Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що нею на умовах позики 21.05.2013 р. було надано відповідачу 350000 дол. США, які він мав повернути в наступні терміни: 55000 дол. мали бути повернені 01.06.2013 р.; 295000 дол. США мали бути повернені 05.06.2013 р., але відповідач від повернення боргу ухиляється. 26.05.2016 р. позивачем було направлено відповідачу повідомлення із пропозицією укладення договору про врегулювання суперечок з приводу невиконання ним своїх зобов'язань. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 9579082,86 грн., з яких 8789375 грн., сума 3% річних за прострочення грошового зобов'язання 789707,86 грн. Користуючись своїми правами, передбаченими ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути заборгованість за договором позики у сумі 350000 дол. США, що становить 8936473 грн. за курсом НБУ на дату подання заяви; 3% річних за неналежне виконання зобов'язання - у розмірі 35833,15 дол. США, що становить 914920,09 грн. за курсом НБУ на дату подання заяви; проценти за користування коштами за обліковою ставкою НБУ за відповідний період прострочення - у розмірі 1500253,23 грн. та судовий збір та витрати на оплату правової допомоги відповідно до розрахунку. Також своїм клопотанням 01.02.2018 р. позивач просить суд у судовому рішенні зазначити суму позовних вимог у доларах США (щодо яких вартість у гривнях України визначалась на дату подання відповідної заяви по суті), яка у має бути перерахована у гривні України за офіційним курсом НБУ на дату платежу, відповідно до змісту ч. 2 ст. 533 ЦК України. У судове засідання представник позивача не з'явилась, через канцелярію суду надала свою заяву щодо підтримки позову. Відповідач в судові засідання також не з'явився, про день и час судових засідань повідомлявся належним чином, поштові повідомлення отримував своєчасно. 01.02.2018 р. через канцелярію суду відповідачем було подано заяву про відкладення судового розгляду в зв'язку з його хворобою. Заперечень проти задоволення позову, клопотань, заяв по суті спору у встановлений законодавством спосіб відповідачем не було подано. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи та докази на підтвердження позовних вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2013 р. [PERSON] позичив 350000 дол. США у позивача [PERSON] та зобов'язався повернути 55000 дол. США до 01.06.2013 р., а 295000 дол. США до 05.06.2013 р. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, суд вважає, що позивачем та відповідачем було укладено договір позики, підтвердженням якого є розписка від 21.05.2013 р., іншого відповідачем суду доведено не було. Тому враховуючи, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором у повному обсязі не виконав, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача сума боргу в розмірі 2797550 грн., що є еквівалентом 350000 дол. США за курсом НБУ на дату платежу. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як з'ясовано судом, відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання за сумою 55000 дол. США з 01.06.2013 р. по 01.11.2016 р. в зв'язку із чим нараховано за прострочення 5646,16 USD, та за сумою 295000 доларів США з 06.06.13 по 01.11.16 , нараховано за прострочення - 30186,98 USD, що загалом становить 35833,15 USD. Крім того, ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як зазначено у Постанові ВСУ від 02.07.2014 р., за змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБ України лише в тому разі, якщо договором не встановлено інші умови. Позивачем надано розрахунок розміру процентів в гривнях за формулою S = V х R/365 x D, де S - сума до стягнення, V - вартість боргу у гривнях на 05.06.2013 р. за курсом НБУ (799.30/100 доларів США), D - період нарахування (днів), R - ставка НБУ за період, яка є правомірною для нарахування процентів за користування Відповідачем грошовими коштами позивача. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] підлягають проценти за користування грошовими коштами, у розмірі 1500253,23 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 6890 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved