Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до умов кредитного договору № 192/470 від 31 березня 2008 року відповідач отримав від позивача кредит у сумі 200000 грн. 00 коп. зі сплатою 15,5% річних за користування грошовими коштами із терміном остаточного погашення кредиту 30 березня 2018 року. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував передбачені договором зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором № 192/470 від 31 березня 2008 року виникла заборгованість, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 68285 грн. 60 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в розмірі 28235 грн. 82 коп., заборгованості за пенею у розмірі 13 грн. 60 коп., інфляційних втрат від простроченних сум заборгованості у розмірі 17398 грн. 99 коп., трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 3139 грн. 75 коп., а всього - 117073 грн. 76 коп., які позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] разом із витратами, пов'язаними із сплатою судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1, 1.2 кредитного договору № 192/470 від 31 березня 2008 року (а.с. 35-38) позичальник [PERSON] отримав від ПАТ «Державний ощадний банк України» кредит у сумі 200000,00 гривень із терміном остаточного погашення не пізніше 30 березня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 15,5 % річних. Згідно п. 1.5 договору позичальник зобов'язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1667 грн. 00 коп. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдіні збитки понад неустойку (пеню, штраф). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов'язань щодо поетапного повернення кредитних коштів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 192/470 від 31 березня 2008 року (а.с. 6,7-32) та звіту щодо розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченних сум заборгованості (а.с. 33-34) сума заборгованості станом на 26 червня 2017 року складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 68285 грн. 60 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в розмірі 28235 грн. 82 коп., заборгованості за пенею у розмірі 13 грн. 60 коп., інфляційних втрат від простроченних сум заборгованості у розмірі 17398 грн. 99 коп., трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 3139 грн. 75 коп., а всього - 117073 грн. 76 коп. Наданий Банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за основним боргом у розмірі 68285 грн. 60 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в розмірі 28235 грн. 82 коп., інфляційних втрат від простроченних сум заборгованості у розмірі 17398 грн. 99 коп., трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 3139 грн. 75 коп. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 13 грн. 60 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в УСЗН Костянтинівської міської ради за адресою: вул.. Ціолковського, 14/33, що підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою про реєстрацію місця проживання (а.с. 39-40) та довідкою Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (а.с.55), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 26 червня 2017 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, відсотків, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних у відповідному розмірі. При цьому, що стосується пені в розмірі 13 грн. 60 коп., нарахованої відповідно до умов договору, суд вважає, що позовні вимоги «Державний ощадний банк України» в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки-розрахунку заборгованості (а.с.6) пеня нарахована станом на 26 червня 2017 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, матеріали позову не містять розрахунку пені у сумі 13 грн. 60 коп. із зазначенням періоду її нарахування. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань по поверненню кредитних коштів, передбачених кредитним договором № 192/470 від 31 березня 2008 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 26 червня 2017 року в загальному розмірі 117060 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 68285 грн. 60 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту в розмірі 28235 грн. 82 коп., інфляційних втрат від простроченних сум заборгованості у розмірі 17398 грн. 99 коп., трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості в розмірі 3139 грн. 75 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Аналізуючи Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що пеня в розмірі 13 грн. 60 коп., позивачем нараховані безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов'язані із сплатою судового збору, в розмірі 1756 грн. 11 коп.

Outcome: partial