Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 17.05.2013 року. Зазначає, що в даній квартирі зареєстровані його батьки мати [PERSON] та батько відповідач [PERSON] як колишні співвласники. Зазначає, що [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі більше 5-ти років. Спільне господарство у сторін відсутнє, комунальні платежі не оплачує, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири. У квартиру відповідач не повертається, вселятися не намагався, в органи поліції та ТОВ ТД «Укрвторресур» з приводу вселення не звертався. Добровільно відповідач не має бажання виселятись, а реєстрація його місця проживання у належній квартирі створює позивачу перешкоди в користування та розпорядженні власністю. \~ \~ \~ У зв`язку з цим позивач просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03.03.2021 року у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 30.04.2021 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, до початку розгляду справи по суті представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ Дослідивши\~матеріали,\~суд встановив,\~наступні фактичні\~обставини та\~відповідні ним\~правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житлова квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором про визначення часток у праві спільної сумісної власності від 17.05.2013 року, договором дарування від 17.05.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від. 17.05.2013 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію №316 від 03.02.2021 року виданої ТОВ ТД «Укрвторресур», у даній квартирі зареєстровані троє людей, а саме: позивач, мати позивача [PERSON] та батько позивача відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але не проживає у ній більше 5-ти років, що підтверджується актом від 03.02.2021 року, який складений комісією дільничного комітету та затверджено директором ТОВ ТД «Укрвторресур». \~ Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. [PERSON] уклавши договір дарування втратив право власності на зазначену квартиру, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям викладеним у постановах Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі №243/7004/17-ц. та від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved