Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на наступне: 15 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у сторін народилася донька -[PERSON]. Малолітня донька проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2012 року відповідачу присуджено [PERSON] сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою повноліття, починаючи з 17 липня 2012 року. На підставі цього рішення суду видано виконавчий лист. У зв»язку з тим, що відповідач аліменти не сплачує утворилась заборгованість по аліментах згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції у розмірі 7255,48 грн. Згідно з розрахунку позивача (арк.справи №2) станом на 01.11.2013 року сума неустойки (пені), яка утворилася через несплату відповідачем присуджених аліментів, складає 17 881,98 грн. В судовому засіданні позивач наполягає на своїх позовних вимогах. Відповідач у судове засідання не з»явилась про дату та час слухання справи була повідомлена судом належним чином свої заперечень не надала. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази приходить до наступних висновків. 15 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у сторін народилася донька -[PERSON]. Малолітня донька проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 серпня 2012 року відповідачу присуджено [PERSON] сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення донькою повноліття, починаючи з 17 липня 2012 року. На підставі цього рішення суду видано виконавчий лист. У зв»язку з тим, що відповідач аліменти не сплачує утворилась заборгованість по аліментах згідно розрахунку відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції у розмірі 7255,48 грн. Згідно з розрахунку позивача (арк.справи №2) станом на 01.11.2013 року сума неустойки (пені), яка утворилася через несплату відповідачем присуджених аліментів, складає 17 881,98 грн. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону Дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Зі змісту зазначеної норми випливає, що нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, тобто неустойка за прострочення їх сплати нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того, скільки днів прострочено до сплати повної суми заборгованості. Такої ж думки дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, про що свідчить судова практика. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»у мотивувальній частині рішення слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення неустойки за прострочку по сплаті аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог суд вважає за можливе задовольнити позов повністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved