Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Берегівської міської ради про зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (02 вересня 2006 року при одруженні змінив прізвище на «Куташі») є власниками квартири № 1 в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27 (далі квартира № 1). Власником квартири № 2 в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27 (далі квартира № 2), є [PERSON]. 27 січня 2016 року позивач разом з [PERSON] (попереднім власником квартири № 2) звернулися до Берегівської міської ради Закарпатської області для безоплатного отримання у спільну сумісну власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], 2; земельної ділянки орієнтованою площею 0,0421 га для індивідуального садівництва за адресою: [ADDRESS], 2. Перед цим, інші двоє співвласників квартири № 1 [PERSON] та [PERSON] написали заяви, якими вони відмовилися від передачі їм у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27/1 (під квартирою № 1), та дали згоду на передачу такої у приватну власність [PERSON], тобто позивачу. Далі, власник квартири № 2 [PERSON] теж написала заяву, якою відмовилася від передачі їй у приватну власність земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], 2, та дала згоду на передачу таких у приватну власність [PERSON], тобто позивачу. 04 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] письмово повідомили відповідача про замовлення ними розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], 2, без надання Берегівською міською радою Закарпатської області відповідного дозволу. На підставі поданої позивачем землевпорядної документації управлінням комунального майна та земельних відносин Берегівської міської ради Закарпатської області підготовлено проекти рішень Берегівської міської ради Закарпатської області від 06 липня 2016 року № 10-323 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове» та № 10-324 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове». Однак, 18 жовтня 2016 року за результатами розгляду вищевказаних проектів рішень постійна комісія із земельних питань, управління майном та містобудування Берегівської міської ради Закарпатської області вирішила направити такі на доопрацювання. В звязку з вищенаведеним, позивач вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною, тому просить зобов'язати Берегівську міську раду розглянути на пленарному засіданні найближчої сесії Берегівської міської ради Закарпатської області питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність спірних земельних ділянок. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість від нього надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не визнавши при цьому позовні вимоги в повному обсязі, оскільки розгляд спірних питань винесено на найближчу сесію Берегівської міської ради, яка відбудеться 23.12.2016 року. Проти задоволення позову заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири № 1 в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 липня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Берегівської міської ради Закарпатської області на підставі розпорядження комісії по приватизації житла виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області від 05 липня 1999 року № 764-ГЖ. Власником квартири № 2 в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27, є [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 694. Співвласники квартири № 1 [PERSON] та [PERSON], власник квартири № 2 [PERSON], написали заяви, якими вони відмовилися від передачі їм у приватну власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], 2, та дали згоду на передачу такої у приватну власність [PERSON]. 04 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] письмово повідомили відповідача про замовлення ними розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], 2, без надання Берегівською міською радою Закарпатської області відповідного дозволу на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. На підставі поданої позивачем землевпорядної документації управлінням комунального майна та земельних відносин Берегівської міської ради Закарпатської області підготовлено проекти рішень Берегівської міської ради Закарпатської області від 06 липня 2016 року № 10-323 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове» та № 10-324 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове». Разом з тим, 18 жовтня 2016 року за результатами розгляду вищевказаних проектів рішень постійна комісія із земельних питань, управління майном та містобудування Берегівської міської ради Закарпатської області направила такі на доопрацювання. Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна [PERSON] Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Разом з тим, судом встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність позивачу були подані Берегівській міській раді Закарпатської області 27 січня 2016 року, однак всупереч вимогам частини девятої статті 118 ЗК України Берегівсська міська рада не затвердила їх та не розглянула питання про передачу спірних земельних ділянок у власність позивачу. Згідно частини десятої, одинадцятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно з частиною шістнадцятою статті 186 ЗК України Верховна [PERSON] Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші субєкти, визначені цією статтею, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим. Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч. 17 ст. 186 ЗК України). За змістом частини вісімнадцятої статті 186 ЗК України [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим субєктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України «Про землеустрій»; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна [PERSON] Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший субєкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав;відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;визнання угоди недійсною;визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;відшкодування заподіяних збитків;застосування інших, передбачених законом, способів. Стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на вищевказане, суд вважає, що бездіяльність Берегівської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення про затвердження поданих позивачем проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність останньому та про безоплатну передачу спірних земельних ділянок у власність позивачу, є протиправною. Згідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог\~ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до\~ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач [PERSON], як на підставу своїх вимог, а представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved