Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавиці [PERSON], залишилось спадкове майно, яке складається з: - 1/2 (однієї другої) ідеальної частини житлового будинку з будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] і розташовані на земельній ділянці площею 0,075 га, яка не перебуває у приватній власності, інші спадкоємці які мають право та претендують на вищевказане майно, відсутні, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглянути без його участі а позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] не з»явилася, надіслала зустрічну позовну заяву в якій просила визнати за нею як за покупцем право власності на спірне майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у віці 75 років померла рідна тітка позивача і спадкодавиця - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 листопада 2014 року було зроблено відповідний запис за № «107», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане «20» листопада 2014 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : - 1/2 (однієї другої) ідеальної частини житлового будинку з будівлями, які знаходяться за адресою: 12213, [ADDRESS], на підставі Довідки № 366, виданої 27.04.2017 Білокриницькою селищною радою Радомишльського району Житомирської області. Орієнтовна вартість нерухомості становить 12 750,00 грн. Право власності у ДРП не зареєстровано. Оригінал правовстановлюючого документу - не видавався. Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Тобто, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, який посвідчений 28 липня 2014 року Білокриницькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області за реєстром № 14. Відповідно до зазначеного заповіту, який є чинним, тобто не був змінений і не був скасований заповідачкою на час своєї смерті, [PERSON] вирішила розпорядитися своїм майном наступним чином: «…Все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом буду мати право, заповідаю племіннику - [PERSON] в цілому.» Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України: «…спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.» Відповідно до ст. 1262 ЦК України: «…У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.» Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України: «… Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.» У спадкодавиці [PERSON] відсутні інші спадкоємці від першої до п'ятої черги (згідно ст.ст.1261-1265 ЦК України), які мають право та претендують на зазначене спадкове майно. Позивач не має можливості належним чином підтвердити свої родинні зв'язки з померлою спадкодавицею, окрім відомостей зазначених самою спадкодавицею у своєму заповіті від 28.07.2014 р. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом (згідно ст.ст. 1261-1266 ЦК України), який має право та претендує на зазначене спадкове майно. Частина 1 ст. 1277 ЦК України, передбачено: «…У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.» Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» …суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись до земельних ділянок та прав на них. При житті спадкодавиця [PERSON] своє право власності на зазначені 1/2 частину нерухомості належним чином не оформила, правовстановлюючий документ не отримала, а у встановленому законом порядку не оформила, а саме: правовстановлюючий документ в органі місцевого самоврядування не отримала, належним чином у Відділі державної реєстрації Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області це право не реєструвала, і відповідний Витяг про реєстрацію права власності не одержала. Оригінал правовстановлюючого документу не видавався і відновити його позивач не в змозі. При зверненні до нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю було відмовлено по причині, відсутності у неї низки рішень судів про встановлення зазначених фактів: належності померлій правовстановлюючого документу; про належність будинку спадкодавиці, встановлення факту родинних відносин тощо. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Третя особа [PERSON], у 2012 році, купила за 500 доларів США, які на сьогоднішній день еквівалентні за курсом Національного Банку України близько 12 750,00 грн., і з того часу користується та доглядає за 1/2 частиною будинку, але вільно розпоряджатись купленою нерухомістю не має змоги через відсутність нотаріального договору купівлі-продажу. На початку 2013 року [PERSON] зверталась до власниці, спадкодавиці - [PERSON], та до [PERSON], з вимогою повернути гроші або оформити куплену нею 1/2 частину цього будинку, на що останні повідомили, що на даний час повернути гроші не мають змоги, на спадкову 1/2 частину будинку не претендують. Позивач і спадкодавиця зі свого боку пообіцяли [PERSON] підготувати всі необхідні документи для оформлення договору купівлі-продажу, отже 1/2 частина будинку фактично передана ними і знаходиться у користуванні і розпорядженні третьої особи [PERSON] Тому [PERSON] з початку 2013 року вважає себе власником 1/2 частина будинку, є покупцем цієї частки будинку які належать безпосередньо спадкодавиці - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тому, у зв'язку з цим та у зв'язку із встановленням фактів та у зв'язку з визнання позивача єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавиці, і неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушена звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved