overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 47940 гривень та моральної шкоди в сумі 10000 гривень, посилаючись на те, що згідно договорів позики між сторонами відповідач в 2007 році отримав позику але свої зобовязання до часу звернення в суд не виконав. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що відповідач добровільно відмовляється сплатити суми позики відповідно до умов договору а неповерненням коштів йому заподіяно також моральну шкоду. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем 16 жовтня 2007 року відповідно до усного договору позики було отримано від позивача 6000 доларів США із умовою повернення їх в термін до 22 лютого 2008 року, що засвідчено оригіналом розписки від того ж дня. Станом на день звернення в суд із даним позовом офіційний курс НБУ становив 7,99 гривень за один долар США, а тому позивач правомірно просить стягнення 47940 гривень, що відповідає розміру отриманої позики в гривневому еквіваленті. Із врахуванням принципу розумності та справедливості, характеру суспільних відносин, які склалися між сторонами по справі, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеню вини відповідача, суд вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди буде розмір шкоди в сумі три тисячі пятсот гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст.23, 530, 1046, 1048, 1049, 1167 ЦК України, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 51908 гривень, посилаючись на те, що згідно договору позики між сторонами відповідач отримав гроші в розмірі 4000 доларів США та нічого не повернув. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він надав відповідачу гроші, які той зобов'язувався повернути на першу вимогу. На неодноразові вимоги останній запевняв що скоро віддасть, однак до даного часу нічого не повернув. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що гроші він не брав та розписку не писав, та в суді немає свідків, які зазначені в розписці. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного між сторонами усного договору позики 12.10.2011 року [PERSON] було отримано від позивача 4000 доларів США, що підтверджується оригіналом письмової розписки від того ж числа. Згідно умов договору відповідач повинен був повернути кошти на першу вимогу, що відповідно до положення ч.2 ст.530 ЦК України становить сім днів. Враховуючи те, що відповідач після відкриття провадження по справі та отримання копії позову мав можливість повернути борг, та не надав суду зустрічної розписки про повернення цих коштів, то відповідно згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України слід вважати що він свій обов'язок по поверненню коштів не виконав. Оскільки згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, то відповідно вимоги про стягнення грошей є правомірними. Оскільки відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 14.04.2014 року курс гривні до долара США становив 1297,70 гривень за 1000 доларів, то відповідно розрахунок ціни позову є правильним. Заперечення відповідача з приводу не написання ним розписки та відсутності свідків у суді є необґрунтованими, оскільки суду не було надано інших документів, які б свідчили про явну підробку розписки, а щодо свідків, то відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.1051 ЦК України їх покази є недопустимими доказами щодо заперечення чи підтвердження факту отримання коштів. На підставі ст.ст. 530, 1046-1049 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 5316320гривень, посилаючись на те, що згідно укладених між сторонами договорів відповідач отримав позики, але свої зобов'язання у вказаний термін не виконав. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та надали суду оригінали боргових розписок, які підтверджують наявність невиконаного зобов'язання, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує. Суд, вислухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем 18.12.2014 року відповідно до усного договору позики було отримано від позивача чотири мільйони гривень та 50 тисяч доларів США із умовою повернення їх до 01.05.2015 року, що засвідчено розпискою від того ж дня. Крім того, відповідно до усного договору позики відповідачем було отримано від позивача чотириста Євро із умовою повернення їх до 07.05.2015 року, що підтверджено розпискою від 15.05.2015 року. Також відповідачем було отримано позику у позивача у виді 3000 гривень та 2050 Євро, що засвідчено розпискою від 28.08.2015 року. Відповідно до офіційного курсу долара США та євро до гривні загальна сума боргів по всіх позиках вірно обрахована в позові та становить 5316320 гривень станом на 23.06.2016 року. Оскільки відповідач не скористався своїм правом заперечувати відносно факту невиконання свого зобов'язання надавши відповідні докази, то це відповідно свідчить про наявність боргового зобов'язання на день винесення рішення судом. Позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, то у зв'язку із задоволенням позову згідно ст.88 ч.3 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача в дохід бюджету. На підставі ст.ст.1046-1049 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 78900 гривень, посилаючись на те, що згідно договору позики між сторонами відповідач в 2007 році отримав позику але свої зобов'язання в обумовлений договором термін не виконав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач добровільно відмовляється сплатити суми позики відповідно до умов договору незважаючи на неодноразові прохання його довірителя. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки представник позивача проти такого розгляду не заперечує. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем 29 вересня 2007 року відповідно до письмового договору позики було отримано від позивача 50000 гривень, що становили на день їх отримання по офіційному курсу 10000 доларів США із умовою повернення їх в гривнях в термін до 17 вересня 2008 року в сумі еквівалентній 10000 доларам США із розрахунку офіційного курсу на день сплати. Станом на день звернення в суд із даним позовом офіційний курс НБУ становив 7,89 гривень за один долар США, а тому позивач правомірно просить стягнення 78900 гривень, що відповідає розміру отриманої позики в гривневому еквіваленті. На підставі ст.ст. 530, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики, посилаючись на те, що згідно укладеного між ним та відповідачем усного договору від 11.07.2017 року останній отримав позику в розмірі 600 доларів США, які повинен був повернути в строк до 01.09.2017 року, але свої зобов`язання у вказаний в договорі термін не виконав. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач був двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 11.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики, відповідно до якого останнім було отримано від позивача 600 доларів США, що на момент пред`явлення позову еквівалентно 16158 гривень по курсу НБУ 26,93 гривні за 1 долар США із умовою повернення їх в термін до 01.09.2017 року, що підтверджується оригіналом розписки від 11.07.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, суд вважає, що відповідачем не було виконано умови договору, оскільки оригінал розписки перебуває у позивача, а відповідач не подав суду оригіналу розписки про повернення позики. У зв`язку з цим позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача 16158 гривень, оскільки більша сума не була доведена належними та допустимими доказами. На підставі ст.ст.261, 533, 610, 611, 1047 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення сплачених коштів та стягнення штрафу за договором підряду. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, в яких просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договором підряду та визнати право власності на майно. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував не неналежне виконання відповідачем договору підряду, яким відповідач зобов'язувався своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з реконструкції торгівельного павільйону. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач проти позову частково заперечував. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїв внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення сплачених коштів та стягнення штрафу за договором підряду. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, в яких просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договором підряду та визнати право власності на майно. Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач посилається на те, що 20.11.11 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду. Відповідно до умов якого підрядник своїми або залученими силами і засобами зобов'язувався побудувати Позивачу два житлові будинки, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 158,7 кв. м., та [ADDRESS], загальною площею 162 кв. м. Строк виконання зобов'язань, відповідно до договору до 01.12. 2012 р. Згідно Додатку № 1 до Договору будівельного підряду № 25 від 20 листопада 2011 року, вартість будівельних робіт становить 150 000 грн., які позивач зобов'язався сплатити Відповідачу в строк до 20 листопада 2012 року. Відповідно до п. 1.7. Договору будівельного підряду № 25 від 20 листопада 2011 року, строком завершення будівельних робіт є 01 листопада 2012 року. Будівельні роботи відповідного нерухомого майна є виконаними, що, зокрема, підтверджується Актом виконаних робіт від 01 листопада 2012 року, в якому Позивачем підтверджено відсутність претензій щодо якості та кількості виконаних Відповідачем робіт. Згідно із п. 2.3. Договору будівельного підряду № 25 від 20 листопада 2011 року, кінцевим строком оплати виконаних робіт є 20 листопада 2012 року. Також, Підрядник, відповідно до п. 1.10. Договору зобов'язувався отримати у встановленому законодавством порядку всі документи, що підтверджують право власності Замовника на реконструйоване майно. Отже, Підрядником на визначену дату Договір було виконано частково. Зобов'язання, що визначені у п. 1.10 Договору (Підрядник зобов'язується отримати у встановленому законодавством порядку всі документи, що підтверджують право власності Замовника на реконструйоване майно) не були виконані Підрядником на дату закінчення Договору. У п. 2 ст. 1.13. Договору встановлено, що у разі порушення строків виконання зобов'язань, зазначених у ст. 1.1. Договору Підрядник сплачує Замовнику штрафи у розмірі 0,5 % від вартості невиконаних в строк робіт за кожен день прострочення, але не більше 10 % від вартості невиконаних в строк робіт. За Договором вартість послуг по отриманню правовстановлюючих документів становить 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., без ПДВ, а отже, за часткове невиконання Договору штраф становить 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з невиконанням умов договору у позивача на даний час відсутній правовстановлюючий документ, який прямо підтверджує право власності на нежитлові будівлі, а це в свою чергу унеможливлює реєстрацію права власності, яка передбачена законодавством України. У зв'язку з цим, підприємство не може як власник розпоряджатися належним йому майном. