Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №OD30AE00002941 від 28 вересня 2007 року відповідач отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 18\~630, 20 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення кредиту до 27 вересня 2012 року. Проте, [PERSON] зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 17 грудня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 82\~926, 19 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1\~949\~594, 73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14\~388, 53 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19\~008, 88 дол. США; заборгованості за комісією у розмірі 892, 50 дол. США; заборгованості по пені у розмірі 48\~636, 28 дол. США. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №OD30AE00002941 отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 18\~630, 20 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення кредиту до 27 вересня 2012 року. Відповідно до п. 4.1 договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний оплатити Банку пеню в розмірі 0, 15 % від строку простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Проте, [PERSON] зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 17 грудня 2015 року у нього виникла заборгованість у сумі 82\~926, 19 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1\~949\~594, 73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 14\~388, 53 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 338\~274, 34 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19\~008, 88 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 446\~898, 68 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 892, 50 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 20\~982, 68 грн.; заборгованості по пені за період з 24 листопада 2007 року по 17 грудня 2015 року у розмірі 48\~636, 28 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 1\~143\~438, 94 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Проте, як вбачається з матеріалів справи, пеня за невиконання відповідачкою зобовязань за кредитним договором розрахована Банком за період з 24 листопада 2007 року по 17 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь Банку суму пені лише за період з 17 грудня 2014 року по 17 грудня 2015 року, що становить 6\~597, 99 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 155\~118, 74 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком становить 40\~887, 90 дол. США, що по курсу НБУ станом на 17 грудня 2015 року становить 961\~274, 53 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 29\~243, 92 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial