Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію вказуючи, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.11.2016 року по справі № 712/11354/16-ц відмовлено КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за спожиту теплову енергію, на підставі того, що в матеріалах справи вбачається спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. На позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Все майно, що є у підприємства належить державі в особі Черкаської міської ради. Позивач здійснює постачання теплової енергії на будинок, в тому числі і квартиру № [ADDRESS]. Однак, споживач оплати за наданні житлово-комунальні послуги не здійснює. Станом на 01.03.2017 року борг відповідача перед позивачем складає 3948,65 грн. Крім того, внаслідок інфляції борг відповідача станом на 01.05.2017 року зріс на 186,27 грн., а 3% річних складають 41,55 грн. Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що призводить втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 4176,47 грн. , в тому числі 186,27 грн. інфляційних збитків та 41,55 грн. 3% річних, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали частково, просили застосувати строк позовної давності до даних позовних вимог. Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв»язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», квартиронаймач (споживач житлово-комунальних послуг) житла та члени його сім»ї зобов»язані сплачувати житлово-комунальні послуги. Наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно. КПТМ «Черкаситеплокомуненрго» здійснює постачання теплової енергії на будинок по вул.. Байди Вишневецького, 48, в м. Черкаси. У відповідності до наданого позивачем розрахунку , станом на 01.03.2017 року відповідач [PERSON] має заборгованість за теплову енергію в сумі 3948,65 грн. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, обов'язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання послуг з теплопостачання з позивачем, відповідач отримував такі послуги і повинні їх оплачувати. Тому, відповідач [PERSON] є споживачами комунальних послуг (послуг з теплопостачання), які надаються позивачем. У зв'язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту ст.13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ХК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частинами 1,5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась, або могла дізнатись про порушення свого права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У кожному випадку необхідно встановлювати коли конкретно боржник вчинив відповідні дії, адже перебіг позовної давності може перериватись лише в межах строку давності, а не після його спливу. Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 05.07.2017 року у справі № 6-3030цс16. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості надавши суду розрахунок з якого вбачається, що станом на березень 2014 року відповідач мав заборгованість в сумі 1815,21 грн. За який конкретно період нарахована дана заборгованість позивачем не вказано. Позивач в листопаді 2016 року звертався до суду з заявою про винесення судового наказу стосовно стягнення з відповідача боргу. Ухвалою суду від 23.11.2016 року позивачу відмовлено в видачі судового наказу та роз»яснено право на звернення позивача з вимогами в порядку позовного провадження. 05.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача. Таким чином, строк позовної давності необхідно обчислювати за період з грудня 2014 року, а тому до стягнення підлягає заборгованість в сумі 2014,74 гр. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.03.2017 року борг внаслідок інфляції зріс на 16,31 грн, а 3% річних складають 9,46 грн. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог сумі 781,72 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial