Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на ті обставини, що 14 березня 1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин слугувало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя сторін не склалося. З цього приводу встановилися неприязнені стосунки, були втрачені почуття любові та поваги. Фактичні шлюбні відносини сторонами були розірвані близького 6 років потому, вони не ведуть спільного господарства. Сімя носить формальний характер, розпалася остаточно і відновлювати її недоцільно, так як належної сімї сторони не створили і вже створити не можуть. Оскільки відповідач відмовлялася розірвати шлюб у добровільному порядку, тому позивач був вимушений звернутися до суду для вирішення даного питання. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі з 14 березня 1988 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС у м. Нахічевань, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин слугувало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя сторін не склалося. З цього приводу встановилися неприязнені стосунки, були втрачені почуття любові та поваги. Фактичні шлюбні відносини сторонами були розірвані близького 6 років потому, вони не ведуть спільного господарства. Сімя носить формальний характер, розпалася остаточно і відновлювати її недоцільно, так як належної сімї сторони не створили і вже створити не можуть. На примирення позивач не погоджується, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що за таких обставин сімя не може бути відновлена, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved