Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Бериславської району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.05.2005 року померла його мати , після якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка загальною площею 4,86 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області. За його заявою Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, спадщину прийнято. У звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на зазначене майно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно на земельну ділянку загальною площею 4,86 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявивлися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON](а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 003478 [PERSON] померла 07.05.2005 року, про що складено відповідний актовий запис №6 (а.с. 5). Згідно копії державного акту серії ХС№044554 на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 25.10.2004 року №851 загальною площею 4,86 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради(а.с.8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] син померлої є спадкоємцем за законом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки відповідно до статті 1270 цього Кодексу подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в установлений законодавством строк. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №380/2005 до майна померлої 07.05.2005 року [PERSON]. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Спадщину позивач, [PERSON], прийняв, але у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на земельну ділянку загальною площею 4,86 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України прийняття спадкоємцем хоча б частина спадщини свідчить про те, що спадкоємець прийняв її в цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно абз. 1 п.208 Інструкції про порядок вчинення нотарільних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Відповідно до п. 4.20 глави 10 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права на спадщину та права власності підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1218, 1268, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved