Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2015 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала та була зареєстрована разом зі ним в м.Підгороднє по вул. Жовтнева, 208. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,050 га, що знаходиться на території КСП «Перемога» Дібровської сільської ради Синельниківського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, яке їй належить та буде належати на час смерті, в рівних частках своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт складений 10 квітня 2006 року та посвідчений секретарем виконкому Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] за реєстровим номером 134. У встановлений законодавством строк я звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 29.10.2016 року мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] так як не надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території Дібровської сільської ради Синельниківського району . Він не зміг надати нотаріусу оригінал державного акту, так він був втрачений, а відновити його неможливо у звязку зі смерті власника. Відповідачі по справі є його рідними братом та сестрою, але приймати спадщину після смерті матері вони не бажають. Його сестра [PERSON] нотаріально відмовилася від своєї частки у спадщині на його користь. Його братові [PERSON] 19 квітня 2016 року було направлено державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори повідомлення про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] та про наявність заповіту від 10.04.2006 року. Також зазначено про необхідність явки до нотаріальної контори до 12.05.2016 року. До теперішнього часу його брат [PERSON] до нотаріальної контори не зявився, заяву про прийняття спадщини не подав, що свідчить про його небажання приймати спадщину після смерті матері. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, немає. Таким чином, у звязку з відмовою [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом на його користь до нього переходить право на спадкування 2/3 частин земельної ділянки після смерті матері за заповітом, а у звязку з неприйняттям спадщини його братом, за ним може бути визнано право на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 5,050 га, що знаходиться на території КСП «Перемога» Дібровської сільської ради Синельниківського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом 2/3 частини земельної ділянки та в порядку спадкування за законом 1/3 частини земельної ділянки після смерті [PERSON], померлої 16.04.2015 року. Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просять суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд, з урахуванням думки позивача, який дав згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи. Третя особа у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 624045 від 17 квітня 2015 року [PERSON] померла 16 квітня 2015 року. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯР № 920796 від 15 січня 1948 року. Згідно заповіту від 10 квітня 2006 року, зареєстрованому в реєстрі № 134, [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла в рівних частинах дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СВ № 022049 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5.050 гектарів на території КСП «Перемога Дібровської сільської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 жовтня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 16 квітня 2015 року оскільки не підтверджується факт належності їй спадкового майна, а саме: земельної ділянки. Згідно листа державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 19 квітня 2016 року вих..№ 1117/02-14 [PERSON] повідомлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, яка лишила заповіт та протягом встановленого строку з заявою про прийняття спадщини за законом на обовязкову долю звернувся спадкоємець [PERSON]. Згідно довідки голови вуличного комітету № 7 від 02 листопада 2016 року, яка надана [PERSON], який мешкає за адресою: м. Підгороднє, вул.. Жовтнева, 208 в тому, що його мати [PERSON], [INFO] на момент її смерті 16 квітня 2015 року мешкала разом з сином. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved