Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» про стягнення компенсації заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на зазначеному підприємстві, що підтверджується наказом по підприємству, проте заробітну плату не отримувала. Судовими наказами, виданими 26 липня 2011 року та 21 березня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва відповідач має їй сплатити заборгованість по заробітній платі в сумі 12 742 грн. 82 коп. та 4 917 грн. 02 коп., відповідно, але відповідач всупереч ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 1, 24 Закону України «Про оплату праці» не здійснював виплату належних їй всіх коштів з квітня 2009 по серпень 2012 року, загальна сума боргу по заробітній платі складала 17 659 грн. 84 коп., яка лише 03 березня 2014 року через касу підприємства була їй виплачена. Тому, відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов»язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців, відповідач має їй сплатити компенсацію втрати частини грошових доходів, яка за період з квітня 2009 по березень 2014 року включно становить 1 679 грн. 31 коп. Оскільки ДП «Київський державний завод «Буревісник» своїми протиправними діями, що виразились у порушенні її права на вчасне отримання заробітку, порушив це право, просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює у 5 000 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 01 грудня 2011 року, позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити - стягнути з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» на користь позивача 1 679 грн 31 коп. - компенсацію заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати та 5 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.10), звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, надавши заперечення проти позову (а.с.11-12). Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала на зазначеному підприємстві, але відповідач/роботодавець всупереч ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 1, 24 Закону України «Про оплату праці» не здійснював виплату належних їй всіх коштів. Судовими наказами, виданими 26 липня 2011 року та 21 березня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва, відповідач має сплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 12 742 грн. 82 коп. та 4 917 грн. 02 коп., відповідно. Тобто, за період з квітня 2009 по серпень 2012 року загальна сума боргу по заробітній платі позивачки складала 17 659 грн. 84 коп., яка лише 03 березня 2014 року через касу підприємства була їй виплачена. Заробітна плата, згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу та у відповідності до ст.115 вказаного Кодексу регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, згідно до ст. 116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, відповідач зобов»язаний був в день звільнення позивача провести з ним розрахунок та виплатити всі суми, що належать йому, які на сьогодні відповідачем не виплачені, що не спростовується ним. З вини відповідача [PERSON] не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України про оплату праці», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов»язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців, тому відповідач має сплатити [PERSON] компенсацію втрати частини грошових доходів, яка за період з квітня 2009 по березень 2014 року становить 1 679 грн. 31 коп. Суд, надавши правову оцінку проведеному розрахунку, вважає його таким, що відповідає чинному законодавству (а.с.17). Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі ст. 2371 КЗпП України. Так, вказана норма КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, надавши оцінку поясненням позивача, письмовим доказам в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, погіршення здібностей позивача та позбавлення можливості їх реалізації, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині вимог частково на підставі принципу розумності та справедливості. Позивач оцінює оцінює моральну шкоду в сумі 5 000 грн., яку суд вважає необгруновано завищеною. Проте, суд приймає до уваги й ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог відшкодування моральної шкоди, а саме те, що невиплата заробітної плати сталася з вини відповідача, тобто при наявності причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до пункту 3 частини 2, частин 1, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, судом встановлений факт понесеної моральної шкоди позивачем, що виявився у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку із невиплатою йому відповідачем заробітної плати, виходячи із принципу розумності та справедливості, та оцінює її у розмірі 500 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини третьої статті 88 ЦПК України. Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі та в межах задоволених вимог - 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 94, 115, 2371 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року,

Outcome: partial