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, який обгрунтовує тим, що 03 березня 2014 року у відділенні №40 ПАТ «КБ Актив-Банк» у м. Краматорську між відповідачем та позивачем було укладено договір строкового вкладу «Актив вільний» №ДФО-40-168308 від 03.03.2014 року. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу в сумі 20000,00 доларів США на строк один місяць з 03 березня 2014 року по 03 квітня 2014 року з виплатою відповідачем відсотків на суму вкладу у розрахунку 12,0 % річних. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов'язаний був повернути 03 квітня 2014 року суму грошового вкладу у розмірі 20000,00 доларів США та відсотків на суму вкладу з розрахунку 12,0 % річних готівкою через кассу банку, згідно п.1.3 Договору. 03 квітня 2014 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення строкового вкладу, а також відсотків нарахованих, відповідно до п.1.3. Договору (копія заяви додається), проте відповідач відмовив в їх видачі, посилаючись на відсутність готівки, у звязку з кризовою економічною та політичною ситуацією в державі та запропонував укласти новий договір на обслуговування поточного рахунку для можливості часткової виплати, отримання готівкових коштів в іноземній валюті з поточного рахунку через кассу банку у межах до 15000 гривень на добу в еквітваленті за офіційним курсом Національного банку України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення суми боргу, вказуючи, що ним була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 7000 (сім) тисяч доларів США, строком на шість місяців, однак при неодноразовому зверненні про повернення суми боргу, відповідач відмовлявся від виконання зобовязання, що змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому зсіданні з позовом погодився у повному обсязі.. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідач взяв в борг у позивача сім тисяч доларів США строком на шість місяців, про що відповідачем була власноручно написана розписка (а.с.4). За спливом строку повернення грошей позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідач відмовився повертати гроші по причині відсутності коштів. Згідно курсу Національного банку України, на 04.04.2017 року курс долару становив 100 доларів США 2702,4639 грн. (а.с. 25). Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання по поверненню позивачу суми боргу в розмірі 189 140,00 гривень, що еквівалентно 7000,00 доларів США станом на 04.04.2017 року. У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти в такій сумі, у термін і в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, то, що відповідачкою були надані зобовязання, які не були виконані у певний строк та у повному обсязі, суд вважає позивні вимоги [PERSON] про повернення суми боргу обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнути з [PERSON], паспорт серії КМ 270803, виданий Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України 21.12.2004 року, який проживає за адресою: [INFO] на користь [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], суму боргу у розмірі 189\~140,00 гривень, що еквівалентно 7000,00 доларів США станом на 04.04.2017 року та судові витрати у розмірі 1756,20 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04 серпня 1990 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі, восени 1994 року вони придбали квартиру [ADDRESS], в якій сторони були зареєстровані. 25 листопада 2013 року шлюб між ними було розірвано. Правовстановлюючі документи на будинок оформлені на відповідача, яка в добровільному порядку не бажає поділити їх квартиру. Позивач вважає, що вищевказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати право власності на 1/2 її частину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що не визнає позов в повному обсязі, оскільки кошти на придбання квартири були надані їй її братом у подарунок, а тому позивач не має права вимагати частину спірної квартири. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 1990 року сторони уклали шлюб, який було, відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, розірвано 25 листопада 2013 року. 15 червня 1994 року [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 22 КПШС України (діючої на час виникнення правовідносин) та ст. 60 СК України придбана під час подружнього життя за спільні кошти квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами як ст. 22 КПШС, ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а саме визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного майна, підлягають задоволенню. Одночасно, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, суду не підтверджені. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 813,32 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, у встановленому законом порядку позовні вимоги уточнив заявою від 05.05.2014р. і в кінцевому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь половину витрат на ремонт підвальних нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] - 24041,05 грн.; половину витрат на ремонт квартири за адресою [ADDRESS] - 10150,65 грн.; половину витрат на утримання спільних дітей - 6252,50 грн., половину витрат на спільний автомобіль - 51019,19 грн.; частку витрат на оплату комунальних послуг квартири за адресою [ADDRESS] - 5798,93 грн. Враховуючи складність справи, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved