Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 21 листопада 2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, спільних дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося в зв'язку зі зміною ставлення відповідачки до нього, що призвело втрати почуттів між ними та до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого з вересня 2013 року подружжя проживає окремо. Також посилається на те, що в січні 2014 року між подружжям виник конфлікт на підставі того, що він з'явився до квартири відповідачки за своїми особистими речами, проте вона спочатку не хотіла їх віддавати, а потім частину речей винесла із квартири і викинула на землю в дворі будинку. В результаті даного конфлікту відповідач з метою помсти подала до СВ Солонянського РВ ГУ МВС України заяву про вчинення позивачем відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яка була внесена до ЄРДР за № 12014040570000038 19 січня 2014 року, в той час як він не вчиняв відносно відповідача будь-яких дій щодо нанесення тілесних ушкоджень, а довідка з лікарні про тілесні ушкодження є фіктивною. Вважає, що за таких обставин, зберегти шлюб неможливо, а відповідачка відмовляється в порядку ст. 106 СК України розірвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки примирення з відповідачкою є неможливим. Між ними припинено сімейно-шлюбні відносини з листопада - грудня 2013 року, після чого він з січня 2014 року створив іншу сім'ю. Спору про спільне майно він не має. Кримінальне провадження щодо нього по факту спричинення відповідачеві тілесних ушкоджень закрито судом 10 вересня 2014 року у зв'язку з відмовою відповідача від обвинувачення. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки сімейно-шлюбні відносини з позивачем припинено з 19 грудня 2013 року і з того періоду мір до збереження сім'ї вони не приймали і вона не бажає зберігати сім'ю з позивачем, який порушив подружню вірність та проживає з її подругою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №149 (а.с.8). Спільних дітей в період шлюбу не мають. Сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вересня 2013 року, після чого подружжя проживає окремо, при цьому між подружжям складися неприязні стосунки внаслідок звернення відповідача до СВ Солонянського РВ ГУ МВС України з заяву про вчинення позивачем відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яка була внесена до ЄРДР за № 12014040570000038 19 січня 2014 року (а.с.11), яке в послідуючому було закрито судом внаслідок відмови потерпілої (відповідачки) від обвинувачення. Внаслідок зазначених подій відносини між сторонами погіршились, мір до збереження сім'ї вони не приймали і не бажають це робити на день розгляду справи судом, а позивач фактично створив з січня 2014 року іншу сім'ю. Спір між сторонами про поділ майна на день розгляду справи судом відсутній. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved