Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 29.12.2015 року о 12:20 год., в м.Вінниця на перехресті вул. Ленінградська - вул. Верхарна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Рено», номерний знак AB 7600 BT, під керуванням [PERSON], та «ЗАЗ», номерний знак AB 5081 BE, який знаходився у володінні ПАТ «ВІННИЧЧИНА-АВТО» та під керуванням [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Рено», номерний знак AB 7600 BT була застрахована позивачем, поліс № АЕ/42415664 від 06.08.2015 року. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження згідно Довідки ДАІ про обставини ДТП, первинної довідки ДАІ та Акту первинного огляду ТЗ від 10.03.2016 року. Потерпіла особа звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № [NUMBER] та розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування склав 15790,75 грн., який був сплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 0022812 від 25.05.2016 року. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2018 року у справі № 127/28847/15-п було визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП. Таким чином, відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитків, є відповідач [PERSON] Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки передбачені ст. 33 зазначеного Закону. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. З метою вирішення питання у досудовому порядку, позивачем надіслано відповідачу лист, однак в досудовому порядку [PERSON] вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував, тому позивач вимушений був звернутись до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. До судового засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача у судове засідання. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про поважність причин неявки в судове засідання та належних, допустимих доказів їх існування на момент розгляду справи відповідачем суду не надано. Заяв про розгляд справи за відсутності відповідача та заперечень на позовну заяву до суду відповідачем не подавалось. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 29.12.2015 року о 12:20 год., в м. Вінниця на перехресті вул. Ленінградська - вул. Верхарна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Рено», номерний знак AB 7600 BT, під керуванням [PERSON], та «ЗАЗ», номерний знак AB 5081 BE, який знаходився у володінні ПАТ «ВІННИЧЧИНА-АВТО» та під керуванням [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Рено», номерний знак AB 7600 BT була застрахована позивачем, поліс № АЕ/42415664 від 06.08.2015 року (а.с. 5). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого [PERSON], отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ № 83355356 про обставини ДТП, первинної довідки ДАІ та Акту первинного огляду ТЗ від 10.03.2016 року (а.с. 7-9, 14). 09.03.2016 року потерпіла особа [PERSON], звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-13). Відповідно до страхового акту №2300102634 та розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування склав 15790,75 грн., який був сплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 0022812 від 25.05.2016 року (а.с. 15-16). Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2018 року у справі №127/28847/15-п було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв'язок внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля; є вина зазначеної особи, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. В порушення вимоги, встановленої пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту «г», пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв'язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved