Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між КП «Міськтеплокомуненерго» та відповідачем 18 січня 2010 року був укладений договір про надання послуг населенню з теплопостачання. За його умовами сторони погодили, що комунальне підприємство, будучи виконавцем послуг, зобов'язується надати споживачеві теплопостачання, а той в свою чергу зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за користування послугами на умовах цього договору. Свої зобов'язання КП «Міськтеплокомуненерго» виконував якісно та своєчасно, натомість відповідачка порушила свої зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг. Внаслідок цього виникла заборгованість, розмір якої станом на 10.06.2014 року становить 4530,16 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також компенсувати йому за рахунок відповідача судові витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час слухання справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. З матеріалів справи встановлено, що 18 січня 2010 року між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з теплопостачання. Пунктом 1.1 передбачено ,, Виконавець зобов'язується надавати Споживачеві - наймачеві (власнику) квартири (приватного будинку), а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі (приватному будинку) теплопостачання, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за користування послугами на умовах цього договору. Адреса розташування квартири: [ADDRESS]. Відповідно до розділу ІІІ та ІV договору, розмір щомісячної плати за теплопостачання на момент укладення цього Договору становить - 264,98 грн. за 1 Гкал або 7.3 грн. (тільки в опалювальний сезон) за 1 (один) кв. метр. Розрахунковий період оплати за теплопостачання - один календарний місяць. Термін внесення платежу - не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10 червня 2014 року складає 4530,16 грн. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України встановлено, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України). В положенні ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved