Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником вищезгаданого будинку. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована в його будинку, однак, починаючи з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, відповідач мешкає в с . Сядрине Корюківського району Чернігівської області , де саме йому невідомо. Він не звертався до відповідача з проханням, щоб та добровільно знялась з реєстрації з належного йому будинку, оскільки останнє відоме йому місце проживання відповідача - це адресою його будинку. Позивач просить суд винести рішення та визнати [PERSON] , [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судовезасідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Позивач є власником будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником вищезгаданого будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідач по справі [PERSON] являється його колишньою дружиною, та є фактично зареєстрованою в його будинку з 2013 року, однак, починаючи з 2017 року за місцем реєстрації не проживає, відповідач мешкає в с . Сядрине Корюківського району Чернігівської області , де саме йому невідомо. Він не звертався до відповідача з проханням, щоб та добровільно знялась з реєстрації з належного йому будинку, оскільки останнє відоме йому місце проживання відповідача - це адресою його будинку. Позивач просить суд винести рішення та визнати [PERSON] , [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У відповідності до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Враховуючи зазначене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати залишити за позивачем за його проханням. На підставі викладеного,

Outcome: approved