Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя. Спільних дітей подружжя не має. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2014 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивача - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити (а.с.2). Позивач в судове засідання не з'явився, хоча була повідомлена належним чином (а.с.11), в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності. В подальшому, подала до суду заяву про те, що повідомлена про дату та час судового засідання та просить розглядати цивільну справу за її відсутності, позов підтримує та надає свою згоду на заочне судове рішення (а.с.13). Відповідач до суду не прибув, хоча був повідомлений належним чином (а.с.14). Повідомлення повернулось до суду з причини того, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12). Згідно з повідомленням Болградського РС ГУДМС України в Одеській області, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 26.11.1998 року (а.с.10). У зв'язку з цим, відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації газету «Одеські вісті» № 46 від 26.05.2015 року, про що в справі є відповідні докази (а.с.19-20), однак відповідач до суду все одно не прибув, про причини неявки суду не повідомив, заперечень, пояснень щодо позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.13). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 29 грудня 2011 року у виконавчому комітеті Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 16 та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЖД №164278 від 29.12.2011 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті права. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved