Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 19 квітня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу з відповідачем [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу продовжує проживати з батьком. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 17 липня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дочки в зв`язку з відсутністю інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] . Оскільки, спільна дочка сторін [PERSON] на даний час проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачем і подано до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу з 21 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та його представник адвокат Кантур О.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Матвієнко В.М. позовних вимог не визнав. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 2005 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 квітня 2019 року у цивільному провадженні №2/742/446/19 (єдиний унікальний №742/488/19), розірвано шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 19 квітня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище позивачу змінено на дошлюбне [PERSON] . Рішення набрало законної сили 21 травня 2019 року (а.с.6). Згідно довідки Комітету самоорганізації населення №5 Плискунівського мікрорайону про склад сім`ї від 12 червня 2019 року за №024/5-09-949 та Акту про проживання від 12 червня 2019 року за №955, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та фактично проживає протягом чотирнадцяти років разом з батьком [PERSON] та сестрою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] є неповнолітньою та проживає із разом з позивачем і перебуває на його утриманні, при цьому суд враховує, що відповідач є працездатною особою молодого віку, працевлаштована, отримує дохід (заробітну плату), щодо факту неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дочки доказів суду не надала, що свідчить про можливість виконання нею обов`язку по утриманню дитини, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки, позивачем не надано суду доказів що він звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тому аліменти підлягають стягненню саме з дати подання позовної заяви до суду - з 29 серпня 2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial