Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 жовтня 2004 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №82. Мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачкою не склалося. Вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини припинені з березня 2016 року, проживають окремо. Позивач вважає, що їх сімя з відповідачкою розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, місце проживання дітей та їх утримання відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання 10 червня 2016 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив розірвати шлюб (а.с.26). Відповідач [PERSON] у судове засідання 10 червня 2016 року не зявилася, згідно поданої заяви просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с.27). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9), в період якого у них народилися спільні діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.11). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з березня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про розподіл спільного майна, місце проживання та утримання дітей відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з березня 2016 року та до цього часу не поновили їх, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.27). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved