Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 57530,97 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено Кредитний договір №КGХRRХ00510129. Згідно з зазначеним кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 9465,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Протягом строку дії Кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 15.03.2013 року борг за Кредитним договором від 03.07.2007 року становить: 57530,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7015,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21808,37 грн., 1703,85 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 23787, 53 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2715,76 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованність за кредитом та судові витрати по справі. Під час розгляду справи відповідач надала суду свідоцтво про розірвання шлюбу, згідно з яким внаслідок розірвання шлюбу остання змінила прізвище на «Личова». Представник позивача в судове не з'явився, засідання подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги позивача не визнав посилаючись на їх безпідставність. Просить в задоволенні позову відмовити застосувавши строки позовної давності, справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №КGХRRХ00510129. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 9465,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованост за кредитним договором укладеним між сторонами по справі станом на 15.03.2013 року останній платіж був здійснений в 2008 році, а позивач звернувся до суду з позовом лише 04.04.2013 року Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку кредитної заборгованості, доданої до позову, судом встановлено, що прострочена заборгованість за кредитом у заявленому у позові розмірі виникла в 2006 році. В подальшому судом не встановлено дій відповідача, які свідчили б на користь переривання перебігу строку позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із заявою про поновлення строку позивач не звертався. З огляду на те, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу; прострочена заборгованість виникла в 2006 році, отже на час пред'явлення позивачем цього позову 03.12.2013 року позовна давність сплила, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 526, 536, ч.1 ст.1054, ст. 256-258 ЦК України,

Outcome: dismissed