Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 23126,44 грн., та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2016 року о 14.10 год. відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по перехрестю бул. І. Лепсе та вул. Авторемонтної у м. Києві, всупереч п. 2.3 (б); 16.12, 16.13 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], який застрахував свій транспортний засіб у ПрАТ «Європейський «Страховий Альянс». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Вина відповідача [PERSON] у настанні ДТП підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року. На підставі звіту №799 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.11.2016 року, страхового акту №217/16/KV/ТР25/01 від 21.11.2016 року, страхового акту, платіжного доручення №217/16/KV/ТР25/02 від 27.12.2016 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 01.11.2016 року, акту виконаних робіт №ТО160030827 від 13.12.2016 року, акту ОУ-000023 від 31.10.2017 року, видаткового касового ордеру від 22.11.2016 року, платіжних доручень №285 від 22.11.2016 року, №1670 від 23.11.2016 року, №316 від 27.12.2016 року за ремонт застрахованого автомобіля [NUMBER] страхувальнику від КД ПрАТ «Європейський «Страховий Альянс» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 63377,56 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 7390135, укладеного з АТ «СК «АХА Страхування». На підставі платіжного доручення №368_430 від 07.09.2017 року АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 40251,12 грн. Однак, розмір страхового відшкодування за страховим полісом відповідача не покрив фактичний розмір завданої шкоди, тому з огляду на вказане вище розмір позовних вимог страхового відшкодування до відповідача розраховувався на підставі фактичної сплати страхового відшкодування та відповідно становить 63377,56 грн. (сума, яка відшкодована позивачем) - 40251,12 грн. (сума, яку відшкодувала страхова компанія відповідача) = 23126,44 грн. (різниця, яка підлягає відшкодуванню відповідачем). З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача письмово з відповідною заявою та тривалий час вів переговори з відповідачем, однак вжитті заходи позитивного результату не дали, відповідач в добровільному порядку відшкодовувати шкоду не має наміру. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.2016 року о 14.10 год. відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по перехрестю бул. І. Лепсе та вул. Авторемонтної у м. Києві, всупереч п. 2.3 (б); 16.12, 16.13 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], який застрахував свій транспортний засіб у ПрАТ «Європейський «Страховий Альянс» на підставі договору страхування №40500 від 21.10.2016 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Згідно звіту №799 від 09.11.2016 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Skoda Oktavia, д.н. [NUMBER], в результаті його пошкодження складає 39901,12 грн. Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту спеціаліста, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. На підставі звіту №799 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 09.11.2016 року, страхового акту №217/16/KV/ТР25/01 від 21.11.2016 року, страхового акту, платіжного доручення №217/16/KV/ТР25/02 від 27.12.2016 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 01.11.2016 року, акту виконаних робіт №ТО160030827 від 13.12.2016 року, акту ОУ-000023 від 31.10.2017 року, видаткового касового ордеру від 22.11.2016 року, платіжних доручень №285 від 22.11.2016 року, №1670 від 23.11.2016 року, №316 від 27.12.2016 року за ремонт застрахованого автомобіля [NUMBER] страхувальнику від КД ПрАТ «Європейський «Страховий Альянс» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 63377,56 грн. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 7390135, укладеного з АТ «СК «АХА Страхування». На підставі платіжного доручення №368_430 від 07.09.2017 року АТ «СК «АХА Страхування» відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 40251,12 грн. Однак, розмір страхового відшкодування за страховим полісом відповідача не покрив фактичний розмір завданої шкоди, тому з огляду на вказане вище розмір страхового відшкодування розраховувався на підставі фактичної сплати страхового відшкодування та відповідно становить: 63377,56 грн. (сума, яка відшкодована позивачем) - 40251,12 грн. (сума, яку відшкодувала страхова компанія відповідача) = 23126,44 грн. (різниця, яка підлягає відшкодуванню відповідачем). Згідно п.п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі понесених витрат в сумі 23126,44 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved