Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки відповідач не надав позивачу запитану позивачем публічну інформацію, яку зобов'язаний був надати, у повному обсязі, відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач не зміг виконати зобов'язання, передбачені умовами договору між ним та фахівцем в галузі права щодо передачі останньому належним чином засвідчених, запитаних у відповідача, копій документів для здійснення їх юридичної експертизи, - у зв'язку з чим позивач поніс непередбачувані витрати. Таким чином, посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 27050,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просив задовольнити її з наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2013 між позивачем та фахівцем в галузі права [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг. Відповідно до умов якого, позивач зобов'язаний був передати виконавцеві до 20.05.2013 належним чином засвідчені копії документів, у повному обсязі, які були запитані у відповідача запитом на інформацію позивача, для здійснення виконавцем юридичної експертизи запитаних у відповідача повного пакету копій документів до 19.07.2013. 20.08.2013 між позивачем та виконавцем була укладена додаткова угода про відстрочення оплати штрафних санкцій за договором від 11.03.2013, відповідно до якої позивач зобов'язався до 20.04.2014, сплатити штрафні санкції у розмірі 19600,00 грн. 16.04.2014 позивач сплатив виконавцеві штрафні санкції за порушення договору 11.03.2013 у розмірі 19600,00 грн. Крім того, 06.01.2014 позивачем було укладено договір про надання юридичних послуг із фахівцем в галузі права [PERSON], відповідно до якого виконавець зобов'язаний надати правову допомогу позивачу шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви до 01.07.2014 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача для подачі її до суду загальної юрисдикції. 14.07.2014 позивач сплатив виконавцеві - 7450,00 грн. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2013 по справі №826/11172/ 13-а дії ректора Київського національного лінгвістичного університету [PERSON] щодо ненадання публічної інформації позивачу визнано протиправними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок ненадання певних документів відповідачем, позивачу було завдано майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторонами договорів від 11.03.2013, 20.08.2013 та 06.01.2014 являються всеукраїнська громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» та фахівцем в галузі права [PERSON] Ректор Київського національного лінгвістичного університету [PERSON] не був стороною зазначених договорів. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача відповідачем, завдання позивачу втрат майнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності майнової шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, відповідач не являвся стороною договорів, укладених 11.03.2013, 20.08.2013 та 06.01.2014 між позивачем та фахівцем в галузі права [PERSON], тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed