Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, посилаючись на те, що 29.06.2012 року між КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області та ФОП [PERSON] було укладено договір про постачання теплової енергії № 79, відповідно до якого здійснювалось постачання теплової енергії до нежитлового приміщення - аптеки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 24.01.2017 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Відповідно до укладеного договору КП «Теплоенерго» зобов`язалося постачати [PERSON] теплову енергію в потрібних обсягах, а остання зобов`язалася сплачувати за одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, за період з жовтня 2018 року по червень 2020 року поставив відповідачу потрібний обсяг теплової енергії. Відповідач свої зобов`язання по оплаті спожитої теплової енергії не виконала в повному обсязі, оплату не здійснювала взагалі, внаслідок чого станом на червень 2020 року заборгованість склала 35791,35 грн. Згідно ст.625 ЦК України відповідачу за період з 01.10.2018 року по 01.06.2020 року здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних. В зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 38530,23 грн., з якої: сума основного боргу - 35791,35 грн., сума інфляційних витрат - 1712,34 грн., сума 3% річних - 1026,54 грн., та судові витрати в сумі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Повістка відповідачу надсилалася за відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання та використання теплової енергії, які регулюються ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, Правилами надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути, зокрема, договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно з п. 5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями, виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. Судом встановлено, що теплопостачання у багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проводиться у централізованому порядку, позивачем здійснено постачання тепла у опалювальний період, а отже відповідач, яка здійснювала свою підприємницьку діяльність в нежитловому приміщенні у цьому будинку, є споживачем послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно доп.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом, між Комунальним підприємством «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про постачання теплової енергії № 79 від 29.06.2012 року, відповідно до якого здійснюється постачання теплової енергії до нежитлового приміщення - аптеки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з початком опалювального періоду та припиняється із закінченням опалювального періоду, тобто у даних правовідносинах в періоди: з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, з жовтня 2019 року по березень 2020 року. Відповідач повинен сплатити вартість отриманої теплової енергії за вказані періоди. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.01.2017 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] . Відповідачем не надано доказів відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення в порядку встановленому законодавством, тому позивача наявні всі підстави для нарахування відповідачу сум за спожиту теплову енергію на підставі положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Суд погоджується з розрахунком заборгованості за використану теплову енергію, наданим позивачем. Так, відповідно до приписів п. 23 Правил № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Позивачем зроблено розрахунок споживання теплової енергії нежитловим приміщенням за період з жовтня 2018 року по травень 2020 року. Вказаний розрахунок не спростовано відповідачем шляхом подання належних та допустимих доказів. Згідно наданого розрахунку заборгованості за період з жовтня 2018 року по травень 2020 року загальний розмір наданої [PERSON] спожитої теплової енергії за вказані опалювальні періоди складає 15.339 Гкал на суму 35791,35 грн., який суд бере до уваги, виходячи з наступного. Відповідач, яка здійснювала підприємницьку діяльність в нежитловому приміщенні (аптека), щодо оплати вартості послуг на це приміщення, до категорії населення не відноситься, відноситься до категорії інші споживачі, тарифи для яких встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Розрахунок суми заборгованості щомісячних нарахувань відповідає тарифам, встановленим постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а саме, Постановами Національної комісії що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг №1437 від 30.04.2015 року, № 2690 від 29.10.2015 року, № 54 від 28.01.2016 року, № 782 від 05.05.2016 року, № 1210 від 30.06.2016 року, № 1757 від 29.09.2016 року, № 2126 від 02.02.2016 року, №2439 від 29.12.2016 року, для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області. Вищевикладене підтверджує ту обставину, що розрахунок споживання теплової енергії у вигляді постачання тепла до нежитлового приміщенням за адресою: [ADDRESS] , здійснений КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області, відповідає діючому законодавству і не суперечить останньому. Зазначений розрахунок не порушує прав споживача, оскільки він не передбачає необґрунтовану сплату коштів за отримані послуги, а здійснений відповідно до встановлених цін/тарифів та норм. На час розгляду справи судом відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у добровільному порядку, а також будь-яких заперечень з приводу наявності зазначеної заборгованості та здійснених позивачем розрахунків заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що відповідач споживала теплову енергію у заявлених у позові розмірах та у добровільному порядку не відшкодувала позивачеві її вартість, а тому позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської про стягнення з [PERSON] заборгованості за отриману та використану теплову енергію в розмірі 35791,35 грн. слід задовольнити. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області за період з жовтня 2018 року по травень 2020 року відповідачу нараховано індекс інфляції в сумі 1712,34 грн. та 3% річних в сумі 1026,54 грн., які підлягають стягненню. Суд, оцінивши належність, достовірність, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову, у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved