Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором в розмірі 28 915 грн. 97 коп. Окрім того, позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. Позов обгрунтований неналежним виконанням з боку відповідача умов кредитного договору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації та розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до\~ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подано. З огляду на наведене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд дійшов до висновку щодо наявності правових підстав для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 274 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши представлені докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне: між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено судом, 19 грудня 2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір у вигляді заяви про приєднання №2034132/050816 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Даний правочин підписаний уповноваженою посадовою особою позивача та особисто відповідачем [PERSON] (а.с.14-15). Відповідно до блоку 4 вищевказаної заяви, відповідач власноручно своїм підписом підтвердив свій намір на отримання Кредиту та усвідомлення того, що уклав Договір в повному обсязі, з урахуванням всіх його складових частин, зокрема, договору банківського рахунку, договору банківського вкладу (депозиту), Кредитного договору, умови яких викладені в Особливій частині Договору, а також усвідомлював правові наслідки укладення таких договорів. Окрім того, шляхом підписання заяви про приєднання, відповідач підтвердив, що усвідомлює той факт, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати відповідачу розмір кредитного ліміту, в тому числі здійснювати перерозподіл ліміту кредитування між різними Кредитними послугами, на умовах, передбачених Договором. Позивачем зобов`язання за даним правочином були виконані належним чином, а саме, встановлено відповідачеві кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 27 900 грн. з фіксованою процентною ставкою у 38 % річних. Фактично відповідачем був використаний кредитний ліміт в розмірі 27 752 грн. 22 коп. \~ \~ \~ \~ Проте, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась спірна заборгованість в розмірі 28 915 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 97 коп., з яких 27\~310,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1\~434,71 грн. - проценти за користування кредитом; 70,66 грн. - комісія; 81,24 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 18,68 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Наведене підтверджується банківськими виписками за рахунком відповідача та письмовим розрахунком заборгованості (а.с.3-13). Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.\~ст. 525, 610 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання є порушенням позичальником своїх зобов`язань. В свою чергу, відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відтак, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому, судом враховано приписи ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З даних приписів вбачається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, як було зазначено вище, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, наданими йому законодавцем правами сторони в процесі не скористався, належних доказів на спростування доводів відповідача не надав. З огляду на наведене, аналізуючи надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вигляді заяви про приєднання №2034132/050816 від 19.12.2019\~року до\~Договору комплексного\~банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в загальному розмірі 28 915 грн. 97 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 2 102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved