Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в якому зазначив, що 27.12.2012 року між ним та [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який належав відповідачеві на підставі свідоцтва про право власності . Зазначений правочин нотаріально не посвідчувався і його державна реєстрація не проводилася . На виконання зобов'язань [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 гривень, а останній передав позивачеві будинок та ключі . Однак відповідач ухиляється від зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою та відмовляється передати позивачеві документи на будинок , що спонукало [PERSON] захищати свої права в суді . Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві . Надав суду розписку від 27.12.2012 року, яка підтверджує факт передачі ним відповідачеві грошових коштів в сумі 15000 гривень . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, поважних причин своєї неявки та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав . Зважаючи на ті обставини, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд, на підставі наданих позивачем доказів . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Із розписки від 27.12.2012 року, складеної [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), встановлено, що він продав житловий будинок по [ADDRESS], [PERSON] за що отримав кошти в сумі 15000 гривень. З пояснень позивача встановлено, що 27.12.2012 року між ним та [PERSON] в усній формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який належав відповідачеві . Зазначений правочин нотаріально не посвідчувався і його державна реєстрація не проводилася . Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації . Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації . Відповідно до ч.3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним . Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації . Зважаючи на ті обставини, що при укладенні договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року сторонами не було дотримано вимог щодо його письмової форми, нотаріального посвідчення та державної реєстрації, суд вважає, що [PERSON] не набув права власності на спірний житловий будинок . Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на те, що [PERSON] не є власником спірного житлового будинку тому він на переконання суду не має права вимагати визнання за ними права власності на вказане нерухоме майно . З огляду на вказане суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити . На підставі викладеного, ч.1 ст.210, ч.3 ст.640, ч.1 ст. 657, ч.3,4 ст. 334, ч.1 ст. 392 ЦК України,

Outcome: dismissed