Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька та матері залишилось спадкове майно,інший спадкоємець на дане майно не претендує,тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті матері право власності на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку площею 4,5252 Га (відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 101056,виданого 8 серпня 2003 року на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА за №136 від 15.05.2003 року),кадастровий номер 1825082600:01:000:0047,з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що розташована на території Забілоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області на «ім»я» - «Бобровська Деодозія Степанівна» . В судовому засіданні позивач та її представник не з»явились, надіслали письмову заяву,просили справу розглянути без них,позовні вимоги підтримали у повному обсязі,просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату,час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву,просив розгляд справи проводити без його участі,з позовними вимогами погодився. Суд,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані докази в їх сукупності,приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У судовому засіданні встановлено,що позивач [PERSON] народився 01.08.1961 року у с. Гута Забілоцька Радомишльського району Житомирської області і у Свідоцтві про народження його батьками були записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.29). 15 січня 2009 року Забілоцькою с/радою Радомишльського району Житомирської області був посвідчений Заповіт згідно якого [PERSON] вчинила заповітне розпорядження згідно якого,все своє майн,рухоме і нерухоме,де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося,що належатиме їй на день смерті на праві власності та все те,на що вона за Законом на час смерті матиме право заповіла своїм дітям: - [PERSON],який народився 01.08.1961 року та - Патик(дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON],[INFO] Мати позивача [PERSON] померла 03.09.2013 у віці 82 років у с. Гута-Забілоцька Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 03.09.2013 серії І-ТП № 214390, (а.с.8). Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, до складу якої зокрема входить: - земельна ділянка площею 4,5252 Га (відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 101056,виданого 8 серпня 2003 року на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА за №136 від 15.05.2003 року),кадастровий номер 1825082600:01:000:0047,з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що розташована на території Забілоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області на «ім»я» - «Бобровська Деодозія Степанівна» . В шестимісячний термін спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON],шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1/2014 до майна померлої 03.09.2013 року [PERSON] - дочка померлої Патик(дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] в шестимісячний термін з дня смерті матері подала до нотаріальної контори заяву,згідно якої відмовилася від прийняття спадщини після смерті своєї матері. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо право власності на нерухоме майно виникає з моменту реєстрації то таке право виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено,що на ім»я [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку,а саме: - земельну ділянку площею 4,5252 Га (відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 101056,виданого 8 серпня 2003 року на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА за №136 від 15.05.2003 року),кадастровий номер 1825082600:01:000:0047,з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що розташована на території Забілоцької с/ради Радомишльського району Житомирської області на «ім»я» - «Бобровська Деодозія Степанівна» . Як зазначив позивач у позовній заяві,в процесі оформлення спадщини оригінал правовстановлюючого документу був втрачений,що перешкоджає йому прийняти спадщину шляхом звернення до нотаріуса. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved