Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.10.1992 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, 22.08.2016 року, було розірвано за рішенням суду. З червня 2016 року [PERSON] в належному позивачеві будинку не проживає, на неодноразові звернення з вимогою знятися з реєстрації у вказаному будинку не реагує, тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, та при цьому зазначила, що дійсно не проживає в [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно копії домової книги № 216 для прописки громадян, що проживають в житловому будинку № 29, що розташований у пров. Тургенєва в м. Прилуки Чернігівської області, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Як вбачається з копії заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.08.2016 року по провадженню № 2/742/968/16, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16.10.1992 року розірвано (а.с.8). Згідно акту комісії про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому приміщенні № 024/2-09/3235 від 05.09.2017 року, [PERSON] з червня 2016 року фактично не проживає за адресою: [INFO] (а.с.12). Право власності на будинок № 29 за адресою: м. Прилуки Чернігівської області провулок Тургенєва зареєстровано: 9/20 частин за [PERSON] та 11/20 частин за [PERSON], що вказано в довідці КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 1686 від 06.09.2017 року (а.с.11). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 ЖК України визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Стаття 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеному житловому будинку з червня 2016 року, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню оскільки відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved