Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив про визнання за ним права власності земельну ділянку площею 848 кв.м., розташованої по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Представник Миколаївської міської ради просив про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 09.02.1988 року за реєстровим номером №6-603, зареєстрованого у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 18.02.1988 року за №1729, в книзі №12, реєстраційний номер 28796669. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті ? частину вказаного житлового будинку спадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2009 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті ? частину вказаного житлового будинку спадкував [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2012 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Черніковою О.Є. Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 848 м.кв. Згідно державного акту на право приватної власності, що виданий 05.02.2008 року на підставі рішення Миколаївської міської Ради від 30.11.2007 року за №18/37, земельна ділянка по [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Співвласники земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] померли, після їх смерті житловий будинок успадкував [PERSON]. Згідно вимог ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності без визначення часток учасників спільної сумісної власності (спільна сумісна власність). При цьому ч.4 ст.89 ЗК України встановлено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. У відповідності до ч.5 ст.89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 848, розташованої за адресою: [ADDRESS] у зв*язку з тим, що невідомо, в якій саме частці спадкодавцю [PERSON] належить вказана земельна ділянка, та роз*яснено право на звернення до суду. Відповідно до ст.ст. 328, 1216 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 81 ч.1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об'єктом відносин спадкування виступають права та обов'язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.. 1261 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved