Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав , посилаючись на наступні обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.01.2000 року по 30.08.2007 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. 19.05.2003 року Постановою Бердянського міського суду Запорізької області з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача, на утримання сина, [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше ? частини неоподаткованого мінімального заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 46856, 30 грн., оскільки з жовтня 2009 року відповідачем не здійснювалося жодної виплати. Дитини - [PERSON] проживає з позивачем та її чоловіком, [PERSON] та їх спільною донькою. Відповідач не бере жодної участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки зі сторони відповідача. Позивач вказав, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, жодним чином не цікавиться його життям, не бере ніякої участі у його вихованні та розвитку. Позивач в судове засідання не з»явився, надав судові письмову про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв»язку з чим суд вважав можливим на підставі ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з»явився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.01.2000 року по 30.08.2007 року та мають від цього шлюбу неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом, відповідач- [PERSON] - батько дитини, стосунків із сином не підтримує, не піклується, як батько про свою дитину, не цікавиться станом його здоров'я, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов'язків. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 02.09.2015 року № 01-4947/46, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та задоволення позову. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: approved