Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, посилаючись на те, що з 15 липня 2016 року відповідач звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Лозівського міськрайонного центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № 203516071500007. Згідно поданої заяви, наказом від 15.07.2016 року № НТ 160715 йому наданий статус безробітного відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», та наказом від 22.07.2016 року № НТ 160722 призначена допомога по безробіттю з 22.07.2016 року з дня призначення допомоги по безробіттю у відповідності частини 2,4 ст.22 та частини 3 ст.23 частина ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Наказом № НТ161209 від 09.12.2016 відповідачу було припинено реєстрацію у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування з 07.12.2016 року відповідно до абзацу 2 пп.2, п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу. Відповідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. В порушення вищезазначених вимог відповідач не повідомив Лозівський міськрайонний центр зайнятості про те, що він з 07 вересня 2016 року по 12 вересня 2016 року перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Нібас» де працював трактористом машиністом, тобто скрив той факт, що він на момент перебування на обліку в центрі зайнятості був зайнятою особою, та відповідно не мав права на отримання матеріальної допомоги по безробіттю. Даний факт встановлений під час обміну інформацією між Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України, який проводиться у відповідності до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. Крім того, даний факт підтверджується: актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 15.05.2017 року № 24.17, витягом з наказу «Про прийняття» ТОВ АФ «НІБАС» від 07.09.2016 № 57 п.1, витягом з наказу «Про звільнення» ТОВ АФ «НІБАС» від 12.09.2016 № 58 п.2, копія «ТАБЕЛЬ УЧЕТА РАБОЧЕГО ВРЕМЕНИ» ТОВ АФ «НІБАС» за вересень 2016 року, копія «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого ( сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (Форма 1-ДФ) ТОВ АФ «НІБАС» за 3 квартал 2016 року. У відповідності до вищезазначеного, 03.07.2017 року Лозівським міськрайонним центром зайнятості винесено наказ № 38 про повернення суми виплаченого забезпечення безробітному [PERSON] в сумі 4620 грн. 48 коп. за період з 07 вересня 2016 року по 07 грудня 2016 року. На виконання Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, наказ № 38 від 03.07.2017 року Лозівського міськрайонного центру зайнятості про повернення суми виплаченого забезпечення безробітному [PERSON], разом з листом претензією про повернення коштів від 03.07.2017 року № 1342, з вимогою в добровільному порядку сплатити суму боргу в розмірі 4620 грн. 48 коп., були направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням. Однак, до теперішнього часу, відповідачем, добровільно кошти службі зайнятості не відшкодовані, чим завдано суттєвих збитків інтересам служби зайнятості в результаті умисного невиконання своїх зобовязань та зловживання ними. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також винести заочне рішення у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить за необхідне позов задовольнити зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що 15.07.2016 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Лозівського міськрайонного центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки 203516071500007 (а.с. 5-6,7,8). Згідно поданої відповідачем заяви, наказом директора від 15.07.2016 № НТ 160715 [PERSON] був наданий статус безробітного відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення». Наказом від 22.07.2016 року № 160722 [PERSON] призначена допомога по безробіттю з 22.07.2016 року, з дня призначення допомоги по безробіттю у відповідності ч.ч. 2, 4 ст. 22 та ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Згідно отриманої інформації від Пенсійного фонду України в Харківській області встановлено, що [PERSON], який в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітна особа, перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Нібас». На підставі виявленого факту, проведено звірку факту перебування в трудових відносинах, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 24.17 від 15.05.2017 року (а.с.16-17). В ході проведення перевірки було підтверджено, факт, що [PERSON] в період перебування в центрі зайнятості, перебував у трудових з Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Нібас», що підтверджується витягом з наказу «Про прийняття» ТОВ АФ «НІБАС» від 07.09.2016 № 57 п.1, витягом з наказу «Про звільнення» ТОВ АФ «НІБАС» від 12.09.2016 № 58 п.2, копією «ТАБЕЛЬ УЧЕТА РАБОЧЕГО ВРЕМЕНИ» ТОВ АФ «НІБАС» за вересень 2016 року, копією «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого ( сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (Форма 1-ДФ) ТОВ АФ «НІБАС» за 3 квартал 2016 року (а.с.а.с. 12,13,14-15). Тобто, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм\~ст.. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до\~ст.. 1 Закону України «Про зайнятість населення»: зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно п. 3\~ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення»\~ зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, особи які працюють по найму на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форми власності, не можуть бути зареєстровані як безробітні, оскільки відносяться законодавством до категорії зайнятого населення. Частина 3\~ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»\~передбачає, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Невиконання [PERSON] обов'язку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Лозівським міськрайонним центром зайнятості був виданий наказ № 38 від 03.07.2017 року про повернення суми виплаченого забезпечення за період з 07.09.2016 року по 07.12.2016 року в сумі 4620,48 грн., копія даного наказу, разом з листом-претензією була направлена на адресу відповідача із пропозицією повернення грошових коштів у добровільному порядку (а.с.а.с.18-19, 20-21, 22). Однак, до теперішнього часу, відповідачем в добровільному порядку, отримані кошти не повернуті. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Лозівського міськрайонного центру зайнятості підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3\~ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved