Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неналежною медичну допомогу та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2015 року померла дружина позивача. Причиною її смерті є рак молочної залози T3N3M1. Позивач вважає що лікарями Комунальної установи «Міська поліклініка № 29» неналежно надано медичну допомогу дружині позивача, що призвело до її смерті, а саме неправильно поставлено діагноз фіброзно-кістозна мастопатія замість раку молочної залози та не призначено відповідне лікування. Тому позивач просить суд визнати медичну допомогу надану лікарями відповідача неналежною та стягнути з відповідача на його користь 28265 грн. матеріальної шкоди та 83341 грн. 44 коп. моральної шкоди завданих неналежною медичною допомогою дружині позивача, що призвело до її смерті. Позивач та його представник позов підтримали наполягали на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Треті особи та представник третьої особи позов не визнали просили в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, які були допитані в якості свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2015 року померла дружина позивача. Позивач вважає, що причиною її смерті є рак молочної залози T3N3M1, та що лікарями Комунальної установи «Міська поліклініка № 29» неналежно надано медичну допомогу дружині позивача, що призвело до її смерті, а саме неправильно поставлено діагноз фіброзно-кістозна мастопатія замість раку молочної залози та не призначено відповідне лікування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на медичну картку амбулаторного хворого вказаної лікарні. Суд не може погодитись с таким висновком позивача, та вважає що позов подано передчасно з огляду на наступне. Так, судом позивачу та його представнику розяснювалось їх право звернутися до суду з відповідним клопотанням про призначення судово-медичної експертизи, однак вони з таким клопотанням до суду не звернулися, а послалися на те, що с приводу неналежного надання медичної допомоги дружині позивача що призвело до її смерті відкрито кримінальне провадження та в рамках цього кримінального провадження проводяться відповідні судово-медичні експертизи. Однак висновків цих експертиз позивач суду не надав та не забажав щоб суд ці висновки витребував у слідчих органів. Натомість наголосив на тому щоб суд прийняв рішення без цих висновків судово-медичних експертиз. Також судом встановлено та сторонами не заперечувалось що розтин тіла померлої дружини позивача не проводився. Оскільки у суду немає спеціальних знань в галузі медицини, то суду без відповідних висновків судово-медичної експертизи важко зробити висновок про неналежність надання медичної допомоги дружині позивача лікарями відповідача. Також суду не надано вирок суду, яким лікарів відповідача визнано винними у неналежному наданні медичної допомоги дружині позивача, що призвело до її смерті. Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. За таких обставин суд приходить до висновку про передчасність звернення позивача до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Також суд зауважує що вина лікарів в неналежній медичній допомозі дружині позивача, що призвело до її смерті повинна бути встановлена обвинувальним вироком суду та суд розглядаючи справу в порядку цивільного судочинства не має право встановлювати вину лікарів у скоєнні злочину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed