Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є треті особи, посилаючись на те, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом, останнім було допущено ряд порушень, які полягали у недотриманні вимог закону необхідних для вчинення виконавчого напису, внаслідок чого на автомобіль, який був добросовісно набутий позивачем, було звернуто стягнення за зобов'язаннями відповідача. Враховуючи зазначене позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав зазначених в останньому та додаткових поясненнях, просили задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки претензії останнього виникають з приводу набутого ним майна, добросовісність набуття якого наразі ставиться під сумнів, а не з приводу боргових зобов'язань відповідача, у зв'язку з чим на майно набуте позивачем було звернуто стягнення. Позивач в свою чергу, не є стороною боргових зобов'язань, зокрема стягувачем та не може обирати спосіб захисту своїх прав як кредитора за борговими зобов'язаннями, так само оскаржувати неправильність виконавчого напису, що перешкоджає примусовому виконанню зобов'язань. Третя особа ПНКМНО Сазонова О.М. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, її неявка не є перешкодою для розгляду справи. Представник третьої особи головного державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Козак Р.П. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що державним виконавцем правомірно було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого напису нотаріуса. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правові відносини. 31.10.2014 року [PERSON] набув право власності на автомобіль «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] (далі - автомобіль) /а.с. 9/. Відповідно до договору застави транспортних засобів від 08.07.2013 року автомобіль був переданий у заставу відповідачу в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики /а.с. 49-53/. 10.03.2016 р. ПНКМНО Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис, яким звернула стягнення на автомобіль для задоволення вимог відповідача, як кредитора /а.с. 71/. 03.06.2016 року постановою державного виконавця виконавчий документ від 10.03.2016 року було повернуто стягувану у зв'язку з відсутністю майна у боржника. 06.06.2016 р. відповідач повторно звернувся до ПНКМНО Сазонова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, у зв'язку з чим ПНКМНО Сазонова О.М. 06.06.2016 року остання повторно вчинила виконавчий напис, який оскаржується позивачем /а.с. 78, 85/. Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач стверджує, що виконавчий напис вчинений із порушеннями п. 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису, затвердженого ПКМУ № 1172 від 20.06.1999 р. а саме нотаріусом не було перевірено правильність подання документів стягувачем та належного обґрунтування стягнення за виконавчим документам, а також ч. 1 ст.89 Закону України «Про нотаріат», зокрема щодо невизначеності у виконавчому написі хто є стягувачем, а хто є боржником у зобов'язанні. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Як вбачається із договору застави транспортних засобів від 08.07.2013 року, зокрема і даного автомобіля, позивач не є учасником зобов'язання за договором позики, відповідно до якого був вчинений виконавчий напис та звернуто стягнення на автомобіль. Отже, виходячи з того, що позивач не є стягувачем або боржником по виконавчому напису, правомірність вчинення виконавчого напису за договором позики, шляхом звернення стягнення на заставлене майно з метою задоволення вимог кредитора, не стосується прав та обов'язків позивача. Так, не можуть порушувати права позивача не вірне формулювання нотаріусом сторін у зобов'язанні. Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є те, що на даний час щодо майна, набутого позивачем, а саме автомобіля є фактично оспорювання права власності останнього, оскільки на вказаний автомобіль, після його набуття позивачем, звернуто стягнення. Таким чином, суд вважає, що позивачем у даному випадку обраний не належний спосіб захисту, зокрема такий, який порушує права сторін у зобов'язанні, учасником яких він не є, а саме стягувача. Суд вважає, що у даному випадку позивачу слід звернутися до суду за захистом свого майнового права, шляхом пред'явлення негаторного позову, а саме про визнання права власності на майно щодо якого позивачу здійснюються перешкоди у його володінні, користуванні чи розпорядженні у зв'язку із зверненням стягнення на останнє. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed