Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2016 року з вини [PERSON] , яка керувала автомобілем «RENAULT» державний номер [NUMBER] , в м. Одеса була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «BMW» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєні вищезазначеної ДТП підтверджується Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна в результаті ДТП шкода відповідачем не була відшкодована потерпілої особі. А тому [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заяву. Відповідно до висновку № 105-12/1 вартість матеріального збитку складає - 101374 (сто одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 39 коп. Витрати позивача на встановлення розміру збитку та збір документів склали 670 (шістсот сімдесят)грн. 00 коп. 21 лютого 2017 року МТСБУ було виконано покладений на нього законом обов`язок щодо відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та виплачено [PERSON] 66 155 (шістдесят шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 93 коп. Отже, на позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі виплаченого відшкодування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 25 жовтня 2016 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «RENAULT» державний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та «BMW» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок даної ДТП автомобіль «BMW» державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 10 січня 2017 року винною в вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України було визнано [PERSON] Постанова набрала чинності 23 січня 2017 року. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Заподіяна в результаті ДТП шкода відповідачем не була відшкодована потерпілої особі. А тому [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заяву. Як вбачається з ч. 1ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до висновку про незалежну оцінку № 05-12/1 автомобіля BMW 730D, реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку складає - 101374 (сто одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 39 коп. Витрати позивача на встановлення розміру збитку та збір документів відповідно до рахунку-фактури №0512/1 від 05 грудня 2016 року склали 670 (шістсот сімдесят) грн. 00 коп. Згідно із п.п. а п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 21 лютого 2017 року МТСБУ було виконано покладений на нього законом обов`язок щодо відшкодування шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та виплачено [PERSON] 66 155 (шістдесят шість тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1399рв від 21 лютого 2017 року. Отже, на позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно із п.п. 38.2.1. п. п 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. На підставі викладеного та ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

Outcome: approved