Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на неможливість поділити спільне майно в добровільному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірне майно, як належну йому частину у спільному майні подружжя, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.1, 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 1993 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с.8). 12 червня 1998 року позивач та відповідач купили 8/15 частин житлового будинку [ADDRESS] Договір купівлі-продажу будинку було оформлено на ім'я відповідачки (а.с.9). 13 липня 2007 року відповідач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0326 га для обслуговування 8/15 частин будинку [ADDRESS] (а.с.10). 29 серпня 2012 року позивач та відповідач купили квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири було оформлено на ім'я позивача (а.с.18). Рішенням Фастівського міськрайонного суду № 2/381/335/13 від 09 квітня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.20). Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу сторони по справі дійшли згоди щодо поділу спільного майна наступним чином: позивач віддає належну йому половину квартири відповідачу, а та в свою чергу, віддає половину будинку позивачу, і таким чином, після розірвання шлюбу у власності позивача залишається 8/15 частин будинку, а у власності відповідача - квартира. Після розірвання шлюбу позивач разом із двома дітьми: сином [PERSON], [INFO], та дочкою [PERSON], [INFO], залишився проживати в будинку по [ADDRESS], де і мешкає до цього часу. На виконання угоди щодо добровільного поділу спільного майна подружжя, позивачем [PERSON] 31 липня 2013 року зі згоди відповідачем було відчужено спільну квартиру, а всі отримані ним кошти було передано відповідачу, що підтверджується власноручно написаною нею розпискою (а.с.21). Таким чином, позивач повною мірою виконав свою частину угоди щодо поділу майна подружжя. Відповідач, свою частину цієї угоди не виконала, оскільки, письмово зобов'язуючись передати позивачу свою частку в будинку та переоформити на його ім'я право власності на 8/15 частин будинку, нею до цього часу свої зобов'язання не виконані. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достовірними, а надаючи правову оцінку правовідносинам, які складають предмет позову в даній справі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст.60 СК України позивач має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину спірних 8/15 частин будинку як частку в спільному майні подружжя. З врахуванням вимог ст.69 СК України на виконання умов договору щодо поділу майна подружжя позивач має право на визнання за ним права власності і на решту 1/2 частину спірних 8/15 частин будинку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved