Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, за наступними підставами. Як вказує позивач, 27.09.2016 року між ПАТ СК «АХА Страхування» та ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №448а6юб, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Пежо, д/н [NUMBER]. 05.12.2016 року, об 11-30 годині, у м.Мелітополі на вул.Ломоносова сталася ДТП за участю автомобілів Пежо, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], та Джиллі, д/н [NUMBER], під керуванням відповідача. Внаслідок цього ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Постановою Якимівського районного суду було встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ПДР України, його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 12 КпАП України. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настанні страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування склала 98472,35 гривень, яку позивачем було сплачено на рахунок організації, що здійснювала відновлювальний ремонт застрахованого автомобілю. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Юнівес». 06.09.2017 року позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування у порядку регресу. 04.12.2017 року ПрАТ «СК «Юнівес» було сплачено позивачеві відшкодування у межах суми страхового ліміту за вирахуванням франшизи суму 49000 гривень. Мотивуючи свою позицію положенням статті 1194 ЦК України, позивач вважає, що різницю, між виплаченою йому сумою страхового відшкодування у порядку регресу та фактичним розміром заподіяної шкоди повинен відшкодувати відповідач. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 49472,35 гривень а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю, вказуючи на те, що він не є винним у скоєнні ДТП, а сума матеріальної шкоди є явно завищеною і необгрунтованою. Зважаючи на це, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 05.12.2016 року, об 11-30 годині, на вул. Ломоносова у м. Мелітополі відповідач, керуючи автомобілем Джиллі МК, д/н [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з рухавшимся у протилежному напрямку автомобілем Пежо, д/н [NUMBER], що спричинило ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали технічні ушкодження (а.с. 12). У відповідності до наданої копії рахунку №СЛА-К-0000000000002799 від 05.12.2016 року (а.с. 16), вартість відновлювального ремонту автомобілю Пежо, д/н [NUMBER], склала 110392,00 гривень. Автомобіль Пежо, д/н [NUMBER], належить, у відповідності до копії технічного паспорту, ТОВ «ОТП ЛІЗАНГ». У відповідності до наданого договору добровільного страхування від 27.09.2016 року, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» застрахувало автомобіль Пежо, д/н [NUMBER], у страховій компанії позивача. На підставі заяви ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», акту надання послуг №2937, заяви про настання страхового випадку від 05.12.2016 року, позивачем на рахунок ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» було перераховано вартість відновлювального ремонту автомобілю Пежо, д/н [NUMBER], у розмірі 98472,35 гривень, що підтверджено копією платіжного доручення від 10.04.2017 року. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у страховика ПрАТ «СК «Юнівес» на суму 50000,00 гривень, що не заперечує відповідач у судовому засіданні. За вирахуванням франшизи, ПрАТ «СК «Юнівес» на вимогу позивача перерахував позивачеві суму 49000,00 гривень. Цей факт також не спростовується відповідачем в ході судового розгляду. Проте, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що він не є винним у скоєнні ДТП 05.12.2016 року. Згідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яе на підставу своїх вимог або заперечень. Так, позивачем на підтвердження своїх посилань надано копію постанови Якимівського районного суду від 21.12.2016 року, згідно якої встановлено винність відповідача у скоєнні ДТП. Натомість, відповідачем жодного доказу на підтвердження своїх заперечень не надано, постанову Якимівського районного суду ним не оскаржено, жодних інших доказів суду не представлено. Також відповідач зазначає про те, що вартість відновлювального ремонту автомобілю Пежо, д/н [NUMBER], не відповідає дійсності і явно завищена. Однак, при цьому відповідачем його посилання жодним чином не підтверджено. Натомість, стороною позивача на підтвердження вартості відновлювального ремонту вказаного автомобілю надано, на думку суду, достатньо належних та допустимих доказів, як то: копія рахунку від 05.12.2016 року та калькуляції, копія звіту №18.03.17. Також надано позивачем докази перерахування позивачем суми 98472,35 гривень на відшкодування вартості цього відновлювального ремонту. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, ним не були підтверджені у судовому засіданні жодним чином. Проте, заявлені позивачем вимоги цілком знайшли своє підтвердження у належних та допустимих доказах, наданих судові стороною позивача. У відповідності до вимог статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача цілком законні, підтверджені належними доказами та підлягають повному задоволенню. Крім того, на підставі статті 142 ЦПК України, оскільки підлягають задоволенню у повному обсязі позовні вимоги, є підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат з відповідача на користь позивача у повному обсязі, а саме: згідно до наданого платіжного доручення №421 911 від 14.02.2018 року - по сплаті судового збору на суму 1762,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved