Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, посилаючись на те, що він є власником прибудованих нежилих приміщень у житловому будинку, а позивач є власником квартири, розташованої поверхом вище. Відповідач без будь яких дозволів самочинно збудував на даху належних позивачу приміщень металеву конструкцію, нижню частину залив бетоном та обклав цеглою. Неправомірні дії відповідача призвели до руйнації покриття даху у приміщеннях належних позивачу, накопичується волога, яка потрапляє у приміщення належні позивачу і через самочинне будівництво відповідача дах відремонтувати неможливо, що створює перешкоди позивачу належним чином користуватися належним останньому майном. На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо усунення порушень та знесення самочинно побудованої конструкції останній не реагував. Крім того, позивач неодноразово звертався до державних органів різного рівня щодо наявності порушень, а також третьої особи, внаслідок чого відповідачу направлялися приписи про усунення порушень прав позивача та знесення самочинно збудованої конструкції, проте відповідні приписи залишалися відповідачем поза увагою. Враховуючи наведене позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та просив покласти на нього обов'язок по знесенню самочинно збудованої конструкції відповідача, з подальшим стягненням відповідних витрат. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник третьої особи підтримала доводи позивача та обставини викладені у позові. Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу у його відсутність, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що причини неявки відповідача в судові засідання є неповажними і за згодою позивача вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про право власності від 24.07.2003 року позивач є співвласником нежилого приміщення [ADDRESS] /а.с. 7/. Згідно відповіді третьої особи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 90/. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Згідно п. 5 постановиПленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), визначено, щовідповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Згідно листів та приписів від третьої особи та контролюючих органів, скарг позивача, а також фотографій приміщення позивача вбачається, що відповідач самочинно без відповідних дозволів від контролюючих органів здійснив будівництво конструкції на даху нежитлового приміщення № 309, № 310, № 320 за адресою: [ADDRESS], що призвело до руйнації приміщення належного позивачу /а.с. 8 - 19, 62- 69/. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення частково, з урахуванням способу захисту передбаченого ч. 7 ст. 376 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial