Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в якій просить визнати за ним право власності на будинок №6-а, по вулиці Гайдара в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 29 вересня 2006 року. Свої вимоги обгрунтував тим, що його дружина [PERSON] померла 29 вересня 2006 року. За життя останній належав житловий будинок №6-а, по вулиці Гайдара в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, який збудований у 1984 році на виділеній їй земельній ділянці. При цьому, первинна реєстрація права власності на цей будинок проведена не була, правовстановлюючі документи не оформлювались. У зв'язку з зазначеним, він, являючись єдиним спадкоємцем першої черги [PERSON] та прийнявши її спадщину у встановленому законом порядку, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно, а тому вимушений звернутися із даним позовом до суду. Позивач як і його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надіслав заяву, відповідно до якої Богданівська сільська рада Кіровоградської області позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу у відсутності їх представника. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла 26 вересня 2006 року в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградької області (а.с. 6). Свідоцтво про одруження свідчить про те, що остання з 29 січня 1966 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 5). Згідно зі свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах №1081 від 24 липня 1974 року, [PERSON] на підставі довідки виконкому сільської ради від 06 квітня 1974 року та витягу з протоколу №1 загальних зборів уповноважених колгоспників була виділена з присадибного фонду колгоспу «Родина» земельна ділянка під забудову площею 0,15 га. Місце будівництва: Кіровоградська область Знам'янський район село Богданівка, вулиця Гайдара (а.с. 16-17). Відповідно до довідки характеристики [PERSON] є власником житлового будинку №6-а, розташованого по вулиці Гайдара в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, на підставі вказаного вище свідоцтва на забудову. Будинок вона побудувала у 1984 році , але не оформила правовстановлюючі документи на нього (а.с. 13). Наявність забудови, по вулиці Гайдара, 6-а, в селі Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами. Будинок побудовано у 1984 році його інвентаризаційна вартість складає88617 грн. (а.с.8-12,14,15). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №137/2015 (а.с. 18). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її чоловік [PERSON] Спадкодавиця до дня смерті проживала та була зареєстрованою в [INFO], разом зі своїм чоловіком [PERSON] Заповіт Богданівською сільською радою від імені останньої не посвідчувався. Довідка Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» свідчить про те, що спірний будинок належить [PERSON], яка померла 26 вересня 2006 року. Документи які підтверджують її право власності на будинок відсутні, первинна реєстрація не проводилася (а.с. 26-31). Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок №6-а, що по вулиці Гайдара в місті Знамянка, у звязку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно житловий будинок, внаслідок не проведення його реєстрації (а.с. 19). Інформація щодо обтяжень та інших речових прав на спірний будинок відсутня. Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого дозволу на його будівництво (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування за законом, після смерті дружини [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 331, 328, 1216, 1218, 1233, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та

Outcome: approved