Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до Дочірнього підприємства «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1», [PERSON], [PERSON], в якому на підставі вимог ст.ст.23,1166,1167,1187,1195 просив стягнути солідарно з усіх відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 3046,96 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. та судові витрати в розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач поклилався на те, що 8 липня 2017 року приблизно о 17.30 год. на автодорозі сполученням Стрий-Моршин, а саме в с.Станків Стрийського району автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON] вчинив на нього наїзд, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у виді рани на задній поверхні верхньої третини правого плеча, ран на верхній третині задньої поверхні правого передпліччя, синець на задій поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, синець та садно в попереково-крижовій ділянці спини справа, які згідно з висновком слово-медичної експертизи №220 від 12.07.2017р. відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2017р. у справі №456/2710/17 (провадження №3/456/976/2017) [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень змушений був звернутися за медичною допомогою у Стрийську ЦРЛ та лікувався амбулаторно у поліклінічному відділенні Стрийської ЦРЛ. На придбання медичних препаратів витратив 3046,96 грн., що підтверджується наданими ним товарними чеками. Окрім матеріальної шкоди діями відповідачів йому завдана й моральна шкода, яка полягає у завданому йому фізичному болю, пережитому страху за своє життя і здоровя, перенесених стресу та душевних стражданнях; втрати нормальних життєвих звязків та неможливості вести активний спосіб життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення свого фізичного та психологічного стану, організації звичного способу життя. Моральну шкоду оцінює у 30\~000 грн. Відповідачі відмовляються у добровільному порядку відшкодовувати завдані йому матеріальну і моральну шкоду, тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Окрім цього, позивач ствердив, що 08.07.2017р. у с.Станків Стрийського району разом з товаришем [PERSON] йшли по правому узбіччі дороги в напрямку м. Стрий. Неподалік кафе «Руно» він почув шум двигуна транспортного засобу і коли повернувся, побачив вантажний автомобіль-сміттєвоз, який рухався в його напрямку з опущеним маніпулятором для вивантаження контейнерів із сміттям, який виступав за габарити автомобіля. Він відштовхнув [PERSON], а сам не встиг відійти тому отримав удар в праву руку та праву частину тулуба. Автомобіль проїхав ще приблизно 400 м, зупинився, водій підняв гідравлічний прилад та поїхав дальше в напрямку м.Стрий. Жодних збитків йому не відшкодовано. Відповідач - ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» надав письмове заперечення на позов за підписом директора [PERSON], в якому зазначив, що станом на 08.07.2017р. [PERSON] працював водієм в ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» і в цей день згідно з подорожнім листом №825 від 08.07.2017р. в першу зміну в період часу з 06.00 год. до 14.00 год. повинен був збирати побутові відходи від юридичних та фізичних осіб по м. Стрий. Автомобіль марки ЗіЛ 431410 номерний знак [NUMBER] був у технічно справному стані та обяслуговував м.Стрий щоденно. Що [PERSON] робив у с.Станків Стрийського району невідомо. Про ДТП, яка мала місце 08.07.2017р. підприємство не повідомив. Позивач зазнав тілесних ушкоджень у ДТП 08.07.2017р. о 17.30 год., а згідно висновку експерта позивач звернувся у травмпункт цього ж дня о 20.00 год. Витрати позивача на придбання ліків, окрім наданих ним фіскальних чеків, не підтверджені випискою з історії хвороби, листком ннепрацездатності та придбані ним 19-24 липня 2017р., тобто майже через два тижні після ймовірно отриманої травми, тому є неналежними доказами. Завдана позивачу моральна шкода також не підтверджена належним доказом як от висновок судово-психологічної експертизи, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмове заперечення на позов, в якому зазначив, що транспортний засіб сміттєвоз марки ЗіЛ 431410 номерний знак [NUMBER] він як фізична особа-підприємець передав у технічно справному стані в користування строком на пять років ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» згідно з договором оренди транспортного засобу та акті приймання-передачі від 02.04.2014р., тому він неналежний відповідач. Позивач приховав від суду ту обставину, що вже отримав допомогу в розмірі 2000 грн., тому вимоги про відшкодування 3046,96 грн. матеріальної та 30\~000 грн. моральної шкоди необґрунтовано завищені. Будь-які докази на підтвердження того, що позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., останнім не надані. Вважав, що вимоги позивача не доведені, тому просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що згідний сплатити позивачу загалом в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди 5000 грн. Понесені позивачем судові витрати відшкодувати відмовився. Ствердив, що, працюючи водієм автомобіля [NUMBER] в ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1», 08.07.2017р. в період часу з 06.00 год. до 14.00 год. збирав побутові відходи від юридичних та фізичних осіб по м. Стрий. Після цього отримав усну вказівку від керівника [PERSON] їхати в м.Моршин щоб вивезти побутові відходи. Оскільки, автомобіль був несправний витікало мастило, він повідомив про несправність [PERSON], після чого заїхав на підприємство, де йому залили мастило і наказали їхати в м.Моршин збирати відходи. ДТП трапилася коли він повертався в м.Стрий через несправність транспортного засобу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.4, 13, 19, 79, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що 8 липня 2017 року приблизно о 17.30 год. на автодорозі сполученням Стрий-Моршин в с.Станків Стрийського району відбулася ДТП, а саме: водій [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], вчинив на наїзд на позивача [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді: рани на задній поверхні верхньої третини правого плеча, ран на верхній третині задньої поверхні правого передпліччя, синець на задій поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, синець та садно в попереково-крижовій ділянці спини справа, які згідно з висновком слово-медичної експертизи №220 від 12.07.2017р. відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя. Винуватцем вказаної ДТП згідно з постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2017р. у справі №456/2710/17 (провадження №3/456/976/2017), яка набрала законної сили, визний [PERSON] Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Свідок [PERSON] ствердила, що 08.07.2017р. знаходилася на роботі, коли їй зателефонував племінник і повідомив про те, що позивач травмований. Жодних коштів на лікування чоловіка їй ніхто не давав, чи давали кошти матері позивача, їй невідомо. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника. Згідно наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 625628 власником транспортного засобу сміттєвоза-с марки ЗіЛ 431410, рік випуску 1993, номерний знак [NUMBER], є [PERSON] Як вбачається з копій договору оренди транспортного засобу та акту приймання-передачі від 02.01.2014р., [PERSON] передав ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» у безоплатне на пять років користування транспортний засіб сміттєвоз марки ЗіЛ 431410 номерний знак [NUMBER]. Згідно з копією подорожнього листа №825 від 08.07.2017р. вантажного автомобіля [NUMBER], водій ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» [PERSON] працював в цей день в першу зміну в період часу з 06.00 год. до 14.00 год. Дану обставину підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] працював водієм автомобіля [NUMBER] в ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1». На час судового розгляду звільнений з роботи. Згідно подорожного листа [PERSON] 08.07.2017р. в першу зміну - з 06.00 год. до 14.00 год. повинен був збирав побутові відходи по м. Стрий. Приблизно о 17.00 год. [PERSON] їй зателефонував і повідомив про те, що збив людину. Вона одразу ж поїхала в с.Станків на місце ДТП, де [PERSON] їй пояснив, що тілесні ушкодження завдані позивачу внаслідок того, що стріла була несправна і впала на останнього. Вона разом з чоловіком поїхали в Стрийську ЦРЛ, де знаходився позивач, і надали матері позивача 2000 грн. на придбання необхідних ліків. Вона мала намір вирішити спір мирним шляхом, але дружина позивача вимагала відшкодування в розмірі 2000 доларів США. Категорично заперечила те, що давала [PERSON] вказівку їхати в м.Моршин збирати відходи. Сторонами не оспорюється та обставина, що на час вчинення 08.07.2017р. ДТП водій [PERSON] перебував з ДП «Комунальник плюс» ТзОВ «Комунальник 1» у трудових відносинах. Однак, суд не встановив, чи здійснював [PERSON] під час скоєння цієї ДТП свої трудові (службові) обовязки, що має значення для правильного вирішення справи, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виконання своїх трудових (службових) обовязків, роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, [PERSON] не надав. Відтак, суд вважає, що за таких обставин завдану позивачу шкоду повинна відшкодовувати в повному обсязі особа, яка її завдала, тобто [PERSON] Останній в судовому засіданні ствердив, що визнає позов в частині заподіяної позивачу матеріальної шкоди в розмірі 3046,96 грн. та згідний її відшкодувати, тому зазначена сума підлягає стягненню з останнього на користь позивача. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 3 ст. 23 ЦК України\~передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.п. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Встановлено, що внаслідок неправомірних дій [PERSON], який частково визнав позов, позивачу було завдано моральної шкоди. Ця шкода полягала у тому, що в ДТП, учасником якого був позивач, останній отримав травму, внаслідок якої зазначв фізичних та душевних страждань, змушений був звертатися за медчної допомогою до лікувального закладу та лікуватися амбулаторно, що призвело до вимушених змін у його життєвих стосунках та необхідності докладати зусиль для їх відновлення. Отже, враховуючи характер та обставини вчиненого [PERSON] правопорушення, ступінь його вини, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого [PERSON], інші обставин, що мають істотне значення, та дотримуючись вимог розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що в користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно з п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1\~ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правничої допомоги за рахунок держави. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу належить враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 5 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.15,\~60,\~62, 64 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 1 ч.3 ст.133, ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Встановлено, що правову допомогу позивачеві надавав адвокат [PERSON] згідно угоди від 30.08.2017р., до якої долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №895 від 14.06.2012р. На підтвердження вартості наданої правової допомоги позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №30/17 від 30.08.2017р. згідно з якою [PERSON] прийняв від [PERSON] на підставі угоди від 30.08.2017р. 5000 грн. Однак, позивачем не надано розрахунку обсягу та вартості наданих адвокатом послуг та акту прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги тому ці витрати не підлягають стягненню із відповідача в користь позивача.

Outcome: approved