Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що під час здійснення виконавчого провадження щодо нього, про стягнення заборгованості по аліментам у цивільній справі було накладено арешт на все рухоме майно позивача. Виконавче провадження щодо стягнення заборгованості по аліментам було закінчено, проте арешти на рухоме майно не скасовано, що є протиправним та порушує права позивача. Позивач в засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та просив скаргу задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 26.07.2012 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ було відкрито виконавче провадження № 33651550 на підставі виконавчого листа виданого Сквирським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів /а.с. 9/. Відповідно до розрахунку заборгованості №1034/7, відповідно до виконавчого листа, заборгованість позивача станом на 01.01.2013 року становить 2525,23 грн. /а.с. 10/. Відповідно до розрахунку заборгованості №1035/7 від 23.04.2013 року, заборгованість позивача становить 3205,73 грн. /а.с. 11/. 15.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження /а.с. 12/. Відповідно до копії квитанції про перерахунок коштів від 07.05.2016 року позивач перерахував на адресу [PERSON] заборгованість по аліментам в розмірі 5788 грн. 31 коп. /а.с. 14/. 26.05.2016 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві Білан Ю.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з фактичним виконанням /а.с. 19/. Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, оскільки позивач свої зобов'язання відповідно до виконавчого листа виконав, виконавче провадження відносно стягнення заборгованості закінчено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved