Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 06 жовтня 2017 року у Шевченківському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 1975. Від шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини та не сплачує аліменти на утримання доньки, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивач в судове засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що вбачається зі Свідоцтва про народження серія [NUMBER]Як вказує позивач у позовній заяві та підтвердив представник позивача у судовому засіданні, сторони разом не проживають, спільна дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідач у витратах на доньку участі не приймає. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 травня 2018 року (день подання позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. За умовами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд приходить до висновку, що у зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе, а відтак позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання [PERSON], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 18 травня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв'язку з таким визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що представник позивача в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що на даний час відповідач матеріально дитину не утримує, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем, а відтак позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved