Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 23/07ф-5. Відповідно до умов договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 8 620,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу марка FAW 1031-2010, [NUMBER], 2006 року випуску, об'єм двигуна 3168 куб. см. Шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], термін повернення Кредиту- 30.01.2013 року. Позивач виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту. Так, станом на з 30.06.2016р. виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 215 479.80 грн. (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят дев'ять) гривень 80 копійок. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором № 23/07ф-5. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю [PERSON]. Ухвалою суду від 21.09.2016 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 21.09.2016 року було задоволено заяву представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Ключинського Костянтина Дмитровича про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення рішення в справі. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON]. Іванової О.І., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2018 р. її прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. У підготовче судове засідання 10.07.2018 року сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. В матеріалах справи є заяви від ообох сторін по справі про проведення підготовчого засідання у їх відсутність. Ухвалою суду від 10.07.2018 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин «08» листопада 2018 року. Учасники справи в судове засідання 29.01.2019 року не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача повторно заявив до суду клопотання, згідно якого просив відкласти судове засідання. Відповідач надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати цивільну справу за його відсутності та просив відмовити в задоволенні позову, надавши суду копію ухвали від 12.09.2011 року за № 2-4051/11 та копію позову від 11.08.2010 року. Суд вважає неявку представника позивача до судового засідання призначеного на 29.01.2019 року неповажною та з огляду на те, що представником позивача раніше подавалося клопотання про розгляд справи за його відсутності, вирішив розглядати справу за відсутності представника позивача на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є -04.02.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 31 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний Банк» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 23/07ф-5. Відповідно до пунктів 1.1 - 1.4. Договору, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 8 620,00 дол. США на придбання автотранспортного засобу марки FAW 1031-2010, [NUMBER], 2006 року випуску, об'єм двигуна 3168 куб. см. Шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з терміном повернення Кредиту- 30.01.2013 року. Відповідно до п. 1.3. Договору , за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються на залишок основного боргу за кредитом за процентною ставкою з розмірі 13% (тринадцять) процентів річних. Нараховані проценти сплачуються щомісячно шляхом поповнення позичальником рахунку зазначеного спеціальної частини Договору, в національній валюті України не пізніше дат, встановлених графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, наведеному в додатку №1 цього договору в порядку передбаченому г. 2.5.1 Загальної частини договору. Згідно з п. 3.3 Договору Позичальник зобов'язується щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п. 2.4 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2.5 Спеціальної частини договору терміну, повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати протягом дії договору проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також сплатити можливу неустойку. Згідно з Додатковою угодою № 01 до Кредитного договору № 23/07ф-5 від 31 січня 2007 року, визначено графік повернення кредиту, а саме: щомісяця не пізніше останнього робочого дня з лютого 2007 року по грудень 2013 року по 118,08 дол. США; не пізніше 30 січня 2013 року - 236,32 дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 01.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі начальника відділення № 5 Одеської філії АТ ВАБанк гр. [PERSON] та [PERSON], укладено договір Застави, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. Відповідно до п.1.1. Договору, заставодавець надає заставодержателю в заставу наступний автомобіль: вантажний бортовий марки FAW [NUMBER], 2006 року випуску, об'єм двигуна 3168 куб. см. Шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику відповідні кредитні кошти, що не спростовано відповідачем. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що Відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредиту, у зв'язку з чим, станом на 30.06.2016р. виникла прострочена заборгованість за кредитом у загальному розмірі 215 479.80 грн. (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят дев'ять) гривень 80 копійок. Проте, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог «Всеукраїнського акціонерного банку» в особі Уповноваженого особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення боргу за кредитним договором матеріали справи не містять. Відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості, позбавляє суд можливості перевірити розмір грошових вимог пред'явлених до відповідача, а відтак і можливість ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до цивільного процесуального законодавства, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. За змістом наведених правових норм доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 23.05.2018 року по справі № 192/2761/14. Суд вбачає, що позивач не скористався своїм процесуальним правом та не виконав свої процесуальні обов'язки належним чином (не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості та в подальшому до судових засідань не з'являвся). Останній не довів належними та допустимими доказами існуючу у відповідача заборгованість та її розмір, у зв'язку з чим, позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» є недоведеними та необґрунтованими. 04.07.2018 року відповідачем було заявлено до суду заяву про застосування строку позовної давності. Суд не бере до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що дана позовна заява є необґрунтованою. З матеріалів справи не можливо встановити обставини щодо строків сплати чергових платежів на погашення кредиту, у зв'язку з чим, суд не має можливості перевірити та встановити пропуск строків позовної давності. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про відстрочення сплати судового збору було задоволено, та відстрочено останньому сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, а в задоволенні позовних вимог - відмовлено, тому суд стягує з позивача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 3233,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved