Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору №DOС3RX86260019 від 15.11.2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2198,90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідачки в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за договором належним чином не виконала. В зв'язку з чим, станом на 04.12.2013 року у неї виникла заборгованість - 25696,92 гривні, яка складається з: - 1146,12 гривень - заборгованість за кредитом; - 8564,77 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 14286,18 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 1199,85 гривень - штраф (процентна складова) Просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 25696,92 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача - Кочев Д.І., що діє на підставі довіреності не з'явився, надав суду заяву по розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала суду заяву про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на сплив строку позовної давності, просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлені наступні обставини. Пунктом 2.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно - заставний договір. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені в заяві строки. Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Відповідно до укладеного договору №DOС3RX86260019 від 15.11.2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2198,90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами укладеного договору з відповідачкою, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту. Укладання вказаного договору підтверджується заявою [PERSON] про видачу кредиту, яка підписана у встановленому порядку банком та відповідачем. Згідно з умовами вказаного кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 10» по « 15» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 230,72 гривні для погашення заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка свої зобов'язання за договором виконувала неналежним чином, в зв'язку з чим у неї виникла кредитна заборгованість, яка станом на 04.12.2013 року складає: - 1146,12 гривень - заборгованість за кредитом; - 8564,77 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») передбачено, що при порушенні позичальником будь якого з зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. В зв'язку з чим, відповідачці була нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором станом на 04.12.2013 року, що складає 14286, 18гривень. Пунктом 5.3 вказаних умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. В зв'язку з чим відповідачці був нарахований штраф, який станом на 04.12.2013 року складає 500 гривень - штраф; 1199,85 гривень - штраф (процентна складова). Таким чином заборгованність відповідачки перед банком, станом на 04.12.2013 року складає: 1146,12 гривень - заборгованість за кредитом; 8564,77 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14286,18 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1199,85 гривень - штраф (процентна складова), а всього 25696,92 гривень. Вирішуючи заяву відповідачки щодо застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), що відповідає вимогам статті 258 ЦК України. Згідно до п.3,4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові. З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2006 року [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «Приватбанк» про надання строкового кредиту в розмірі 2198,90 гривень на строк з 15.11.2006 року по 15.11.2007 року включно. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідачки в заяві. Пунктом 5.5. Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 стаття 261 ЦК України). За змістом статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише 9 січня 2014 року, переконливих доказів про поважність причин пропуску строку суду не надав. Згідно наданої суду виписки за кредитним договором №DOС3RX86260019 від 15.11.2006 року, останній платіж був здійснений відповідачкою 30.04.2008 року в розмірі 300 гривень, тому суд вважає, що саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності звернення до суду з вимогою стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторон у спорі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що цивільне право ПАТ КБ «Приват Банк» порушено, але перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу за кредитом 30.04.2008 року, а позов про стягнення боргу подано до суду лише 09.01.2014 року, тому в позові слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності - 5 років. ПАТ КБ «Приватбанк» про поважність причин пропущення позовної давності не зазначив. Таким чином, враховуючи, що на момент звернення позивача до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором сплило 5 років, (термін позовної давності встановлений сторонами кредитного договору) і суд не може не прийняти до уваги заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови від позову. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі ст.ст. 257, 258, 261, 267, 526, 536, 598, 599, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed