Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому зазначив, що право власності на квартиру № 10 по буд. 21 по вул. Ладозькій в м. Запоріжжі, відповідно до договору обміну, укладеного 09 квітня 1993 року, посвідченого [PERSON],державним нотаріусом Другої запорізької державної нотаріальної контори, та зареєстрованого реєстрі за № 3-922, а також зареєстрованого Запорізькому МБТІ в книзі № 191 за № 188Р № 34368 від 1993року. В зазначеній квартирі також зареєстровані та проживали разом з позивачем з його дружина, [PERSON],[INFO], та донька [PERSON],[INFO] На сьогоднішній день відповідач по справі , [PERSON],не проживає у зазначеній квартирі тривалий час з 1998 року , що підтверджується актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об?єктами приватної власності № 60від 29 березня 2016 року . Особисті речі відповідача по справі у квартирі відсутні. Реєстрація відповідачки в квартирі, створює позивачу перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, оскільки на відповідача нараховуються комунальні послуги, які він не сплачує, що змушує його звертатись із позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином,у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що до відповідно до договору обміну, укладеного 09 квітня 1993 року, посвідченого [PERSON],державним нотаріусом Другої запорізької державної нотаріальної контори, та зареєстрованого реєстрі за № 3-922, а також зареєстрованого Запорізькому МБТІ в книзі № 191 за № 188Р № 34368 від 1993року право власності на житло належить позивачу. (а.с5-8) Станом на 29.03.2016р. в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об?єктами приватної власності . (а.с.9) На даний час відповідачка по справі [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає з 1998 року. У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Реєстрація відповідачки [PERSON] у вищезазначеній квартирі чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю. [PERSON] з 1998 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, особисті речі [PERSON] відсутні. В разі втрати особою права власності на житло, або право користування житловим приміщенням, така особа, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягає зняттю з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] з 1998року не проживає у [INFO], перешкод в користуванні цією квартирою їй не чинили, тобто без поважних причин була відсутня понад 17 років, тому відповідачка втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved