Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 03.10.2006 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п.6.5. Умов та правил банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до умов кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень та 5% від суми позову. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 40963 грн. 71 коп., в тому числі: 8240 грн. 06 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 30296 грн. 81 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. сума штрафу (фіксована частина); 1926 грн. 84 коп. сума штрафу (процентна складова). Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 40963 грн. 71 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно отримав кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на кредитну картку. Термін дії картки становив 2 роки, на даний час картки в нього не має, вона втрачена. Крім того, відповідач заявив про застосування позовної давності у спорі, пропуск якої є підставою для відмови в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 03.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно п.6.5. Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом також встановлено, що у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 40963 грн. 71 коп., в тому числі: 8240 грн. 06 коп. - сума основного боргу за кредитним договором; 30296 грн. 81 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. сума штрафу (фіксована частина); 1926 грн. 84 коп. сума штрафу (процентна складова). (а.с.5-7). Разом із тим, відповідачем було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки) (ст.266 ЦК України). За змістом ст.627, ст.628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, в матеріалах справи містяться долучені ПАТ КБ «Приватбанк» Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, які були чинним на момент укладення спірного договору та є його невідємною частиною (а.с.10-15). Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Положеннями розділу другого «правила користування платіжною карткою» визначено, що термін дії картки зазначений на лицьовій стороні картки. Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше не надійшла письмова заява клієнта про закриття картрахунку, а також при наявності коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій за картрахунком та при дотриманні інших умов продовження терміну, передбачених Договором про відкриття картрахунку та обслуговування картки. Строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановленого мінімального обовязкового платежу здійснюється наступним чином: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH) (п.5.4 Правил). Таким чином, позовна давність у даному випадку повинна обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо погашення кредиту у повному обємі - з останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці Кінцевим строком повернення кредиту є кінцевий строк дії картки, крім випадку, коли банком клієнту було надано нову картку з новим строком дії. Як було встановлено судом, платіжну картку банком було видано [PERSON] 03.10.2006 року (а.с.9 зв.). Як стверджує відповідач, строк дії зазначеної картки закінчився 03.10.2008 року. Надати її суду відповідач не має змоги, оскільки під час проходження військової служби у нього було її вилучено. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було встановлено судом, позивачем до матеріалів справи було долучено довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON], відповідно до якої строк дії кредитної картки становить до 05/2013 року. Разом із тим, зазначена довідка не може бути прийнята до уваги судом, оскільки не є належним та допустимим доказом по справі в розумінні ст.58, ст.59 ЦПК України, яким може бути підтверджено термін дії кредитної картки. На виконання вимог ст.10 ЦПК України, судом було запропоновано представнику позивача надати суду для огляду кредитну картку чи належним чином її завірену копію, на що та відмовилась та зазначила, що такої можливості у них немає. Доказів на підтвердження факту отримання відповідачем нової кредитної картки представником позивача також надано не було. Крім того, суд зазначає, що з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості, судом встановлено, що останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 16.12.2011 року у сумі 180 грн. 00 коп. (а.с.7). Згідно ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, у даній справі наявні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в постанові №6-14цс від 19.03.2014 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. Відповідно до викладеної Верховним Судом України правової позиції, згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. За змістом ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи те, що 16.12.2011 року відповідачем було перервано позовну давність, а тому з цього часу її перебіг розпочався заново та сплив 16.12.2014 року. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed