Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з автомобіля марки Mitsubishi Carizma 1, 1995 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], посилаючись на те, що арешт на дане майно було накладено державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві під час виконавчого провадження ВП 13077608. 31.12.2009 на підставі ст. 48 Закону України « Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа, однак арешт з майна не знятий. Станом на 13.09.2016 на виконанні виконавчі документи стосовно [PERSON], який є власником спірного автомобіля, у відділі на виконанні не перебуває. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі довіреності серії ВКВ № 582673 від 10.12.2007 [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти від його імені інтереси з питань продажу, експлуатації, користування та вчинення інших правочинів належного йому автомобіля марки Mitsubishi Carizma, 1995 року випуску, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. В липні 2016 [PERSON] в сервісному центрі м. Шепетіка було відмовлено у знятті з обліку вищевказаного автомобіля через накладений на нього арешт Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно листа № 05-Н від 13.09.2016 Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві станом на 13.06.2016 у відділі на виконанні виконавчі документи стосовно [PERSON], не перебувають. 31.12.2009 на підставі ст. 48 Закону України « Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 2013р.) У разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Втім, при поверненні виконавчого документу стягувачеві в порушення ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна [PERSON] знятий не був, що суттєво обмежує права позивача, як розпорядження цим самим майном та свідчить про необхідність його скасування. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання рішення суду, а виконавче провадження на даний час завершено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача та [PERSON] користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved