Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.05.2012 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконала умови кредитного договору, що стало причиною виникнення станом на 30.04.2018 року заборгованості в сумі 111630,60 грн., що складається з: заборгованості по кредиту - 3390,74 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 98527,66 грн., пені - 3920,27 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 5291,93 грн. В зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить стягнути з відповідача заборгованість відповідно до наданого розрахунку та судові витрати по справі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до поданої заяви №б/н від 23.05.2012 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами Банку, однак в зазначений строк не виконала зобов'язання по поверненню отриманих кредитних коштів. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку. З наданих суду доказів вбачається, що термін дії укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 23.05.2012 року - до березня 2016 року, що відповідає строку дії кредитної картки, виданої відповідачу. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі спливу визначеного договором строку кредитування. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач у своїй позовній заяві не ставить вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, не надав суду відповідно розрахунку та доказів про наявність такої заборгованості, тому суд з цього приводу не приймає рішення. З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем продовжувались нараховуватись відповідачу проценти після збігу строку кредитування, який закінчився 31.03.2016 року, що призвело до виникнення у нього заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 98527,66 грн., яка підлягає частковому задоволенню в розмірі 13641,91 грн., нарахованих до збігу строку кредитування. Таким чином відповідач, станом на 30.04.2018 року, має заборгованість в розмірі 17884,28 грн., що складається з: заборгованості по кредиту - 3390,74 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 13641,91 грн., штрафу (процентна складова) - 851,63 грн., яку слід стягнути на користь позивача. Вирішуючи питання про можливість стягнення штрафів та пені, суд приходить до наступного висновку. Не може бути задоволена вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована складова), оскільки фіксована частина штрафу в розмірі 500 грн. (п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг) не відповідає положенню ч. 2 ст.549 ЦК України, за яким штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов?язання. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п.2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов?язання. Одночасно, пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов?язань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов?язань за кредитним договором не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність виключення пені в розмірі 3920,27 грн. із загальної суми стягнення як такої, що покладала на відповідача подвійну відповідальність за порушення строків виконання грошових зобов?язань за кредитним договором, а з відповідача слід стягнути штраф (процентна складова). Однак суд не погоджується з розміром процентної складової частини штрафу, обрахованої позивачем, оскільки ним, в порушення умов договору, при обрахуванні суми процентної складової штрафу, до загальної суми при обрахунку було включено 3920,27 грн. пені та 98527,66 грн. заборгованості по відсотках, нарахованих, в тому числі, після збігу строку кредитування, що і вплинуло на збільшення розміру процентної складової штрафу. Тоді як відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг процентна складова штрафу обраховується із нарахованої заборгованості за кредитним лімітом та прострочених відсотків і комісій (без пені). Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача штраф (процентна складова) в розмірі 851,63 грн. (розрахунок: (3390,74 грн. + 13641,91 грн.) х 5 % = 851,63 грн.) Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позов було задоволено у процентному відношенні на 16%, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю та становить: 281,92 грн.

Outcome: partial