Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ВіЕсБі Банк», в якому просить стягнути з банку на свою користь суму в розмірі 10607,94 дол. США; зобов*язати банк нарахувати та виплатити позивачу з 09 жовтня 2014 року: на суму вкладу у розмірі 10607,94 дол. США відсотки згідно умов Договору від 07.08.2014р. банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №831093/2014 в розмірі 10,0 (десять) процентів річних до дня, який передує фактичному поверненню вкладу для [PERSON]; 3% річних на суму простроченого з 09.10.2014р. грошового зобовязання в розмірі 10607,94 дол. США; 3% річних на суму нарахованих з 09.10.2014р. відсотків згідно умов Договору від 07.08.2014р. банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №831093/2014 в розмірі 10,0 (десять) процентів річних до дня, який передує фактичному поверненню вкладу для [PERSON] В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 01 квітня 2014 року уклав договір банківського рахунку «Для виплат» [NUMBER] (рахунок на вимогу). 07 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №831093/2014, згідно з яким було внесено у відділенні №25 банку на рахунок-кореспондент кошти на суму 12000 доларів США 00 центів. У період дії договору вкладником отримано частину коштів з відсотками, однак станом на 09.10.2014 року залишок вкладу складав 10607,94 доларів США. 09 жовтня 2014 року позивач звернувся до банку з вимогою про видачу йому депозитного вкладу за Договором від 07 липня 2014 року банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» №831093/2014 (в доларах США) шляхом його безготівкового перерахування разом з нарахованими на вклад відсотками з рахунка-кореспондента на рахунок [PERSON] [NUMBER] у ПАТ «ТАСкомбанк», у зв*язку з чим банком було оформлено цієї ж дати відповідне платіжне доручення на суму 10607,94 дол. США, однак фактично ці кошти так і не були перераховані банком. Натомість банк після отримання заяви про розірвання договору від 01.04.2014 року та закриття рахунку-кореспондента і фактичного закриття вказаного рахунку та к і не виконав платіжне доручення від 15.10.2014 року на суму 10607,94 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з*явився, подав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини такої неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому суд згідно частини 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проведення заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечив у судовому засіданні представник позивача. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2014 року між позивачем (за договором вкладник) та банком було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в доларах США), предметом якого є відкриття на ім'я вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США [NUMBER], код банку 380537, надалі рахунок на вимогу. 07 серпня 2014 року між позивачем (за договором Вкладник) та банком було укладено договір, предметом якого є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності Подвійний дохід ЕПС» в доларах США на строк 13 місяців, з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів, надалі вклад. Згідно п. 1.2. Договору від 07.08.2014р. банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], код банку 380537, надалі Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент може бути перерахований вклад та нараховані, але не отримані вчасно вкладником проценти за цим вкладом по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу вкладник отримує через касу банку не раніше дати, що співпадає з першим днем по закінчені кожного розрахункового місяця від дати укладення Договору. Згідно п. 1.4. Договору від 07.08.2014р. сума початкового Вкладу 12000 доларів США 00 центів, мінімальна сума Вкладу - 500 (п'ятсот) доларів США 00 центів. Згідно п. 1.5. Договору від 07.08.2014р. стандартна ставка за вкладом становить 10,0 (десять Процентів (и) (а) річних та діє з першого по третій місяць дії вкладу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов Договору від 07.08.2014р. вкладником було внесено банку на Рахунок-кореспондент кошти на загальну суму 12000 доларів США 00 центів, що підтверджується меморіальним ордером №287210 від 07.08.2014р., копія якого є наявною у матеріалах справи. У період дії договору від 07.08.2014 року вкладником було отримано у відділенні №25 банку частину коштів із вкладу та повністю нараховані на нього проценти, а тому станом на 09.10.2014 року залишок вкладу складав 10607,94 доларів США. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. 09 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про видачу йому вкладу шляхом його безготівкового перерахування разом з нарахованими на вклад відсотками з Рахунка-кореспондента на рахунок [NUMBER] [PERSON] у ПАТ «ТАСкомбанк», у звязку з чим банком було оформлено цієї ж дати відповідне платіжне доручення на суму 10607,94 доларів США, копія якого є наявною у матеріалах справи. Згідно ст. 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Банк має право залучити інший банк (виконуючий банк) для виконання переказу грошових коштів на рахунок, визначений у дорученні клієнта. Банк повинен негайно інформувати платника на його вимогу про виконання платіжного доручення. Порядок оформлення та вимоги до змісту повідомлення про виконання банком платіжного доручення встановлюються законом, банківськими правилами або договором між банком і платником. Водночас, Банк, незважаючи на вимоги ст. 1091 ЦК України не перерахував на рахунок [NUMBER] позивача у ПАТ «ТАСкомбанк» суми в розмірі 10607,94 доларів США. Згідно частини 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно частини 3 ст. 1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Згідно пункту 20.1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою від 12.11.2003р. №492 Правління Національного банку України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за №1172/8493, із змінами та доповненнями (надалі Інструкція №492) Поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта. Згідно пункту 20.6. Інструкції №492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Натомість, відповідач навіть після отримання від позивача 21.10.2014р. за вх. №25-44/319 письмової заяви про розірвання Договору від 01.04.2014р. та закриття Рахунка-кореспондента, копія якої є в матеріалах справи, не виконав платіжне доручення від 15.10.2014р. на суму 10607,94 доларів США. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Отже, оскільки відповідач порушив взяте на себе за Договором від 07.08.2014р. грошове зобов'язання, то він, окрім обов*язку повернути позивачу суму в розмірі 10607,94 доларів США, що складається із вкладу і нарахованих на нього станом на 09.10.2014р. відсотків, зобов*язаний також: нарахувати та виплатити позивачу згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України з 09.10.2014р. на суму вкладу (10607,94 дол. США) відсотки згідно умов Договору від 07.08.2014р. в розмірі 10,0 процентів річних до дня, який передує фактичному поверненню Вкладу для позивача; нарахувати та виплатити позивачу згідно ст. 625 ЦК України 3% річних на суму простроченого з 09.10.2014р. грошового зобов*язання в розмірі 10607,94 дол. США; 3% річних на суму простроченого з 09.10.2014р. грошового зобов*язання в розмірі 10607,94 доларів США та суму нарахованих відсотків згідно умов Договору від 07.08.2014р. в розмірі 10,0 процентів річних до дня, який передує фактичному поверненню вкладу для позивача. Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті рішення, в частині вимог позивачки до відповідача про зобовязання останнього вчинити дії, судом згідно ст.ст. 214 ч. 2, 360-7 ч.ч. 1, 2 ЦПК України та фактичних правовідносин, що склались між позивачкою і відповідачем, враховано правову позицію Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладену у постанові: - від 29.05.2013р. по справі №6-39цс13, - від 25.12.2013р. по справі №6-140цс13. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону №1023-XII споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, оскільки вимоги за цим позовом стосуються захисту прав і законних інтересів позивача [PERSON], як споживача фінансової послуги з розміщення у Банку депозитного вкладу, то при зверненні до суду з таким позовом за захистом своїх прав як споживача він звільняється від сплати судового збору згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно частини 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно пп. 1 п. 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, оскільки ціна позову становить 153503,89 грн., що еквівалентно за офіційний курсом, встановленим НБУ станом на 07.11.2014р. (100 дол. США =1447,066 грн.), то розмір судового збору становить 1535,03 грн., який при задоволенні позову підлягає стягненню повністю з відповідача.

Outcome: approved