Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05 листопада 2005 року вона уклала шлюб із відповідачем, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, за актовим записом №3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ним та відповідачем припинені у пів року назад у зв'язку з різними поглядами на життя та зрадою відповідача, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки у відповідача є нова сім'я, просила шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду повернувся конверт в якому йому направлявся виклик до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідач у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є таким, який повідомлений про час та дату розгляду справи належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. В позовній заяві позивач пояснила, що сімейні відносини між ним та відповідачем припинені у пів року назад у зв'язку з різними поглядами на життя та зрадою відповідача, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки у відповідача є нова сім'я. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи , що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо і позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Спору про поділ майна, що перебуває у їх спільних власності сторони не мають. Дитина проживає разом з матір'ю, спору щодо визначення місця проживання дитини сторонами не заявлено. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, так як проживають окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню.

Outcome: approved