Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 грудня 2016 року о 12 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «МАН», номерний знак [NUMBER], відповідач [PERSON] рухався по вул. Нікопольській, буд. 15 в м. Миколаєві. Під час руху відповідач порушуючи Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER]. Вина відповідача у створенні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року. 13 травня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АІ/9329500, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «МАН», номерний знак [NUMBER], тому власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно протоколу огляду транспортного засобу, та звіту №304/12/2016, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER], складає 50944 грн. 10 коп. 11 квітня 2017 року позивачем було складено розрахунок суми матеріального збитку та страховий акт №2197.609.16.01.01 на суму 42453 грн. 42 коп., внаслідок яких 14 квітня 2017 року було проведено виплату страхового відшкодування згідно платіжного доручення №9535 від 14 квітня 2017 року. Вважають, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, оскільки відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди і не повідомив працівників поліції про ДТП, тому просили стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 42453 грн. 42 коп. в порядку регресу. Представник позивача в судовому засіданні, який приймав участь в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав, та прохав їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 80-81), в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, суд, згідно ухвали про заочний розгляд справи, у відповідності з ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлявся належним чином, відзиву не подав, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року у справі №204/8335/16-п, провадження 3/192/66/17, [PERSON], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 1224, 124 КУпАП, при таких обставинах: 16 грудня 2016 року о 12 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом MAN LE12.220, номерний знак [NUMBER] по вул. Нікопольській, 15 в м. Миколаїв, не врахував дорожньо-транспортної обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак [NUMBER], після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, постраждалих немає, завдані матеріальні збитки. Дана постанова, згідно відмітки, що міститься на ній, законної сили не набрала (а.с. 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, головною умовою застосування даної норми під час судового розгляду є набрання постанови суду законної сили. Разом з тим відомостей про те, чи набрала постанова судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року законної сили, позивач суду не надав. Суд не приймає доводи представника позивача про те, що постанова судді по справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили протягом десяти днів з дня винесення постанови і тому можливо припустити, що постанова на день розгляду справи судом вже набрала законної сили, оскільки у відповідність до ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а також згідно ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оскільки позивачем не надано суду постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, щодо визнання винуватим відповідача у заподіянні пошкоджень автомобілю VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак [NUMBER], тому застосування положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України є неможливим, і позивач не звільнений від доказування обставин вини відповідача у заподіянні пошкоджень транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак [NUMBER]. Будь-яких доказів на підтвердження вини відповідача у заподіянні пошкоджень транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак [NUMBER] 16 грудня 2016 року, суду не надано, як і не надано доказів залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі змісту ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed