Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 900 000 грн. та судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2018 року вона надала у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 200 000 гривень. Грошові кошти надавалися у борг до 30 листопада 2019 року. В підтвердження отримання грошових коштів у борг, відповідачкою надано розписку про отримання нею грошових коштів. Крім того, передача коштів здійснювалась у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Протягом 2019 року відповідачка частково повертала борг, про що було ними зафіксовано у розписці на зворотній стороні аркушу розписки. З загальної суми боргу розміром 1 200 000 грн. було повернуто 300 000 грн.. Проте, після спливу строку зобов`язання щодо повернення боргу в розмірі 900 000 гривень не виконані. 10 грудня 2019 року відповідачка повідомила, що грошові кошти витрачено на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] та грошові кошти будуть повернуті після її продажу, що є порушенням умов отримання грошей у борг. В якості забезпечення повернення боргу відповідачкою було передано оригінали документів на квартиру, про що було складено ще одну розписку. Вважаю, що відповідачка порушує взяті на себе зобов`язання з повернення грошей, отриманих нею в борг, тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про примусове стягнення грошових коштів. Ухвалою від 02 липня 2020 року провадження по справі відкрито, встановлений загальний порядок справи. Учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились. Представник позивачки звернулась до суду з заявою про розгляд справи в письмовому проваджені, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка також звернулась до суду з письмовою заявою, в якій надала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов про стягнення боргу задовольнити на підставі п. 3 ч.2 ст. 200 ЦПК України та встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Матерілаами справи встановлено, що 02 жовтня 2018 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1\~200\~000 гривень, що підтверджується розпискою на зазначену суму, яка підтверджує укладення договору позики. Також, [PERSON] прийняла на себе зобов`язання повернути отримані кошти (1\~200\~000,00 гривень) в повному обсязі та своєчасно до 30 листопада 2019 року. 10 грудня 2019 року [PERSON] надана розписка [PERSON] , в якості забезпечення повернення боргу на суму 900\~000 гривень та передані оригінали документів про право власності на квартиру [ADDRESS] . Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 02 жовтня 2018 року та 10 грудня 2019 року (а.с.11). В порядку п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як зазначає позивач, що до теперішнього часу кошти в розмірі 900\~000 гривень відповідачем повернуті не були. В письмовій заяві [PERSON] , яка подана до суду 02 грудня 2020 року, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачка визнала позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 900\~000 гривень. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивачка має право вимагати повернення боргу в судовому порядку, яке реалізувала, звернувшись до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 9\~000 (дев`ять тисяч) гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved