Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2007/13-2.06/167 від 22.03.2007 року в розмірі 3\~268\~706,27 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив суд розглядати справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позові відмовити застосувавши строк позовної давності за статтею 265 ЦК України, так як позивач вже звертався з позовом до [PERSON] та позов ПАТ «Укрсоцбанк» був залишений без розгляду у звязку з неявкою позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]В уклали кредитний договір № 2007/13-2.06/167. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 68\~090,00 дол. США строком погашення - 21.03.2014 року на 13% річних. Відповідно до кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих відсотків, сплати процентів та можливих штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань по кредитному договору станом на 10.12.2015 року за відповідачем рахується заборгованість, яка складає 142\~769,95 дол. США. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з частиною 1 статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 261 ЦК України початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З врахуванням наведеного, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об'єктивні, так і суб'єктивні фактори. При цьому, правило частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Оскільки особа, в інтересах якої подано позов, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та посадових осіб цих органів. Такий правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду України від 29.10. 2014 р. по справі № 6-152цс14, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. В матеріалах справи міститься Обліково-статистична картка на цивільну справу № 2-1899/11 за позовом Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до [PERSON], ТОВ «Надія» про стягнення заборгованості. Зазначена позовна заява була зареєстрована судом 21.12.2009 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2014 року позовну заяву Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» залишено без розгляду. Все це свідчить про обізнаність позивача про порушення його прав за договором кредиту саме в грудні 2009 року. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України, визначає загальну позовну давність тривалістю у три роки. Частиною першою, ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому ст. 263 ЦК України, передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Статтею 264 ЦК України, передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому ч.1 ст. 265 ЦК України, передбачає, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Таким чином, звернення позивача до Приморського районного суду м. Одеси з позовом Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до [PERSON], ТОВ «Надія» про стягнення заборгованості дійсно не переривало та не зупиняло обчислення позовної давності за заявленими позивачем вимогами. Відповідно до системного аналізу національного та міжнародного законодавства, згоду на обовязковість якого було надано у встановленому Законом порядку, всі учасники правовідносин зобовязані добросовісно здійснювати свої права та обовязки, а тому суд доходить висновку про те, що позивачем пропущено строк на предявлення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, що у даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed