Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 4112 грн. 64 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.2019 о 19 год. 20 хв. з вини відповідача, який керував транспортним засобом «МАЗ 203069», д.р.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відносно якого між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6624327-02-14-01 від 09.01.2019. На виконання умов договору на підставі страхового акта №05287-02 від 17.05.2019, а також доповнення до нього №1 від 21.06.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 7838 грн. 10 коп. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «МАЗ 203069», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», яке виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» 3725 грн. 46 коп. страхового відшкодування. Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди, завданий транспортному засобу «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER] , перевищує страхове відшкодування, виплачене страховою компанією відповідача, ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі ст.993, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, отримало право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до відповідача, яке в подальшому на підставі договору №10/03/2020 про відступлення права вимоги, укладеного 10.03.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , перейшло до позивача, тому просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 4112 грн. 64 коп. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.12.2020 вказану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Перемишлянського районного суду Львівської області. В подальшому ухвалою судді Перемишлянському районному суду Львівської області від 02.03.2021 вказану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м.Львова. 29.03.2021 матеріали справи надійшли до Личаківського районного суду м.Львова та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Головатому Р.Я. Ухвалою від 02.04.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.05.2021, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 20.07.2021 та в подальшому на 31.08.2021. В судове засідання позивач не з`явився, разом з тим скерував клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів суду не скерував. Враховуючи те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.18) 07.05.2019 о 19 год. 20 хв. з вини відповідача, який керував транспортним засобом «МАЗ 203069», д.р.н. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , відносно якого між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6624327-02-14-01 від 09.01.2019 (а.с.14-17). На виконання умов договору на підставі страхового акта №05287-02 від 17.05.2019, а також доповнення до нього №1 від 21.06.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 7838 грн. 10 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень №12244 від 20.05.2019 та №16468 від 24.06.2019 (а.с.30, 31). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказаній нормі кореспондує також ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «МАЗ 203069», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», яке виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» 3725 грн. 46 коп. страхового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування власнику застрахованого транспортного засобу «Toyota Corolla», д.р.н. [NUMBER] , на загальну суму 7838 грн. 10 коп., у зв`язку з чим набуло право зворотної вимоги, яке на підставі договору №10/03/2020 про відступлення права вимоги, укладеного 10.03.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , перейшло до позивача, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), здійсненою ПрАТ «СК «Уніка», становить 4112 грн. 64 коп., відповідачем, не представлено суду жодних доказів на спростування доводів позивача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 840 грн. 80 коп. судового збору (а.с.12) та 2000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.4).

Outcome: approved