Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачем. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з жовтня 2015 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше сумісне життя і примирення між ними позивач вважає неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву (а.с. 24), у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 22). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 січня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 151908 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 282479, виданому 27 березня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 7), який після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачем. Шлюбні відносини припинилися з жовтня 2015 року. Подальше сумісне життя та примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна на цей час відсутній. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що сторони вже тривалий час (більше 9 місяців) мешкають окремо без ведення спільного господарства та бюджету, суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід залишити прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved