Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 20 в житловому будинку № 13 «А» по вул. Південна в м. Білгород - Дністровському Одеської області, вказуючи, що він та его син є власниками житлового приміщення, а саме: квартири № 20 в житловому будинку № 13 «А» по вул. Південна в м. Білгород - Дністровському Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 26.02. 2007 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області. У вказаному житловому приміщені 13.11.2008 року був зареєстрований його знайомий [PERSON], який в ньому не проживає з 2009 року, належних йому речей в квартирі не має, втратив інтерес до вказаної житлової площі, оскільки виїхав до своїх батьків у м. Одесу. Оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому позивач і звернувся з позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити, про що надав заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивача, про що свідчать заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач та його син [PERSON] є власниками житлового приміщення, а саме: квартири № 20 в житловому будинку № 13 «А» по вул. Південна в м. Білгород - Дністровському Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 26.02. 2007 року органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради Одеської області. /л.с.6-7/ У вказаному житловому приміщені 13.11.2008 року був зареєстрований [PERSON], який в ньому не проживає з 2009 року, належних йому речей в квартирі не має, втратив інтерес до вказаної житлової площі, оскільки виїхав до своїх батьків у м. Одесу, що підтверджується актами Правління ОСББ від 15.12.2016 року про не проживання за місцем реєстрації та відсутності особистих речей, відповідно до якого [PERSON] не проживає за адресою: м. Білгород - Дністровський Одеської області по вул. Південна, 13 «А» з 2009 року, що підтверджують мешканці будинку, речей його у квартирі не виявлено. /л.с. 13-14/ Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідач порушує права позивача, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved