Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний згідно ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На даний час [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні. За інформацією Чугуївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 26.01.2021 року № 01-02/2/13/1 під час перебування неповнолітнього [PERSON] з 05.08.2020 року по 18.01.2021 року [PERSON] в закладі не з`являлася, з сином та адміністрацією не зв`язувалася. Неповнолітній [PERSON] звернувся до комісії з питань захисту прав дитини із заявою про позбавлення його матері батьківських прав. На підставі вищевикладеного прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідач до служби у справах дітей не зверталася, ніяких заяв від неї не надходило. Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, провести розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 лютого 2021 року згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 березня 2021 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дітей, згідно ст.135 СК України, записаний [PERSON] (а.с.7,8). Згідно відомостей Чугуївського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 21.10.2016 року за № 1303/15.16/04-05 [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). Згідно рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 272 від 13.10.2016 року [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.9). Відповідно до інформації КУ «Оскільський психоневрологічний інтернат» від 07.12.2020 року за № 839/12-01 [PERSON] проживала в закладі на повному державному утриманні з 05.10.2016 року по 26.07.2018 року. 26.07.2018 року вибула на постійне місце проживання до двоюрідного брата, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). За актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, який складено посадовими Особами Гурівської сільської ради, встановлено, що у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] разом із співмешканцем [PERSON] , 1975 р.н. Умови проживання сім`ї незадовільні. Комунальні зручності в будинку відсутні, опалення - пічне. [PERSON] вживає спиртні напої, в сім`ї часті сварки, бійки, на що неодноразово викликалася поліція (а.с.12). Згідно повідомлення Чугуївського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 26.01.2021 року за № 01-02/2/13/1 за час перебування [PERSON] в закладі з 05.08.2020 року по 18.01.2021 року його мати, [PERSON] , в закладі не з`являлась, з сином і адміністрацією не зв`язувалась (а.с.13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 20 від 15.01.2021 року неповнолітнього [PERSON] 18.01.2021 року передано на виховання та спільне проживання до створеної на базі родини [PERSON] прийомної сім`ї (а.с.14). Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 2/3 від 26.01.2021 року та рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 463 від 04.02.2021 року складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.17,18). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не проявляє до неї батьківського піклування, суд приходить до висновку, що [PERSON] , на підставі висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав та згідно ст.164 СК України, повинна бути позбавлена батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , та вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved