Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в якому зазначив, що 18.10.2016 в м. Києві по вул. В.Чорновола, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з неосудністю особи. Згідно рахунку складеного ТОВ «Автолідер і партнери» вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , склала 51 959,40 грн. Цивільно - правова відповідальність відповідача застрахована не була. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 51 959,40 грн. відшкодування шкоди та суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 06.06.2018 було задоволено клопотання представника відповідача та призначено судову автотехнічну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертних дій - зупинено. 12.10.2018 ухвалою суду провадження у справі було поновлено у зв`язку із надходженням від експертної установи повідомлення про неможливість надання висновку. Після поновлення провадження у справі, сторона відповідача 11.12.2018, 16.01.2019, 05.03.2019 та 09.04.2019 подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на поважність причин неможливості явки в судове засідання, які були задоволені. В судове засідання позивач та його представник позивача не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач вважає себе невинуватою у вчиненні ДТП, оскільки постановою суду була звільнена від відповідальності, а позивачем не надано належним та допустимих доказів на підтвердження обсягу пошкоджень. Окрім того відмітив, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки під час ДТП в автомобілі «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , перебував його власник, який і може бути належним відповідачем. Заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 18.10.2016 в м. Києві по вул. В.Чорновола, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Хонда», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з неосудністю особи (а.с.16). Із вказаної постанови убачається, що водій [PERSON] не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості та допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення відповідача до відповідальності за ст. 124 КУпАП Шевченківським районним судом м. Києва було встановлено, що 18.10.2016 у [PERSON] відбувся судомий напад та вона втратила свідомість. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що ДТП трапилося в момент неосудності відповідача [PERSON] , тому провадження підлягає закриттю. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував того факту, що під час ДТП транспортним засобом «Хонда», д.н.з. [NUMBER] керувала саме відповідач та обсяг пошкоджень, які зазначені у схемі ДТП (а.с.9-10) відповідають дійсним обставинам справи. Згідно рахунку №0007095 від 29.07.2017, складеного ТОВ «Автолідер і партнери» вартість ремонту автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , склала 51 959,40 грн. (а.с. 33) та був сплачений позивачем 29.07.2017, що підтверджується відповідною копією квитанції до прибуткового касового ордеру серії 02АААЛ 409599. Таким чином суд приходить до висновку про те, що транспортний засіб позивача, на момент звернення до суду був відремонтований. Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] , в момент ДТП на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом «Хонда», д.н.з. [NUMBER] . Інших доказів на спростування вказаних висновків суду, матеріали справи не містять. За таких обставин, твердження представника відповідача про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем, не заслуговують на увагу. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. Статтею 20 КУпАП визначено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану. Таким чином суд приходить до висновку про те, що відповідач, в силу свого хворобливого стану в момент вчинення ДТП, не міг нести саме адміністративну відповідальність в межах санкції ст. 124 КУпАП. Разом із цим, вказані обставини не свідчать про звільнення відповідача від цивільно - правової відповідальності за завдану ним шкоду. Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач вчиняла будь - які дії, які б спровокували пошкодження транспортного засобу, яким вона керувала, тобто, позивач діяла добросовісно. Згідно із повідомленням КНДІСЕ від 10.10.2018 №14793/18-54, у зв`язку із незадоволенням клопотання експертів про надання позивачем кольорових фотознімків досліджуваного транспортного засобу, експертиза не може бути проведена. Разом із цим, стороною відповідача не було надано жодного іншого доказу на спростування посилань позивача про розмір завданого збитку. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Інших доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved