Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. При цьому посилаються на те, що 31 серпня 1999 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] продав їй квартиру [ADDRESS] (далі за текстом - квартира), шляхом укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований на Товарної біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» за 927 від 31 серпня 1999 року. Внаслідок невизнання Договору купівлі-продажу нотаріальною конторою покупець не може розпорядитися належною йому квартирою, що порушує надане йому як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явились, про слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з винесенням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 1999 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Гроші відповідачу були передані. Дотепер договір у суді не оскаржений, договір зареєстрований в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації на ім'я позивача. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Обов'язковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на момент укладення договору. Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу [ADDRESS] , укладений на Товарної біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг», слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. На підставі викладеного й

Outcome: approved