Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що згідно ордера від 31.08.1990 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів, двокімнатна квартира [ADDRESS] була надана позивачу для постійного проживання його сім`ї: дружини, котра померла [INFO] та їх двох спільних дітей - [PERSON] і дочки [PERSON] Зазначена квартира досі не приватизована та є комунальною власністю Вінницької об`єднаної територіальної громади, в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради. З 13.01.1998 року по 22.06.2016 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 року, що набрало законної сили 22.06.2016 року. Спільних дітей у подружжя не було. В 2001 році сім`я [PERSON] переїхала на постійне проживання в квартиру чоловіка за адресою: [ADDRESS] , та 18.05.2001 року в якості члена сім`ї наймача квартири, відповідач зареєструвалась у зазначеній квартирі. Проте, з листопада 2019 року відповідач не проживає в спірній квартирі та участі в її утриманні не приймає, тому [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Також не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виконавчого комітету Вінницької міської ради та Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської радив судовому засіданні при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 Житлового кодексу України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Згідно ордера №1020 від 31.08.1990 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 28.08.1990 року №162, двокімнатна квартира [ADDRESS] , була надана [PERSON] для постійного проживання його сім`ї: дружини [PERSON] (яка померла [INFO] ) та їх двох спільних дітей - сина [PERSON] і дочки [PERSON] (а.с. 17, 25). Слід відзначити, що позивач зареєстрований в спірній квартирі з 14.09.1990 року (а.с. 7 зворіт). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.06.2016 року, яке набрало законної сили 22.06.2016 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.01.1998 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, запис за № 35 (а.с. 15).Таким чином, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.01.1998 року по 22.06.2016 року. Зі змісту копії особового рахунку № [NUMBER] , виданого 01.12.2020 року МКП «УК «Житло-Гарант» вбачається, що позивач є квартиронаймачем квартири, яка перебуває в державній власності, а будинок знаходиться на обслуговуванні в МКП «УК «Житло-Гарант». Також в цій квартирі зареєстровані: його син [PERSON] , колишня дружина [PERSON] з 18.05.2001 року, онука [PERSON] та дружина позивача [PERSON] (а.с. 20, 26). Факт реєстрації відповідача в спірній квартирі також підтверджується довідками МКП «УК «Житло-Гарант» №3040 від 01.12.2020 року та №3164 від 14.12.2020 року (а.с. 21, 22), а також відміткою в паспорті громадянина України [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно з актами про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 24.11.2020 року та від 17.12.2020 року, відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з листопада 2019 року по даний час (а.с. 23, 24). Також факт тривалої відсутності відповідача в спірній квартирі підтвердив свідок [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає з листопада 2019 року по теперішній час. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved