Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 01 лютого 2015 року [PERSON] уклала кредитний договір № 150201-115036, згідно умов якого отримала кредит у розмірі 500 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 2% за кожний день користування кредитом, строком до 14 лютого 2015 року. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 23.05.2017 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобовязань у розмірі 7900 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 500 гривень; проценти у розмірі 140 гривень; пеня за порушення строків погашення кредиту у розмірі 7260 гривень. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 7900 гривень, а також судові витрати у розмірі 1600 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього в своїй позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки дійсно є заборгованість по сплаті кредиту, яка утворилася в звязку з тяжким захворюванням. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 01 лютого 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 150201-115036. Відповідно до умов вищевказаного договору Кредитор надав Позичальнику кредит у розмірі 500 гривень, з процентною ставкою, розмір якої становить % за кожний день користування кредитом, строком до 14 лютого 2015 року. У відповідності до зазначеного вище Кредитного договору погашення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки в касу Кредитодавця суми кредиту та нарахованих процентів, однак Позичальником даний пункт договору не виконується. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Уклавши договір кредиту, сторони взяли на себе певні зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що повязані за таким договорами. Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач по справі свої зобов'язання в установлені терміни не виконувала, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 23 травня 2017 року вона має заборгованість за договором № 150201-115036 від 01.02.2015 року у розмірі 7900 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 500 гривень; заборгованості по відсоткам у розмірі 140 гривень; заборгованість за пенею у розмірі 7260 гривень, що суд вважає необхідним стягнути з відповідача по справі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Оскільки відповідач несвоєчасно сплачує кредит та несвоєчасно вносить відсотки за користування кредитом, заборгованність по їх сплаті підлягає стягненню в судовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування» судовий збір у розмірі 1600 гривень, які були сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved