Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 22.02.2016 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 1207, за яким з нього на користь відповідача стягнуто суму заборгованості у розмірі 29594,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.01.2016 становить 733714,42 грн., за кредитним договором №SAMDN03000014530348. Строк, за який проводиться стягнення - вісім років шість місяців тридцять днів, а саме з 26.06.2007 по 25.01.2016. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог законодавства, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, крім того зауважує на порушення встановленого законом строку, в межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 22.02.2017 реєстраційний № 1207, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2018 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2018 прийнято вказану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2019 на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15.12.2017, у вказаній справі проведено підготовче засідання. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. До суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, оскільки вони є мешканцями м. Дніпро, в зв`язку з чим не зручно приїжджати у судові засідання до м. Києва. Не заперечують проти проведення заочного рішення суду. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» представника у судове засідання не направив про час, дату та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином. На адресу суду направив заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню, не має. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу- Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, направила до суду пояснення на позов, в якому зазначила, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В зв`язку з великим службовим навантаженням, не має можливості зявитися у судове засідання, просила ухвалити по справі законне і справедливе рішення, враховуючи її пояснення. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи 26.06.2007 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN03000014530348. 22.02.2016 за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 1207 про стягнення з [PERSON] грошові кошти в сумі 735414,42 грн. за кредитним договором № SAMDN03000014530348 від 26.06.2007 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 14.04.2016 за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Кам?янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Лесич А.М. від 24.05.2016, про закінчення виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] не мешкає у [ADDRESS] . Згідно довідки з міграційної служби, у м. Дніпродзержинську зареєстрованим не значиться, а зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, на підставі рішення суду про стягнення з боржника заборгованості на користь стягувача, [PERSON] встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Стягнення за виконавчим документом та постановами державного виконавця не проводилися. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 6-141цс14, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно реєстру відправлених повідомлень, письмова вимога позивачеві відправлена 09.02.2016. В матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання позивачем вказаної вимоги. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що діяла на момент вчинення виконавчого напису, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Твердження представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у своєму відзиві на позовну заяву про те, що заборгованість позичальника є безспірною, оскільки є обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення боргу, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки це є односторонні арифметичні розрахунки банку, що не є, на думку суду, належним доказом безспірності розміру грошових вимог банку. На підтвердження безспірності заборгованості, нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Аналізуючи все вищевказане, можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку. Крім того, з виконавчого напису від 22.02.2016 вбачається, що стягнення здійснюється за вісім років шість місяців тридцять днів, що виходить за межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збій у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved