Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.05.2010 року. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконував умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість на суму 41833,92 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, в наданому до суду клопотанні просив розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, та просив провести розгляд справи без його участі. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.05.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрили відповідачу картковий рахунок і випустили платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 12500,00 грн., а також здійснювали її обслуговування, а [PERSON] зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. [PERSON] ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою складають договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, в яких визначено, що відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Овердрафт (п. 1.1.1.52 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься зобовязання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою виникнення овердрафту. За ст.ст.1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або Законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 12.03.2018 року, відповідач має заборгованість в сумі 41833,92 грн., із них: заборгованість за кредитом 6134,86 грн.; відсотки за користування кредитом 14944,62 грн., пеня 18286,16 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1968,28 грн. Суд частково не погоджується з розрахунком боргу. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу, крім 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1968,28 грн. штрафу (процентна складова). При таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд, повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст.554, 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial