Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що до органу опіки та піклування звернулася з клопотанням Служба у справах дітей та сімї ВК Фастівської міської ради про надання висновку щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON]. Дитина проживає з рідною тіткою, яка доглядає за ним та турбується про його здоров'я та навчання. Мати [PERSON] знаходиться на лікуванні в комунальному закладі Київської області «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» з 07.08.2015 року. Батько дитини [PERSON] з 2012 року разом з сімєю не проживає та самоусунувся від утримання і виховання дитини, не турбується про здоров'я сина, не виявляє батьківської уваги та турботи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], передати дитину на опікування Органу опіки та піклування Фастівської міської ради та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце слухання справи, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. В судовому засіданні третя особа заявлені позовні вимоги підтримала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] - відповідач по справі, є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2005 року. Мати дитини, [PERSON] має хронічне психічне захворювання та з 7.08.2015 року знаходиться на лікуванні в комунальному закладі Київської області «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання». Дитина проживає з рідною тіткою [PERSON]. Відносини в сімї добрі, побудовані на взаємоповазі та любові один до одного. Відповідач самоусунувся від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом здоров'я, не виявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Після звільнення у запас з військової служби 19.03.2015 року жодного разу не відвідав малолітнього сина за місцем його перебування у рідної тітки. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Фастівської міської ради за № 06-15/4191 від 21.12.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], який з 2012 року разом з сімєю не проживає, самоусунувся від утримання та виховання дитини, не турбується про здоровя сина, не виявляє батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, суд у відповідності до ст.88 ЦПК України, вирішує судові витрати у справі покласти на відповідача. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина підлягають задоволенню, підстави для відмови у задоволенні останніх судом не вбачаються. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved