Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 09.02.2007 року з відповідачем було укладено кредитний договір №283/1-100 про отримання кредиту в сумі 10000 доларів США на строк до 08.02.2017 року, який продовжено до 08.02.2022 року. Відповідач належним чином прийняті на себе зобов'язання не виконує, станом на 01.03.2018 року має заборгованість в сумі 14501,30 дол.США, що еквівалентно 388714,83 грн., з яких: 229579,33 грн. заборгованості за кредитом, 159135,50 грн. заборгованості за відсотками. Просив достроково стягнути заборгованість в сумі 14501,30 дол.США, що еквівалентно 388714,83 грн. та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем подано відзив на позовні вимоги, в якому зазначено про те, що позовні вимоги ним визнаються частково на суму 6273,74 дол.США, що еквівалентно 164202,59 грн. (5094,04 дол. США боргу за кредитом, 1179,70 дол. США - по відсоткам за користування кредитом). В стягненні заборгованості за період з 03.2007 року по 03.2015 року просив відмовити за пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж ним було здійснено в грудні 2008 року, а з позовом позивач звернувся в квітні 2018 року. Дослідивши письмову докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . 09.02.2007 року позивачем з відповідачем було укладено кредитний договір №283/1-100 про отримання кредиту в сумі 10000 дол.США. на строк до 08.02.2022 року. Згідно розрахунку позивача заборгованість по кредиту станом на 01.03.2018 року становить 14501,30 дол.США, що еквівалентно 388714,83 грн.. Вказана сума та факт укладення договору відповідачем не оспорена, однак заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Позивач відповідь на відзив відповідача не надав, факт пропуску строку позовної давності не оспорив, про його поновлення не клопотав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Ст.1050 ЦК України передбачає, що в разі невиконання позичальником умови договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому . Законом (ст.256 ЦК України) встановлено трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.261 ЦК України). Види вимог, за якими встановлюється спеціальна позовна давність, передбачені ст.258 ЦК України, право збільшення позовної давності за домовленістю сторін передбачено ст.259 ЦК України. Доказів того, що сторонами укладалась угода щодо збільшення передбаченого законом строку позовної давності, матеріали справи не містять. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України ( постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 24 вересня 2014 р. у справі №6-103цс14; від 12 листопада 2014 р. у справі №6-167цс14, від 1 жовтня 2014 р. у справі №6-134цс14) у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Наведений позивачем розрахунок заборгованості містить дані про те, що останній платіж з погашення боргу відповідачем було здійснено 20.08.2013 року на суму 150 дол.США, з позовною заявою позивач звернувся у квітні 2018 року. Отже, за період до квітня 2015 року позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові в частині вимог. Проведений відповідачем в поданому відзиві розрахунок решти заборгованості позивачем не оспорено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, істотно порушує його умови, що є підставою для стягнення заборгованості по ньому в межах строку позовної давності відповідно до проведеного відповідачем розрахунку. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до частини задоволених вимог (42,24%). На підставі викладеного,

Outcome: partial