Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 10202 грн. 44 коп., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. Представник позивача до суду не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.\~Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.\~23 листопада 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 23 вересня 2016 року о 16 год. 30 хв. в м. Кривий Ріг в Покровському районі на території гаражного кооперативу « Восход» по вул. Г. Отса сталася дорожньо-транспортна пригода , за участю кількох транспортних засобів «ВАЗ 21043» , номерний знак [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та « ВАЗ 2107» , номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. На момент ДТП цивільно правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу « ВАЗ 21043» , номерний знак [NUMBER], була застрахована позивачем поліс № АЕ 8245038. Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, згідно протоколу огляду пошкодженого ТЗ від 06.10.2016 року. Потерпілий своєчасно звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлюваного ремонту склала 10202 грн. 44 коп., відповідно до страхового акту № 00203808 від 04.11.2016 року. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП , внаслідок порушення Правил дорожнього руху України за ст.ст. 124, 130 КУпАП. 13.12.2016 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено заву про регресні вимоги № 99 УНІКА/АГ, однак відповідач на неї не відреагував. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до цих правових норм шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.п. «г» ст. 38.1.1.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Крім цього, п.п. «а» п. 2.3.\~Правил дорожнього руху\~України, передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачений обов'язок водіїв, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Так, п. 4 ст. 31 Правил дорожнього руху передбачена заборона експлуатації транспортних засобів, згідно з законодавством за наявності чітких технічних несправностей і невідповідностей. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є те, що [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного спяніння , також будучи неуважним , не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], належність [PERSON] В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкоджень, постраждалих немає. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.п. 2.5,2.3,13.1 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124,130 КУпАП України. Постановою Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 19.10.2016 р., [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124,130 КУпАП. Відповідно до ч.4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено дану постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі, виникає спір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved