Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він та треті особи є співвласниками квартири [ADDRESS], де зареєстрований також відповідач. Стверджує, що відповідач є колишнім чоловіком його доньки - [PERSON] та вже протягом тривалого часу - з січня 2014 року не проживає у вказаній квартирі. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК УРСР просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням на [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 20.11.2014 року заявив, що не заперечує проти позовних вимог та зобов'язався виписатися з квартири та звільнити її в строк до 1.12.2014 року. Своє небажання звільнити квартиру до цього часу пояснив тим, що йому необхідно вирішити питання з місцем реєстрації. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та надали пояснення про те, що відповідач дійсно з січня 2014 року у спірній квартирі не проживає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане 09.12.1999 року Госпрозрахунком бюро по приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі Артемівської міської ради (а.с.6). У вказаній квартирі проживає відповідач, який до розірвання шлюбу проживав там як член сім'ї власника житла, оскільки був одружений з [PERSON] Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2014 року у справі №219/1967/2014-ц розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], яке набрала законної сили 26.05.2014 року (а.с.7). Згідно з актом комісії у складі працівників ТзОВ «Факторія» від 19.09.2014 року (а.с.8), [PERSON] з січня 2014 року у квартирі № 16 на вул.Ювілейній, 30 у м. Артемівську Донецької області не проживає. Позивач до правовідносин, що склались між сторонами, застосовує ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, покликаючись на те, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Проте суд звертає увагу на те, що положення статей 71, 72 ЖК УРСР поширюються на правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Квартира [ADDRESS] є приватизованою та належить позивачеві і третім особам на праві власності, а відтак до спірних правовідносин належить застосовувати ст.405 ЦК України. Відповідно до статей 9, 156, 157 ЖК УРСР сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст.157 ЖК УРСР, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (ч.1 ст.116 ЖК УРСР). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач фактично втратив зв'язок з власниками квартири та не проживає в спірній квартирі. В судовому засіданні позивач визнав позов, виклавши його у заяві, яку долучено до матеріалів справи. Згідно статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому її слід врахувати при ухваленні рішення та задовольнити позов.

Outcome: approved