Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 2635 грн., суму витрат від інфляції в розмірі 1148,86 грн., суму 3% річних в розмірі 144,61 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2013 року він надав відповідачу грошові кошти в сумі 2635 грн., згідно якої останнім написано власноручно розписку. Відповідач зобов»язався віддати кошти до 20.02.2014 року. Але до теперішнього часу відповідачем гроші не повернуті, тому він вимушений звернутись до суду з позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, не повідомивши суд про причину своєї неявки до судового засідання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 11.12.2013 р. [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 1500,00 грн. 20.12.2015 р. [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 550 грн. 21.12.2013р. [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 585 грн. [PERSON] надав розписки, що суми становлять 1500 грн., 550 грн., 585 грн., які він зобовязується сплатити до 20.02.2014 р. в сумі 2635,00 грн.(а.с.7,8,9). Згідно ст.1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. У зв'язку із цим, за правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК, наступають наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст. 625 ЦК. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за все час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по договору позики, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу - 2635,00 грн., індекс інфляції за весь час прострочення зобов'язання 1148,86 грн., три проценти річних за період з 21.12.2013 р. по 05.04.2014 р. в розмірі 144,61 грн. Всього 3928,47 грн. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 526, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved