Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання, посилаючись на те, що він є сином відповідачки, знаходиться на утриманні у свого батька [PERSON] . Позивач зазначає про те, що його матір [PERSON] жодним чином не приймає участі у житті сина, не цікавиться його долею, не надає жодної матеріальної підтримки. При цьому відповідачка працює приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, має можливість сплачувати аліменти, інших дітей на утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким, стягнути з [PERSON] на його утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відділом державної реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради 20 травня 2000 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що вчинено актовий запис №273. Від шлюбу народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції міста Одеси 22 травня 2001 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2012 року, зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, а саме розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 20 травня 2000 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Одеської міської ради за актовим записом № 273; визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із його батьком [PERSON] - за місцем його проживання; в іншій частині позову [PERSON] відмовлено. Дитина проживає разом із батьком та знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідно до припису ч.1 ст.184 СК України, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи вищезазначену норму суд приходить до висновку, що законодавець чітко встановив, з яких обставин суд вправі стягнути з платника аліментів аліменти в твердій грошовій сумі, а саме коли він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. При цьому, як встановлено судом, відповідачка працює приватним нотаріусом у м. Одесі та має стабільний дохід, що в судовому засіданні підтвердив представник відповідачки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК України та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК України (ч.5 ст.12 ЦПК в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України); застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (ч.5 ст.216 ЦК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 цього Кодексу, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в частці від заробітку. Визначаючи розмір частки, суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб неповнолітньої дитини, реальної можливості відповідачки розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи права останньої, а саме необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 11 вересня 2018 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ст. 134 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial