Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 15.02.2007 року, між сторонами було укладено договір №№VIН0AN00001282, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 28204,21 доларів США на термін до 13.02.2014 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 12.02.2018 року становить 138193,91 доларів США, з яких заборгованість за кредитом становить 18830,81 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 36518,89 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 82844,21 доларів США. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.02.2007 року, між сторонами було укладено договір №№VIН0AN00001282, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 28204,21 доларів США на термін до 13.02.2014 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с. 9-11). В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. У звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 12.02.2018 року становить 138193,91 доларів США, з яких заборгованість за кредитом становить 18830,81 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 36518,89 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 82844,21 доларів США (а.с. 4-7). Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року та згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за нормативною вартістю на всій території є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 18830,81 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на дату ухвалення рішення складає 492613,99 грн. (18830,81*26.16). Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 18830,81 доларів США. При подачі\~позову до\~суду позивачем\~було сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~7640,60\~грн.,\~тому,\~відповідно до\~ст.\~141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved