Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту (недовраховану) електричну енергію. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.02.2015 р. представниками позивача був складений акт № 205058 про порушення Правил користування електричною енергією\~побутовим споживачем. При огляді встановлено, що споживачка [PERSON] безобліково користувалась електроенергією, що виразилося у пошкодженні розрахункового приладу обліку електричної енергії. Відповідно до діючих нормативних актів споживачеві нараховано за безоблікове споживання електричної енергії 2477,90 грн. До теперішнього часу добровільно відповідачка вказані кошти не сплатила. У своєму позові позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] 2477,90 грн. за безоблікове споживання електричної енергії та 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову. 04.12.2015 року відповідачка [PERSON] звернулась з зустрічною позовною заявою до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання акта про Порушення ПКЕЕН незаконним та недійсним, дій працівників незаконними, визнання акта про проведення експертизи лічильника недійсним, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 23.10.2002 року між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» і нею було укладено договір на користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], згідно з яким вона сумлінно виконувала свої обовязки і дотримувалась п.12 договору від 23.10.2002 року. Оплата за використання електричної енергії сплачувалась щомісячно. Лічильник за вказаною адресою розташований у тамбурі, має загальний доступ. Лічильник був встановлений ще минулим власником і не змінювався, не знімався на перевірку протягом усього часу мешкання [PERSON] в квартирі з 08.12.1995 року, пломба на лічильник встановлена більш ніж 20 років тому. Однак 03.02.2015 року до неї прибули співробітники ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та нечемно поводилися, погрожували їй накладенням штрафу у звязку із складанням акту, застосовуючи тиск змусили підписати новий договір №1305/23 від 03.02.2015 року. Просила суд визнати акт про Порушення ПКЕЕН від 03.02.2015 р. незаконним та недійсним, дії працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» незаконними, визнати акт №102 про проведення експертизи лічильника недійсним, а також стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на користь [PERSON] 3000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовної заяви, у задоволені зустрічного позову просила відмовити через його необґрунтованість. Відповідачка у судовому засіданні позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не визнала через його незаконність та необґрунтованість, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із положеннями ст.322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобовязує, а отже власники мають не лише субєктивні права, але й несуть відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Судом встановлено і це підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 03.11.1995 року, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.49-50). Судом встановлено, що 03.02.2015 р. представниками позивача відносно відповідачки [PERSON] було складено акт про порушення\~ Правил користування електричною енергією\~побутовим споживачем №205058 за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Підставою для складання акту стало безоблікове споживання [PERSON] електричної енергії через пошкодження розрахункового засобу обліку електричної енергії, а саме - виявлено пошкодження на розрахунковому засобі обліку електроенергії пломб з відбитками тавр про перевірку засобів обліку електроенергії Згідно з актом проведення експертизи лічильника електроенегії №102 від 01.04.2015р. лічильник № 0223855 визнано не придатним для експлуатації внаслідок відсутності держпломби, лічильник опломбовано пломбою без відбитка тавра Держсподивстандарта (стороннє клеймо), пошкодження обвязки, на диску сліди гальмування від стороннього предмета (а.с.8). 04.06.2015 р. на засіданні комісії РЕС по розгляду актів про порушення\~ПКЕЕ\~для населення протоколом № 774 було прийнято рішення про нарахування відповідачці [PERSON] за безоблікове споживання електричної енергії 2477,90 грн. (а.с.11). У відповідності до пункту 48, 53 Правил користування електроенергією передбачена відповідальність за їх порушення. У випадку розкрадання електричної енергії, різновидом якого є безоблікове її використання без дозволу енергопостачальника, розмір завданих останньому збитків розраховується відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил, затвердженої постановою НКРЕ від 22.11.1999 р. № 1416. Відповідно до п.п. 5, 6, 7 зазначеної Методики у разі виявлення у споживача електроприладу, електрообладнання, підключених поза приладами обліку, і за відсутності зовнішніх ознак пошкодження приладу обліку, розрахунок збитків здійснюється за період з останнього контрольного зняття показів приладу обліку, але не більше строку позовної давності. До цього часу відповідачкою зазначені в акті\~\~№ 205058 від 03 лютого 2015 року порушення не оскаржувалися. За таких обставин у суду немає сумнівів в об'єктивності викладених позивачем фактів щодо безоблікового використання відповідачкою електроенергії. Законом України «Про електроенергетику», який регулює правовідносини сторін у галузі електроенергетики, передбачається відповідальність споживача за втручання в роботу розрахункових засобів обліку електричної енергії тощо. Заперечуючи проти позову, відповідачка не надала суду жодного доказу, який би спростовував висновки експертизи лічильника та факт наявності безоблікового використання електричної енергії, ніж зазначені позивачем, як і не надано доказів на спростування відсутності держпломби, оскільки лічильник опломбовано пломбою без відбитка тавра Держсподивстандарта (стороннє клеймо), пошкодження обвязки, наявності на диску слідів гальмування від стороннього предмета, внаслідок чого встановлено непридатність лічильника для експлуатації. Таким чином, суд вважає, що споживачем електричної енергії [PERSON] допущено порушення\~Правил користування електричною енергією\~для населення, у зв'язку із чим у встановленому\~ПКЕЕ\~порядку, на підставі Методики визначення об'єму та вартості електричної енергії, не обрахованої внаслідок порушення споживачами\~ПКЕЕ, яка затверджена Постановою НКРЕ України 04.05.2006р. №562, обґрунтовано зроблений розрахунок збитків на загальну суму 2477,90 грн., які слід стягнути з відповідачки на користь позивача. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення основного позову, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, зокрема, про визнання акта про Порушення ПКЕЕН незаконним та недійсним, дій працівників незаконними, визнання акта про проведення експертизи лічильника недійсним, а також стягнення моральної шкоди, суд не вбачає законних підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.42 Правил відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, несе споживач. Споживач електричної енергії зобов'язаний забезпечувати збереження приладів обліку у разі розміщення їх на об'єкті споживача. Відповідно до Інструкції по складанню актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення правил користування електричною енергією складається акт з чітким викладенням виявлених порушень, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Відповідно до п.48 Правил споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України права й обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, оскарження дій щодо складення акта, як і самого акта, який не встановлює для [PERSON] будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт є одним із доказів при вирішенні спору, де оспорюються дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, при вирішенні яких суд зобов'язаний дати оцінку вказаному акту поряд з іншими доказами. При ухваленні рішення суд дав оцінку акту № 205058 від 03 лютого 2015 року, який складений відповідно до вимог Інструкції по складанню актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення, п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення правил користування електричною енергією, і є належним і допустимим доказом. Крім того, як зазначила [PERSON] в судовому засіданні, вона дійсно відмовилася підписати акт про порушення ПКЕЕН, оскільки її обурила поведінка працівників позивача, але добровільно підписала новий договір на енергопостачання (а.с.35). При цьому відповідачка підтвердила, що добровільно підписала довіреність на проведення експертизи приладу обліку працівниками РЕС за її відсутності (а.с.10) та акт-повідомлення про направлення на експертизу лічильника (а.с.9). Доказів, які б свідчили про незаконність дій працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», а також підстав для визнання акта про Порушення ПКЕЕН незаконним та недійсним, визнання акта про проведення експертизи лічильника недійсним суду не надано. Вирішуючи вимоги про відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Факт завдання моральної шкоди позивачкою за зустрічним позовом не доведено. Крім того, згідно з пунктом 5 частини 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на підставі Закону України № 3390-VI від 19.05.2011р. «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В розумінні п.6 ст.1 Закону України №3390-VI від 19.05.2011р. «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Таким чином, у даному конкретному випадку суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди. Отже, вимоги, заявлені за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved