Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2008 року між ним та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 490079267 в сумі 16803,58 доларів США на строк з 23.06.2008 р. по 23.06.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,99% річних. Відповідно до умов договору третя особа прийняла на себе зобов`язання щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частини кредиту згідно графіку погашення кредиту, а також сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом. Проте, третя особа систематично не виконує зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23.06.2008 р. був укладений договір поруки № 490079267-П з відповідачем [PERSON], відповідно до якого останній зобов'язувався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що й третя особа, а саме за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплати пені та інших штрафних санкцій, які встановлені кредитним договором. Станом на дату розрахунку, а саме на 23.09.2013 р. заборгованість перед банком не погашена і складає: - сума простроченої заборгованості за кредитом - 9385,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 75019,02 грн.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 2510,83 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 20069,06 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів - 85283,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 681674,37 грн.. Позивач заявляє про стягнення пені лише в розмірі 11 % від нарахованої суми, тобто 9381,23 доларів США або 74984,18 грн. Отже загальна сума заборгованості складає 170072,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також суму судового збору в розмірі 1700,72 грн.. Безпосередньо до боржника - третьої особи з вимогами про сплату заборгованості в судовому порядку позивач не звертався. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», 3-тя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а якщо такий строк не встановлено, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором третя особа припинила вносити чергові платежі на погашення кредиту у серпні 2009 року, отже з того часу у позивача виникло право вимагати дострокового погашення всієї суми кредиту, тобто для боржника настав строк виконання основного зобов'язання. На протязі шести місяців від вказаного моменту банк не пред'явив вимоги відповідачу як поручителю, в зв'язку з чим договір поруки припинив свою дію. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги первісного позову в повному обсязі та просив суд його задовольнити, зустрічний позов відповідача не визнав. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, підтримав вимоги зустрічного позову та просив їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про місце і час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надавала. Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги первісного позову ПАТ «Альфа-Банк» такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав: 23.06.2008 р. між позивачем, який на час укладення договору мав назву «Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», та третьою особою був укладений кредитний договір № 490079267 в сумі 16803,58 доларів США на строк з 23.06.2008 р. по 23.06.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,99% річних. Кредит був наданий для придбання автотранспортного засобу. Згідно пункту 2.7 кредитного договору кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів позичальнику з операційної каси банку. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором тією ж датою між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № 490079267-П. , згідно з яким відповідач зобов'язувався відповідати перед банком в тому ж обсязі, що й третя особа, а саме за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплати пені та інших штрафних санкцій, які встановлені кредитним договором. Із дослідженого судом договору купівлі продажу № 414315-4220/8 від 19.06.2008 р. вбачається, що третя особа за власний кошт сплатила 20% вартості автотранспортного засобу, а 80 % його вартості мали бути сплачені за рахунок кредиту «Альфа-Банк». Текст преамбули договору купівлі-продажу має посилання на прийняте позивачем рішення про кредитування покупця (третьої особи) для придбання автомобіля, про що продавцю наданий гарантійний лист від 18.06.2008 року. Згідно пункту 1.3 договору кредит надається шляхом перерахування банком суми кредиту на поточний рахунок продавця. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом третя особа вчасно вносила платежі за кредитом в період з 23.06.2008 р. по 23.07.2009 р. Після цього третя особа повністю припинила внесення чергових платежів за кредитом. Згідно пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, в травні 2011 року третя особа добровільно повернула банку придбаний за рахунок кредиту транспортний засіб. Банк на власний розсуд відчужив цей автомобіль, а виручені кошти в сумі 8427,54 доларів США були ним направлені на погашення заборгованості по кредиту, що знайшло відображення в строчці 36 розрахунку заборгованості за кредитом. Документальне підтвердження умов повернення банку автотранспортного засобу та визначення його ринкової вартості позивачем суду не надані. На протязі 2009-2012 років позивач не направляв відповідачу будь-яких вимог з приводу забезпеченої порукою кредитної заборгованості. Перша і єдина вимога, згідно тверджень представника позивача, була направлена відповідачу 23.10.2013 року. Документального підтвердження вручення вимоги відповідачу для суду не надано. Відповідач заперечує факт отримання ним будь-яких вимог позивача та взагалі жодної інформації стосовно умов погашення заборгованості основного боржника перед банком . У відповідності до ч. 2 ст.1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таке положення відображено і в укладеному позивачем з третьою особою кредитному договорі, а саме в п. 2.8 розділу 1 кредитного договору № 490079267 від 23.06.2008 р. передбачено, що кредит повертається рівними частинами відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору. Належний строк сплати чергових платежів - 23 числа кожного місяця. В п.6.1 розділу 2 вказаного кредитного договору сторонами узгоджено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором, в тому числі, у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше за один календарний місяць. У відповідності до п. 5.3 договору поруки № 490079267-П від 23.06.2008 року він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором. За змістом ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями та годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Третя особа припинила виконувати поточні зобов'язання за основним договором після 23.07.2009 р., в зв'язку з чим у позивача виникло право на висування вимоги як до третьої особи, так і до відповідача про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, а відповідно у боржника - третьої особи та поручителя виникло зобов'язання достроково погасити кредит. Починаючи з моменту невнесення третьою особою чергового платежу 23.08.2009 р. та на протязі наступних шести місяців позивач не направив відповідну вимогу відповідачу. З огляду на це дію договору поруки слід вважати припиненою. Посилання представника позивача на направлену відповідачу вимогу від 23.10.2013 року не заслуговують на увагу, оскільки такі дії вчинені більш ніж через три роки після спливу граничного шестимісячного терміну для вчинення таких дій. На підставі викладеного та

Outcome: approved