Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування вимог вказав, що 20.01.2012року між ПАТ «СТ «Гарантія» в особі Черкаської регіональної дирекції Філії ПрАТ «СТ «Гарантія» та [PERSON] було укладено договір (поліс) № АВ/2863615 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER]. 13.12.2012 року близько 16 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з. [NUMBER] по а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла, 40км., не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду, після чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено Преміум», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після пригоди [PERSON] залишив місце ДТП. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2013року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2013року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП. Згідно рахунку-фактури № СФ-0000702 від 24.12.2012року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. [NUMBER] склала 11669,50грн. Відповідно до заяви [PERSON] від 19.02.2013року, ПрАТ «СТ «Гарантія» перерахувало на вказаний ним рахунок 11159,50грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №250 від 21.09.2012року. Так як, [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «Гарантія» відповідно до діючого законодавства виникло право регресної вимоги до [PERSON] після сплати страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду скерував заяву в якій просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. З заявами до суду не звертався. Згідно ст. 224-226 ЦПК України суд за згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді. Дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до підпункту в) та ґ) пункту 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - «страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, самовільно залишив місце пригоди та якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону». Як встановлено в судовому засіданні, 19 лютого 2013 року ПрАТ«СТ «Гарантія» відповідно до заяви [PERSON] відшкодувало йому матеріальну шкоду заподіяну в результаті врегулювання випадку пов'язаного з пошкодженням автомобіля «Мітсубісі Паджеро», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] в ДТП, що сталося 13.12.2012 р. близько 16 год. 20 хв. по а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла, 40км. -11159,50грн.. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення по ст. 124 КУпАП, був визнаний водій автомобіля «Део Ланос», д.н.з. [NUMBER] [PERSON]. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2013року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП. Ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до заяви [PERSON] від 19.02.2013року, ПрАТ «СТ «Гарантія» перерахувало на вказаний ним рахунок 11159,50грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №250 від 21.09.2012року. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, в даний час ПрАТ «СТ «Гарантія» має право вимоги до [PERSON] 11159,50грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих представником позивача квитанцій розмір витрат по сплаті судового збору складає 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved