Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку «про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок». Свої позовні вимоги мотивує наступним. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 16.03.2007 року за [PERSON] визнано право власності на домобудування [ADDRESS] готовністю 17%. Зазначене домобудування розташоване на земельній ділянці площею 901 кв.м. В теперішній час після завершення будівництва на зазначеній земельній ділянці, вона складається з: літ. А-2 - житловий будинок загальною площею 136,8 кв.м., житлова площа 80,8 кв.м. (1 поверх: тамбур 7,4 кв.м., хол 15,3 кв.м, кладова 3,7 кв.м, житлові кімнати 16,3 кв.м. та 18,0 кв.м., кухня 9,2 кв.м., туалет 0,8 кв.м., ванна кімната 4,3 кв.м, опальна 2,8 кв.м; мансарда: хол 12,5 кв.м., житлові кімнати 20,2 кв.м., 15,8 кв.м. та 10,5 кв.м.), літ. а - прибудова площею 10,9 кв.м., літ. Б - гараж площею 29,9 кв.м., літ. В - гараж площею 23,4 кв.м., літ. Г - сарай площею 14,3 кв.м. 21.07.2010 року КП БТІ м. Донецька виготовлено технічний паспорт на всі споруди. 15 червня 2012 року позивач отримав договір користування земельною ділянкою, а 30 жовтня 2012 року - кадастровий номер №1410137100:00:026:0360. 28 грудня 2012 року позивач отримав Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, надану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області. Після чого позивач звернувся до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку для реєстрації речових прав на нерухоме майно, але йому відмовлено в цьому. У зв'язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду, де просить визнати за ним право власності на самочинне збудоване ним нерухоме майно, а також просить зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку зареєструвати за ним право власності на це майно. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак надав до суду заяву, де просить розглянути справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 16.03.2007 року за [PERSON] визнано право власності на домобудування [ADDRESS] готовністю 17%. Зазначене домобудування розташоване на земельній ділянці площею 901 кв.м. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В теперішній час після завершення будівництва на зазначеній земельній ділянці, вона складається з: літ. А-2 - житловий будинок загальною площею 136,8 кв.м., житлова площа 80,8 кв.м. (1 поверх: тамбур 7,4 кв.м., хол 15,3 кв.м, кладова 3,7 кв.м, житлові кімнати 16,3 кв.м. та 18,0 кв.м., кухня 9,2 кв.м., туалет 0,8 кв.м., ванна кімната 4,3 кв.м, опальна 2,8 кв.м; мансарда: хол 12,5 кв.м., житлові кімнати 20,2 кв.м., 15,8 кв.м. та 10,5 кв.м.), літ. а - прибудова площею 10,9 кв.м., літ. Б - гараж площею 29,9 кв.м., літ. В - гараж площею 23,4 кв.м., літ. Г - сарай площею 14,3 кв.м. Згідно висновків звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта (за адресою: [ADDRESS]), наданих ТОВ «Регіональний будівельний союз», під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми. Також судом не встановлено наявності жодних заяв, претензій та скарг з початку та по кінець будівництва, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб в результаті даного будівництва. 21.07.2010 року КП БТІ м. Донецька виготовлено технічний паспорт на всі споруди. 15 червня 2012 року позивач отримав договір користування земельною ділянкою загальною площею 901 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (договір користування № 7/5070), а 30 жовтня 2012 року - кадастровий номер №1410137100:00:026:0360. 28 грудня 2012 року позивач отримав Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, надану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області. Після чого звернувся до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку для реєстрації речових прав на нерухоме майно, але йому в цьому було відмовлено. Згідно з частинами першою та другою статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Частиною п'ятою статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ. А-2 загальною площею 136,8 кв.м., житловою площею 80,8 кв.м. (1 поверх: тамбур 7,4 кв.м., хол 15,3 кв.м, кладова 3,7 кв.м, житлові кімнати 16,3 кв.м. та 18,0 кв.м., кухня 9,2 кв.м., туалет 0,8 кв.м., ванна кімната 4,3 кв.м, опальна 2,8 кв.м; мансарда: хол 12,5 кв.м., житлові кімнати 20,2 кв.м., 15,8 кв.м. та 10,5 кв.м.), літ. а - прибудова площею 10,9 кв.м., літ. Б - гараж площею 29,9 кв.м., літ. В - гараж площею 23,4 кв.м., літ. Г - сарай площею 14,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 проводять органи державної реєстрації прав, якими є структурні підрозділи територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру. Враховуючи викладене та беручи до уваги положення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»,

Outcome: approved