Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2011 року між АТ «Златобанк» (надалі по тексту - позивач, банк) та [PERSON] (надалі по тексту - відповідач1, позичальник, [PERSON].) укладено кредитний договір № 265/11/Z. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 48 910, 00 грн. на споживчі цілі, позичальник зобов'язаний погасити кредит в строк не пізніше 31.05.2012 року. Пунктом 1.4. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних. Між сторонами укладалися додаткові угоди, відповідно до умов яких сторони встановлювали строк повернення кредиту, останній 31.05.2015 року. В забезпечення належного виконання умов договору між банком та позичальником, 01.06.2011 року АТ «Златобанк» уклав договір поруки № 365/11/Z/S-1 (надалі договір поруки) з [PERSON] (надалі по тексту - поручитель, відповідач2). Відповідно до умов якого поручитель та боржник відповідають перед банком, як солідарні боржники своїх боргових зобов'язань. Відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали. Тому позивач змушений звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 27 697, 55 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, 01.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 265/11/Z. Згідно пункту 1.1, 1,2, 1.3.1, 1.3.2, 1.4. Кредитного договору банк надав відповідачу1 кредит в розмірі 48 910,00 грн., кредит надано на споживчі цілі, строк кредиту з 01.06.2011 року по 31.05.2012 року, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 31.05.2012 року, якщо тільки за домовленістю сторін на підставі відповідної додаткової угоди не встановлений інший термін повернення кредитних коштів, а також за користування кредитом позичальник сплачує проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, розмір встановлюється 15% річних. Між сторонами укладалися додаткові угоди, якими продовжувався строк повернення кредиту, останній строк, який сторони погодили це 31.05.2015 року. В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору, поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Пунктом 1.2 договору поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів перед банком. Отже, банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу1 кредитні кошти на умовах передбачених кредитним договором. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 27 679 грн. 55 коп.. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір по 138 грн. 40 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved