Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернувсядо судуз позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання, посилаючись на те, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 01.03.2012 року № 90 відповідача зараховано до аспірантури за денною формою навчання, за спеціальністю 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність. 01.03.2012 року між відповідачем на ХНУВС укладено договір № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання, відповідно до умов якого Замовник зобовязаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644,50 грн. Всупереч вимогам договору за період навчання оплата надходила не у повному обсязі, в звязку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 10.12.2014 року № 640 відповідача відраховано у звязку з несплатою за навчання, загальна сума заборгованості на день звільнення становить 8372,73 грн. Відповідачу направлено Претензію від 15.08.2016 року № 7/164 про необхідність здійснення оплати, яка залишилась без уваги. В звязку з цим просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість по оплаті за навчання в сумі 8372 гривні 73 копійки та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1762 гривні. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі. 16 травня 2018 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було задоволене клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У встановлений в ухвалі суду строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій вона просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а саме зазначила, що вона подала заяву та просила її допустити до складання вступних іспитів до аспірантури на заочну форму навчання, відповідачем не наданий повний розрахунок заборгованості, а також позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами, що є обґрунтованою підставою для відмови у задоволенні позову. 20 червня 2018 року позивачем надана відповідь на відзив в якій зазначено, що наказом ХНУВС № 491 від 19.10.2010 року відповідача прикріплено до університету терміном на 2 роки у якості здобувача наукового ступеня кандидата наук. Згідно Калькуляції вартості підготовки одного здобувача вченого ступеня, який прикріплений для складання кандидатських іспитів з філософії та іноземної мови терміном навчання 2 роки, затвердженої 06.06.2010 року, вартість навчання за 1 рік одного здобувача на заочній формі становить 1770 гривень 24 копійок. У подальшому, наказом ХНУВС від 01.03.2012 року № 90 відповідача зараховано до аспірантури за денною формою навчання. Потім наказом ХНУВС від 07.12.2012 року № 564 відповідача переведено на другий рік навчання, а 12.12.2013 року згідно наказу № 632 відповідача переведено на третій рік навчання. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У зв`язку з повторною неявкою відповідача, 02 жовтня 2018 року було ухвалено заочне рішення у справі, яким позовні вимоги ХНУВС були задоволені у повному обсязі. На вказане заочне рішення від [PERSON] надійшла заява про перегляд останнього, яку ухвалою від 29 листопада 2018 року було задоволено судом, заочне рішення від 02 жовтня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні на 05 лютого 2019 року. 05 лютого 2019 року до суду від відповідача надійшла заява про витребування доказів у Харківського національного університету внутрішній справ. Зважаючи на те, що інформація та документи, які просив витребувати відповідач має значення для вирішення справи, тобто є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України, суд, своєю ухвалою від 05 лютого 2019 року задовольнив клопотання [PERSON] та зобов`язав позивача надати для огляду у судовому засіданні оригінали тих документів, які в копіях містяться в матеріалах справи, а також оригінали документів, які б мали підтвердити фактичне існування правовідносин між ХНУВС та [PERSON] , наміри про які були викладені у Договорі № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання. Ухвала суду від 05 лютого 2019 року, яка неодноразово направлялась на адресу позивача, виконана не була, витребувані судом докази до суду не надано. Окрім всього, 02 липня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона підтримала доводи, викладені останньою у відзиві, наполягала на тому, що між нею та ХНУВС ніколи фактично не існувало правовідносин з підготовки її як аспіранта денної форми навчання, що навчалась вона, а позивач фактично надавав їй послуги як аспіранту заочної форми навчання, про що, зокрема свідчать матеріали атестації за 2012-2013 рр, які містяться в матеріалах справи. Також зазначила, що в неї є сумніви в тому, що вона підписувала саме той договір з позивачем, копія якого міститься в матеріалах справи. Наполягала на тому, що ХНУВС так і не було надано до суду а ні оригінал Договору, а ні будь-яких інших витребуваних судом документів, які б мали підтвердити обставини, викладені у позові. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи, а саме з копій тих документів, які містяться в останній, вбачається, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 01.03.2012 року № 90, [PERSON] зараховано з 01.03.2012 року до аспірантури Харківського національного університету внутрішніх справ за денною формою навчання за спеціальністю 12.00.09 кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність. 01.03.2012 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] (замовником) укладено договір № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання. У відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, університет зобов`язується надавати замовнику послуги з підготовки аспіранта, що працює над дисертацією навчаючись в аспірантурі університету, а замовник зобов`язується виконувати свої обов`язки за цим договором та оплатити послуги за ціною, встановленою договором. Згідно п. 2.2.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Згідно п. 3.2 договору замовник зобов`язаний оплачувати освітню послугу щосеместрово у сумі 3644 гривні 50 копійок протягом 10 днів з початку кожного семестру. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 07.11.2012 № 564, [PERSON] переведена на наступний рік навчання в докторантурі та адюнктурі Харківського національного університету внутрішніх справ аспірантів за денною формою навчання. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 12.12.2013 № 632, [PERSON] переведена на наступний рік навчання в докторантурі та адюнктурі Харківського національного університету внутрішніх справ аспірантів за денною формою навчання. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.12.2014 року № 640, відповідача відраховано з числа аспірантів докторантури та ад`юнктури у зв`язку з несплатою за навчання, згідно з положенням про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 309. В матеріалах справи також мітиться атестація Відповідача по закінченню 2012-2013 років навчання, в якій [PERSON] значиться як аспірант заочної форми навчання. За період навчання від [PERSON] оплата надходила не в повному обсязі, у зв`язку з чим на момент відрахування за відповідачем рахується заборгованість в сумі 8372 гривні 73 копійки. 15 серпня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено Претензію, відповідно до якої вони пропонували відповідачу до 01 вересня 2016 року добровільно сплатити заборгованість за навчання у розмірі 8372 гривні 73 копійки. Вказана претензія відповідачем виконана не була, кошти не були перераховані. Згідно п. 5.1 договору № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання від 01.03.2012 року, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Однак, позивачем на підтвердження повного та належного виконання своїх зобов`язань за Договором, в період з 01.03.2012 року по 10.12.2014 року не надано жодного належного доказу, який би підтверджував фактичне надання освітніх послуг за договором після його укладення. Неодноразові спроби суду витребувати у Позивача для огляду у судовому засіданні оригінали тих документів, які в копіях містяться в матеріалах справи, а також оригінали документів, які б мали підтвердити фактичне існування правовідносин між ХНУВС та [PERSON] , наміри про які були викладені у Договорі № 28/2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання, залишились без задоволення, а ухвала суду від 05.02.2019 року без виконання. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З урахуванням викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed