Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за законом. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу яких позивач залишилася проживати з матір`ю. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, заповіту не залишив. Як зазначає позивач, на час смерті батька їй було 12 років, через свій вік вона була не обізнана щодо порядку прийняття спадщини після батька, а її матір жодних дій для оформлення її прав на спадщину не вчиняла. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , та квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , а також житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . 16.02.2010 Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] за заявою [PERSON] як законного представника малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 14.09.2010 Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] , [INFO] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Позивач у серпні 2018 року зверталася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Іванець О.О. відмовлено у його видачі з посиланням на те, що відсутня згода спадкоємця [PERSON] та його законного представника [PERSON] вирішити питання через нотаріальне провадження та неможливо внести зміни до виданих свідоцтв про право на спадщину. Позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій, перешкоджання в реалізації її прав на спадщину, які чиняться з боку відповідача, вона як спадкоємець першої черги за законом позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в установленому законом порядку, проте вона не позбавлена права на спадщину, тому порушуються її права на оформлення спадщини. На підставі викладеного позивач просить внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 14.09.2010 державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, на квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] , квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на ім`я [PERSON] , [INFO] , видати йому нове свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] ; видати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] , та Ѕ частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] ; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 29.08.2012 державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на ім`я [PERSON] , [INFO] , видати йому нове свідоцтво про право на спадщину на ј частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою [ADDRESS] ; видати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Законний представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Представник законного представника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що про смерть батька позивачу та її матері було відомо, проте вони не вчинили жодних юридичних дій для оформлення спадщини. На час смерті батька ні позивач, ні її мати не спілкувались з ним, не підтримували жодних відносин, усі фінансові тягарі несла [PERSON] . Також вказувала на те, що відповідачу та його законному представнику не було відомо про право позивача на спадщину, тому законний представник при зверненні із заявою про її прийняття вказав про відсутність інших спадкоємців. Представники третіх осіб Головного територіального управління юстиції в м. Києві та Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Одинадцята Київська державна нотаріальна контора подала до суду копію спадкової справи, причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи містяться пояснення Головного територіального управління юстиції в м. Києві, з яких вбачається, що вони залишають розгляд справи на розсуд суду та просять розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.17), які перебували в шлюбі з 07.03.1997 по 10.07.1998. Після розірвання шлюбу 10.07.1998 (а.с.15) позивач залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 12.01.2018 Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , та квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , а також житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №172/2010, заведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [PERSON] , убачається, що її заведено 16.02.2010 на підставі заяви [PERSON] як законного представника малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 14.09.2010 Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] , [INFO] , на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , та квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , а також Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Як убачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 26.04.2017 Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.14), 26.04.2017 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . 25.01.2018 позивач звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу їй відповідних свідоцтв, проте постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Іванець О.О. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю згоди спадкоємця вирішити питання через нотаріальне провадження та неможливістю внести зміни до виданих свідоцтв про право на спадщину (а.с.21). Відповідно до приписів ч.1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Разом із цим приписами частин 2-4 ст. 1269 ЦК України визначено, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. В судових засідання позивач підтвердила ту обставину, що про смерть свого батька дізналася у 2010 році. Судом встановлено, що ні позивач ні її мати із заявою про прийняття спадщини не звертався. Частиною 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч.ч. 1 , 2 ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Сторона відповідача в судовому засіданні заперечувала право позивача на спадщину після смерті [PERSON] , так як сторона позивача (мати позивача) достеменно знаючи про факт відкриття спадщини, після спливу близько восьми років не вчинила жодних юридично значимих дій, направлених на реальне прийняття спадкового майна. В той же час, сторона відповідача, після отримання свідоцтва про право на спадщину несла весь тягар утримання майна та відкрито ним володіла. Таким чином, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо обсягу права на спадкування майна після смерті [PERSON] , оскільки позивач вважає, що відповідач без достатніх правових підстав отримав свідоцтво про право на спадщину на весь обсяг спадкової маси. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як встановлено судом, свідоцтво про право на спадщину, видані на ім`я [PERSON] , не оспорювалося. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 27 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших постав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Після оформлення спадкових прав на все спадкове майно і одержання свідоцтва про право на спадщину, без визнання цього свідоцтва недійсним, при відсутності згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину про внесення змін до нього, оформлення спадкових прав на це майно за іншою особою і видача їй свідоцтва про право на таке майно неможлива. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що позивачем видані свідоцтва про право на спадщину не оспорювалися та недійсними не визнавалися, такі вимоги позивачем не заявлялися, а внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, видані на ім`я [PERSON] , всупереч згоди спадкоємця порушить його права. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed