Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним додаткової угоди про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки, посилаючись на те, що 17.04.2014 року між ТОВ «Балкан-Агро» та [PERSON] укладено договір суборенди земельної ділянки, за яким відповідач на підставі розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 12.04.2012 року № 265 діючого договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 30.05.2012 року № державної реєстрації 651010004000950 та письмовою згодою орендодавця надав, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона. В подальшому 23.09.2014 року сторонами було укладено доповнення до договору суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року. Відповідач зобов'язався не вчиняти жодних дій, які б були направлені на розрив договору суборенди земельної ділянки №б/н від 17.04.2014 року, скорочення терміну дії, або ж заважати підприємству ТОВ «Балкан-Агро» користуватися земельною ділянкою упродовж терміну, передбаченого даним договором. 07.07.2017 року між відповідачем та позивачем було укладено Додаткову угоду про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки, за якою сторони за взаємною згодою погодили часткове розірвання договору суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року на земельні ділянки площею 79,9045 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, кадастрові номери земельних ділянок: 40,5321 га [NUMBER] та 39,3724 га [NUMBER], на підставі пункту 36 «дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін». Позивач вважає, що вищезазначена додаткова угода про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки від 07.07.2017 року була підписана та подана для проведення державної реєстрації директором ТОВ «Балкан-Агро» в порушення порядку встановленого статутом позивача У зв'язку з викладеним просить визнати недійсною додаткову угоду про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки від 07.07.2017 року, якою частково розірвано договір суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року відносно земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, площею 40,5321 га кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] та земельну ділянку площею 39,3724 га кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], всього 79,9045 га; скасувати державну реєстрацію додаткової угоди про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки від 07.07.2017 року за якою частково було розірвано договір суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року відносно земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER]. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.04.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Балкан-Агро» було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 12.04.2012 року № 265, діючого Договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 30.05.2012 року № державної реєстрації 651010004000950 та письмової згоди орендодавця надав, а ТОВ «Балка-Агро» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона. Кадастрові номери земельних ділянок: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Відповідач [PERSON] передав земельну ділянку в натурі ТОВ «Балкан-Агро» згідно договору суборенди від 17.04.2014 року, яка знаходиться на території Зеленвської селищної ради Дніпровського району м. Херсон, площею 250,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 17.04.2014 року. Відповідно до доповнення від 23.09.2014 року до договору суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року пункт 23 договору викладено в новій редакції та розділ 2 договору «Зміна умов договору і припинення його дії» доповнено пунктом 38.1, за яким сторони домовилися застосувати штрафні санкції до відповідача за дострокове припинення дії договору суборенди та договору оренди за ініціативою відповідача. 10.02.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Балкан-Агро» було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору суборенди, якою сторонами погоджено зміни до п. 9 договору суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року щодо орендної плати земельної ділянки. Відповідачем [PERSON] було отримано від [PERSON] суму грошових коштів готівкою у розмірі 795000 грн. Грошові кошти в сумі 53000 дол. США передані за вихід за складу засновників ТОВ «Балкан-Агро», а також за передачу земельної ділянки в суборенду згідно договору суборенди від 17.04.2014 року строком на 23 роки. Згідно з додатковою угодою про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки від 07.07.2017 року, укладеною між [PERSON] та ТОВ «Балкан-Агро», сторони за взаємною згодою погодили часткове розірвання договору суборенди земельної ділянки від 17.04.2014 року на земельні ділянки площею 79,9045 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі складу земель запасу Зеленівської селищної ради Дніпровського району м. Херсона, кадастрові номери земельних ділянок: 40,5321 га - [NUMBER] та 39,3724 га - [NUMBER], на підставі п.36 «Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін». Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, що приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. За змістом п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203, на момент вчинення правочину. За положеннями підпункту «д» пункту 10.4 Статуту ТОВ «Балкан-Агро» до компетенції Зборів учасників Товариства належить визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу (директора) Товариства, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів (Ревізійної комісії). Оскільки директором ТОВ «Балкан-Агро» Матвієнко М.Л. було порушено вимоги Статуту під час підписання додаткової угоди про припинення договору суборенди на частину земельної ділянки від 07.07.2017 року, йому було оголошено догану, що підтверджується наказом № 3-ПН від 30.08.2017 року. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved