Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і з урахуванням збільшених позовних вимог просить зобов'язати останнього повернути йому борг у розмірі 354 388,00 грн, відсотки за користування коштами у розмірі 40 500,81 грн і сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 червня 2015 року він з відповідачем уклали договір позики №11/06/15. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 354 388,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 жовтня 2015 року зі сплатою 5% за кожні 30 днів користування позикою. Станом на день звернення до суду відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав. Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 354 388,00 грн, відсотки за користування коштами у розмірі 40 500,81 грн. У судове засідання позивач не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, його представником до суду була подана заява, в якій останній просив розглядати справу без його участі, зазначив що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 червня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №11/06/15. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 354 388,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 жовтня 2015 року зі сплатою 5% за кожні 30 днів користування позикою (а.с.4). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом було встановлено, що станом на день звернення до суду відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав та борг за договором позики не повернув. Таким чином, з нього підлягають стягненню сума основного боргу 354 388,00 грн, відсотки за користування коштами складають 40 500,81 грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 948,89 грн, який підтверджуються долученими до справи квитанціями про його оплату (а.с.2,14). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved