Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2013 року відповідач отримав кредит в сумі 4000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим, станом на 16.03.2017 року має заборгованість - 46690,52 грн., а саме: 3997,80 грн. - заборгованість за кредитом; 36843,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2199,55 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з,явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.74,76 ЦПК України, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи, тому, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з*явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст. ст.74, 76 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, враховуючи, що суд не встановив поважних причин відкладення розгляду справи, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалив заочний розгляд справи, у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідного до укладеного між сторонами договору № б/н від 03.12.2013 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-31). Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов,язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов,язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов,язан виконати зобов,язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов,язань. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов,язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов,язків за цим договором. Згідно п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до часу усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов,язків в цілому або у встановленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов,язків та інших обов,язків за цим договором. Відповідно до ст..509 ч.1 ЦК України зобов,язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов,язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов,язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов,язаний виконати свій обов,язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов,язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов,язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобов,язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов,язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання). Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов,язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов,язання. Згідно до ст..629 ЦК України договір є обов,язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов,язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов,язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, розмір невиконаних зобов*язань [PERSON] перед банком станом на 16.03.2017 року становить 40840,97 грн., а саме: 3997,80 грн. - заборгованість за кредитом; 36843,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.4-5), тому, у зв,язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 3150,00 грн., штрафів у розмірі 500,00 грн. та 2199,55 грн. за несвоєчасність виконання зобов,язань за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідач - [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р., м.Бахмут, Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені в сумі 3150,00грн., штрафів 500 грн. та 2199,55 грн., які згідно розрахунку позивача нарахована за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial