Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 28.02.2012 року між ПРАТ СК «ВЕЛТА» та [PERSON] був укладений поліс - договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5083872. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору є автомобіль ВАЗ-21114, номерний знак [NUMBER]. Період страхування визначений у договорі з 29.02.2012 року до 28.02.2013 року. 21.02.2013 року за вини гр. [PERSON], встановленої постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.04.2013 року, відбулася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль ВАЗ-21121, номерний знак [NUMBER] у зв'язку з чим наступив страховий випадок. Виконуючи свої обов'язки, ПРАТ СК «ВЕЛТА» платіжним дорученням № 1141 від 12.11.2013 року виплатило страхове відшкодування потерпілій [PERSON] в розмірі 6 376, 04 грн. Розмір страхового відшкодування визначений Звітом № 41/2013 спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди від 20.04.2013 року, та зменшений на суму франшизи, визначену у Полісі в розмірі 1 000,00 грн. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6376,04 грн., витрати по сплаті судового збору. Представник позивача надала суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутністю, задовольнити позов у повному обсязі, а у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 76 ЦПК України, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 квітня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вказаною постановою встановлено, що ДТП сталося 21 лютого 2013 року з вини відповідача, внаслідок ДТП автомобілям ВАЗ-21114 д.н. [NUMBER] та ВАЗ д.н. [NUMBER] спричинені механічні ушкодження (а.с. 6). Вказані обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно копії висновку звіту дослідження спеціаліста - автотоварознавця № 41/2013, виконаного ТБ «Радар» 24.05.2013, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 21121 д.н. [NUMBER] дорівнює 9220,05 грн. з ПДВ (а.с. 7-9). Згідно страхового акту № 71 ГПО від 09.10.2013 року, ПрАТ СК «Велта» дійшла до висновку про наявність страхового випадку та було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику автомобіля ВАЗ 21121 д.н. [NUMBER] [PERSON] (а.с. 16). Розмір страхового відшкодування, обрахований шляхом віднімання від розміру матеріального збитку без ПДВ суми франшизи, встановленої за умовами полісу (1000 грн. 00 коп.), складає 6376,04 грн. Зазначена сума була сплачена на користь [PERSON] (а.с. 4, 15,17). Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У відповідності з п.п. ґ) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-21114, номерний знак [NUMBER], з вини якого сталася ДТП, страховика у встановлені законом строки про подію не повідомив та транспортний засіб для огляду страховику не надав. Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач був зобов'язаний повідомити ПРАТ СК «ВЕЛТА» про ДТП в строк до 3-х робочих днів та надати транспортний засіб для огляду. Доказів виконання відповідачем вказаної вимоги матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved