Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~[PERSON]\~про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27 січня 2009 року він уклав шлюб із відповідачкою, який вони зареєстрували у Другому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини між ним та відповідачкою припинені у 2014 році, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, проте надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявилася. На адресу суду повернувся конверт в якому їй направлявся\~ виклик до суду, з позначкою що адресат за зазначеною адресою не проживає. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідачка у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є такою, яка повідомлена про час та дату розгляду справи належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільних дітей подружжя не має. В позовній заяві позивач пояснив, що сімейні відносини між ним та відповідачкою припинені у 2014 році, з цього часу спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи , що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою та збереження даного шлюбу суперечить його інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо і\~позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Спору про поділ майна, що перебуває у їх спільних власності сторони не мають. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, так як проживають окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню.

Outcome: approved