Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу вказуючи, що в квітні 1994 року він дав у борг відповідачу 100 доларів США, яку зобов'язався повернути до 10.12.1999 року, про що свідчить письмова розписка від 10.06.1999 року. Однак, станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач борг не повернув, тому просить стягнути з відповідача на його користь 893,97 доларів США, в тому числі 3% річних та інфляційні. До початку судового засідання від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача на його користь 153,57 доларів США, в тому числі 3% річних. Також просить розглядати справу без його участі та участі його представника, проти заочного ролзгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 10.06.1999 року, наданої позивачем до суду, [PERSON] в квітні 1994 року отримав від [PERSON] у борг кошти в сумі 100 доларів США, які він зобовязався повернути до 10.12.1999 року. У зазначеній в розписці строки відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув, чим порушив умови договору. Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики, строк її повернення,. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до розписки позивач виконав зобовязання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобовязання позичальника виконані не були. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 10.06.1999 року та 3% річних з простроченої суми за період прострочення підлягають до задоволення. За розрахунком позивача, сума трьох відсотків річних за період з квітня 1999 року по 25.01.2018 року становить 53,57 доларів США і підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає стягнути з відповідача 100 доларів США та 3% річних в сумі 53 долара 57 центів США, а всього 153,57 доларів США, що еквівалентно, згідно облікової ставки НБУ, станом на 25.01.2018 року 4453,53 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, оскільки являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року 2 категорії, тому на підставі ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved