Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу з відповідача за договорами позики, а саме: від 17.01.2013 року в сумі 243 000 грн., що еквівалентно 30000 дол. США, 3% річних за період з 16.04.2016 року по 08.06.2016 року в сумі 2836,11 грн. та суми інфляційних витрат в розмірі 12150,00 грн., а всього 257986,11 грн.; від 15.04.2016 року в сумі 366000 грн., що еквівалентно 30000 тис. дол. США , інфляційних витрат в розмірі 12810 грн. з 16.04.2016 року по 08.06.20165 року та 3% річних в сумі 1594,23 грн. за період з 18.01.20163 року по 08.06.2016 року, а всього 380404 грн. 26 коп. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.01.2013 року позивач надав у борг відповідачу кошти в сумі 243000 грн., що підтверджується розпискою із строком повернення 17.01.2016 року та 15.04.2014 року - в сумі 366000 тис. грн. із строком повернення до 15.04.2016 року, що також підтверджується розпискою. В обумовлені строки відповідач кошти не повернула, будь - яких пояснень причин не надає та уникає зустрічей із позивачем, зобов'язання про повернення коштів не виконує, у зв'язку із чим просить стягнути вказані суми у судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши, що відповідачка не виконує свої зобов»язання за договором позики та не повертає кошти, передані у позику. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась судом про місце і час розгляду справи належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. В зв'язку з належним повідомленням відповідача про місце і час судового розгляду, на підставі ст.ст.74, 76 ЦПК України, суд вважає за можливе, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи та наданих пояснень вбачається, що позивач 17.01.2013 року надав відповідачу грошові кошти в сумі 243 000 грн., що еквівалентно 30000 дол. США, зі строком повернення 17.01.2016 р. Отримання коштів відповідачем підтверджується письмовою розпискою. Вказана сума коштів відповідачкою повернута не була. Крім того, позивач надав у борг 15.04.2014 року відповідачу грошові кошти в сумі 366000 грн., що еквівалентно 30000 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON], на термін 2 роки. Зазначені зобов»язання щодо повернення грошових коштів виконані відповідачкою не були, оскільки оригінал розписки знаходиться у позивача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення основної суми боргу підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме розписками, що засвідчують факт отримання відповідачем коштів у борг, і з боку відповідача суду не надано доказів щодо повернення грошових коштів за договорами позики від 17.01.2013 р. та від 15.04.2014 р., вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Одже, враховуючи зазначені положення закону, в зв»язку з невиконанням відповідачкою зобов»язань щодо повернення коштів, остання повинна сплатити на користь позивача 3% річних від суми заборгованості та інляційні втрати за весь період прострочення. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наведений в позовній заяві, грунтується на вимогах чинного законодавства і не спростований відповідачем. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved