен» з 7 березня 2018 року. Ця обставина підтверджується копією наказу директора ПП «Ротен» від 07.03.2018р. (а.с. 36). Згідно протоколу № 19-06-2018 Загальних зборів Учасників Приватного підприємства «Ротен» від 19 червня 2018 року рішенням Загальних зборів Учасників Приватного підприємства «Ротен» вирішено звільнити [PERSON] із займаної посади директора ПП «Ротен» із 20 червня 2018 року (а.с. 50-51). Відповідно до наказу № 32-к від 20 червня 2018 року Приватного підприємства «Ротен» про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади директора ПП «Ротен» за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпПУ (а.с. 79). Судом також встановлено, що позивач, [PERSON], 8 червня 2018 року о 23 годині звернувся за медичною допомогою в травмпункт [PERSON] міської лікарні, що підтверджується довідкою [PERSON] міської лікарні № 663 від 10 серпня 2018 року та не оспорюється сторонами (а.с. 111). 8 червня 2018 року позивачу [PERSON] міською лікарнею видано листок непрацездатності серія АДО № 390318 із звільненням від роботи до 10 червня 2018 року включно (а.с. 6). [PERSON] також видано листки непрацездатності Ярмолинецькою центральною районною лікарнею: 11 червня 2018 року серія АДЗ № 239930 із звільненням від роботи до 19 червня 2018 року включно та 20 червня 2018 року серія АДО № 310648 із звільненням від роботи до 29 червня 2018 року включно (а.с. 7, 180). Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що позивач в день звільнення, 20 червня 2018 року, перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності, виданого Ярмолинецькою центральною районною лікарнею 20 червня 2018 року серія АДО № 310648 (а.с. 180). Отже, наказ № 32-к від 20 червня 2018 року Приватного підприємства «Ротен» про звільнення [PERSON] з посади директора ПП «Ротен» за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпПУ є незаконним. У відповідності до вимог частин 1, 2 статті 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, кий розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, [PERSON] необхідно поновити на посаді директора Приватного підприємства «Ротен» з 20 червня 2018 року. Також підлягає до задоволення позовна вимога позивача про виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. А відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки Приватного підприємства «Ротен» № 270 від 18 липня 2018 року заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи перед звільненням (20 червня 2018 року), тобто за квітень 2018 року складала 49\~689 грн. 44 коп., за травень 2018 року - 49\~689 грн. 44 коп. (а.с. 16). В квітні 2018 року було 19 робочих днів, в травні 2018 року 21. Тобто, за останні два місяці роботи (квітень-травень 2018 року) середньоденний заробіток позивача становив: 99378 грн. 88 коп. : 40 = 2 484 грн. 47 коп. Фактична кількість робочих днів за час вимушеного прогулу, тобто з 20 червня 2018 року по 26 грудня 2018 року (по день постановлення рішення суду) становить 132 робочих днів (червень 2018 року 6 робочих днів, липень 2018 року 22 робочих днів, серпень 2018 року 22 робочих днів, вересень 2018 року - 20 робочих днів, жовтень 2018 року 23 робочих днів, листопад 2018 року 22 робочих дня, грудень 2018 року 17 робочих днів). Отже, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 327 950 грн. 04 коп. (2\~484 грн. 47 коп. * 132 дня) без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Таким чином, з Приватного підприємства «Ротен» на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 327 950 грн. 04 коп. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Так, не підлягає до задоволення позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в сумі 32298, 11 грн., оскільки позивачем не надано суду доказів того, що підприємство має заборгованість перед ним з виплати заробітної плати за червень 2018 року. В свою чергу, суд відхиляє доводи представника відповідача про необґрунтованість позовних вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По-перше. Твердження представника відповідача про те, що позивача правомірно звільнено за прогул без поважних причин, оскільки він 8 червня 2018 року був відсутній на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня, суд до уваги не бере. Так, позивача було звільнено із займаної посади 20 червня 2018 року (а.с. 79 - наказ про звільнення № 32-к) в період його тимчасової непрацездатності, що підтверджується копією листка непрацездатності за 20.06.2018р. 8 червня 2018 року наказ про звільнення позивача за прогул без поважних причин не виносився. Крім цього, відповідно до абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. По-друге. Аргументи представника відповідача про те, що ще однією підставою для звільнення директора [PERSON] із займаної посади є використання службового автомобіля для поїздок, не повязаних із службовою діяльністю, розцінює критично. Так, в судовому засіданні встановлено, що єдиною підставою звільнення позивача є прогул без поважних причин, що підтверджується наказом про звільнення ПП «Ротен» від 20.06.2018р. Доказів, які б свідчили про те, що позивача звільнено з іншим підстав, в тому числі за порушення п. 7.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку ПП «Ротен», представником відповідача не надано. По-третє, суд визнає необґрунтованими та відхиляє твердження представника відповідача про оформлення листків непрацездатності з порушенням норм чинного законодавства, оскільки представник відповідача не надав суду доказів того, що зазначені листки непрацездатності як в позасудовому, так і в судовому порядку ним оспорювалися. По-четверте, суд не бере до уваги наявні в матеріалах справи нотаріально засвідчені заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], показання свідка [PERSON] в судовому засіданні про відсутність [PERSON] 8 червня 2018 троку на робочому місці, оскільки 8 червня 2018 року позивач перебував на лікарняному. По-пяте, суд також критично оцінює акти, складені працівниками ПП «Ротен» 8 червня 2018 року, 11 червня 2018 року, 12 червня 2018 року, 132 червня 2018 року, 14 червня 2018 року, 15 червня 2018 року, 18 червня 2018 року, 19 червня 2018 року (а.с. 52-59) про відсутність директора Приватного підприємства «Ротен» [PERSON] на робочому місці більше трьох годин, адже з 8 червня 2018 року по 30 червня 2018 року позивач перебував на лікарняному. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так,\~позивач на\~підставі п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений\~від сплати\~судового збору.\~За позовну\~вимогу немайнового\~характеру (поновлення\~на роботі)\~позивач мав\~б сплатити\~судовий збір\~в розмірі\~704\~грн.\~80\~коп.\~Ця позовна\~вимога позивача\~задоволена повністю,\~тому відповідач\~має сплатити\~судовий збір\~на користь\~держави в\~сумі 704\~грн.\~80\~коп.\~За позовну\~вимогу майнового\~характеру (стягнення\~заборгованості по\~заробітній платі)\~позивач мав\~б сплатити\~судовий збір\~в розмірі\~704\~грн.\~80\~коп. У задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. За позовну вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) позивач мав б сплатити судовий збір в розмірі 3279, 50 грн. Ця позовна вимога позивача задоволена повністю. Тому, відповідач має сплатити судовий збір на користь держави в сумі 3279 грн. 50 коп. Таким чином, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3 984 грн. 30 коп. (3279 грн. 50 коп. + 704 грн. 80 коп. ). На підставі викладеного,

Outcome: approved