Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'ю, в якому зазначив, що 25.11.2013 року позивач перебуваючи в якості пасажира автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Дана пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «Део» д.н.з. [NUMBER]. В результаті зазначеної ДТП позивач зазнав численних травм, тілесних ушкоджень, потребував постійного догляду та відновлення здоров'я, крім того, позивачем були витрачені грошові кошти на власне лікування, яке полягало в придбанні лікарських засобів, витрат на посилене харчування пов'язане з необхідністю відновлення здоров'я, витрат на діагностичне обстеження, а також транспортні витрати. Позивач зазначає, що окрім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача, яка полягає в тому, що позивач пережив фізичний біль та душевні страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, втратив нормальний біологічний сон, порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Охорона і безпека плюс» 6 407,61 грн. матеріальної шкоди, 131 544,00 грн. моральної шкоди, 3 200,00 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього стягнути з відповідача 141 151,61 грн. Під час судового розгляду справи 22.05.2014 року представником позивача було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких представник позивача зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Део» була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», у зв'язку з чим за спричинену шкоду позивачу відповідальність повинно нести і ВАТ НАСК «Оранта». З урахуванням уточнень до позову представник позивача просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Охорона і безпека плюс» 126 544,00 грн. завданої моральної шкоди, 1 600,00 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього стягнути 128 144,00 грн.; стягнути з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача 6 407,61 грн. матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, 5 000,00 грн. завданої моральної шкоди, 1 600,00 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього стягнути 13 007,61 грн. Крім того, під час проведення судового засідання 14.08.2014 року представником позивача було подано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких представник позивача просив суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я у розмірі 2 805,91 грн. В іншій частині позовні вимоги залишити без змін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Охорона і безпека плюс» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи містяться заперечення проти позову, відповідно до яких представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки його відповідальність була застрахована відповідачем ВАТ НАСК «Оранта», а розмір моральної шкоди нічим не підтверджена тому є необґрунтованим. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся, на адресу суду надіслав заперечення проти задоволення позовних вимог до нього. В своїх запереченнях посилався на те, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить п'ять відсотків від страхової виплати, яка, на думку представника становить 2460,35 грн., оскільки інша шкода, не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Вислухавши думку представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.11.2013 року близько 02 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Део» д.н.з. [NUMBER], виїхав на перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с.7). Під час скоєння зазначеної ДТП позивач перебував в автомобілі «Шевроле» в якості пасажира. Згідно виписки з історії хвороби №106935/2235, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в «Київській обласній клінічній лікарні» Центру нейрохірургії в період з 25.11.2013 року по 03.12.2013 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (а.с.85 зворот). Відповідно до висновків психологічного дослідження від 17.02.2014 року, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та йому була заподіяна моральна шкода (моральні страждання) (а.с.28-30). Статтями 1187, 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини автомобіля «Део» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить відповідачу ТОВ «Охорона і безпека плюс», а правопорушник перебував з ним в трудових відносинах. Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідач ТОВ «Охорона і безпека плюс» застрахував свою цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу у відповідача ВАТ НАСК «ОРАНТА» та має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2434835 строком дії від 26.05.2013 року до 25.05.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідачів із заявою про відшкодування на його користь завданої йому шкоди. Згідно зі частин 9.2, 9.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. У відповідності до п.п. 1 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. З матеріалів справи вбачається, що матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, позивач визначив у розмірі 2 805,91 грн., що підтверджується належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи. Посилання представника відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на те, що розмір такої шкоди доведений в частині 2460,35 грн. не знайшли свого підтвердження, тому суд не бере їх до уваги. Згідно із п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ВАТ НСК «Оранта» на користь позивача матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я в розмірі 2 805,91 грн. Щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмітити наступне. У відповідності до п.п. 4 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. На підтвердження заявленого розміру моральної шкоди позивач посилається на психологічне дослідження від 17.02.2014 року відповідно до якого, розмір компенсації моральної шкоди може становити 108 мінімальних заробітних плат. Втім, заявлений розмір такого відшкодування, зважаючи на обставини ДТП та наявні докази, суд вважає завищеним. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивач просить стягнути з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» на свою користь 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а з відповідача ТОВ «Охорона і безпека плюс» 126 544 грн., однак суд вважає, що зазначена вимога може бути задоволена лише в частині стягнення 1500 грн. з відповідача ВАТ НАСК «Оранта», оскільки ця сума не перевищує встановлений законом ліміт і є, на думку суду вмотивованим розміром шкоди, в розрізі заподіяної позивачу шкоди та його моральних страждань. В задоволенні іншої частини позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки при розгляді справи вони не знайшли свого підтвердження, а підтверджена, на думку суду сума відшкодування не перевищує встановленого законом ліміту, тому в частині вимог до відповідача ТОВ «Охорона і безпека плюс» позов задоволенню не підлягає. Крім цього позивач просить стягнути з відповідачів на його користь по 1600 грн. витрат на правову допомогу, що разом складає 3200 грн. мотивуючи це тим, що 20.02.2014 року між ним та адвокатом [PERSON] було укладено договір №65 про надання правової допомоги, по якому позивачем було сплачено 3200 грн. гонорару, що підтверджується самим договором та квитанцією від 20.02.2014 року. Тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачів. З таким висновком суд повністю погодитися не може виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В матеріалах справи відсутній розрахунок часу, який був витрачений представником позивача для надання правової допомоги. Як вбачається з журналів судового засідання, представник позивача надавав правову допомогу в судових засіданнях протягом 62 хвилини, інших доказів, що представник позивача витрачав свій час на надання правової допомоги суду надано не було, а з цього слідує, що суд позбавлений можливості встановити його. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, суд вважає, що необхідно стягнути компенсацію на правову допомогу які слід вираховувати з фактичного та підтвердженого часу її надання в розмірі 503,44 грн. (8,12 грн. (вартість однієї хвили) * 62 хв. = 503,44 грн.). Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial