Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням виконкому Солонянської селищної ради за від 20 березня 2008 року була змінена адреса житлового будинку з [ADDRESS] . 19 лютого 2016 року розпорядженням селищного голови Солонянської селищної ради вул. Кірова перейменовано на вул. Задернюка в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області. Відповідач був зареєстрований в будинку позивача 05 травня 2009 року, як член його сім`ї, а саме співмешканець доньки. З грудня 2014 року і до теперішнього часу відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації та не робив жодних спроб проживати у спірному будинку і тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, який бере участь у справі, суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Солонянська селищна рада, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Згідно поданої до суду письмової заяви просив проводити розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 15 лютого 1989 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 10-14). Рішенням виконкому Солонянської селищної ради за №15 від 20 березня 2008 року була змінена адреса житлового будинку з [ADDRESS] (а.с.\~15). Розпорядженням селищного голови Солонянської селищної ради від 19\~лютого 2016 року №Р-15, вул. Кірова перейменовано на вул. Задернюка в смт\~Солоне Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 16). Відповідно до довідки виконкому Солонянської селищної ради від 28\~жовтня 2019 року №3495 в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON] , 1979 року народження (а.с. 17). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання виданої виконкомом Солонянської селищної ради від 28\~жовтня 2019 року №1456, [PERSON] зареєстрований аза адресою: [ADDRESS] з 05 травня 2009 року по теперішній час (а.с. 18). Згідно актів обстеження помешкання від 28 жовтня 2019 року та 12\~листопада 2019 року, проведених депутатом Солонянської селищної ради [PERSON] та представниками громадськості, встановлено, що [PERSON] з грудня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 24). Допитана в судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~показала,\~що є\~сусідкою позивача,\~їй відомо,\~що відповідач\~проживав в\~будинку позивача\~за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою позивача. але після народження другої дитини виїхав з будинку і більше семи років вона його не бачила. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні підтвердила показання свідка [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Під час судового засідання судом достовірно встановлено, що відповідач, який з 2014 року не проживає в будинку позивача, не є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , був членом сім`ї позивача, та особою, місце проживання якої зареєстровано за вищезазначеною адресою і така реєстрація, перешкоджає позивачу належним чином реалізувати своє право власності на свій будинок. Тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких\~підстав суд\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі і\~відповідача слід\~визнати таким,\~що втратив\~право користування\~жилим приміщенням,\~а саме\~будинком за\~адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1, 2). На підставі викладеного, ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved