Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та Бахмутської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, посилаючись на те, що він є спадкоємцем майна після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року. Стверджує, що у визначений законом строк не зміг звернутись у нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини, оскільки втратив оригінали документів, які б підтверджували родинні зв'язки між ним та його померлим батьком, що вплинуло на час подання заяви про прийняття спадщини, яка складається з пенсійних виплат померлого. Просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2018 року, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального провадження, та призначенj підготовче судове засідання. Представник позивача в підготовче судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с.23). Представники відповідачів - Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та Бахмутської міської ради Донецької області, в підготовче судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення вимог позивача не заперечують (а.с.21, 20). З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Польна-Аргомач'є Єлецького району Ліпецької області Російської Федерації та згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 червня 2018 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, помер [INFO] року (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 9 жовтня 1958 року Калінінським районним РАЦС м.Горлівки Сталінської області, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с.11). Згідно з листом Першої Бахмутської державної нотаріальної контори №1790/01-16 від 24 липня 2018 року, за даними Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно [PERSON], який помер [INFO] року, не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини (а.с.26). Вказане підтверджено також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 Цивільного кодексу України). Згідно з ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1, ст.1220 Цивільного кодексу України). Статтею 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлено, що позивач не звернувся до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк у зв'язку з тим, що він втратив оригінали документів, які б підтверджували родинні зв'язки між ним та його померлим батьком, що вплинуло на час подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, оскільки [PERSON] помер у м.Горлівці, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2018 року встановлено факт смерті [PERSON] (а.с.12), що і стало підставою видачі свідоцтва про смерть. Зазначені причини суд визнає такими, що істотно утруднювали позивачеві подання заяви про прийняття спадщини в строк, визначений законом. З огляду на викладене, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши позивачеві - спадкоємцеві додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв'язку з визнанням позову відповідачами, позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved