Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум пенсії, посилаючись на те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2011 року було задоволено частково позов [PERSON], зобов'язано управління здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки та додаткову пенсію як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки, забезпечивши відповідні виплати з відрахуванням раніше виплачених сум за період з 01 січня 2000 року по 01 жовтня 2008 року. Розпорядженням від 05 липня 2011 року управлінням було проведено відповідний перерахунок та виплачено [PERSON] грошову суму у розмірі 160 399, 58 грн., однак постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року було скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2011 року, а позовні вимоги щодо перерахунку та виплати додаткової та основної пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком Закону України згідно ст. ст. 50, 54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2000 року по 01 жовтня 2008 року - залишено без розгляду. Тому, утворилась переплата пенсії [PERSON] в розмірі 160 399, 58 грн. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2011 року було задоволено частково позов [PERSON], зобов'язано управління здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки та додаткову пенсію як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідні роки, забезпечивши відповідні виплати з відрахуванням раніше виплачених сум за період з 01 січня 2000 року по 01 жовтня 2008 року. Також звернуто постанову до негайного виконання. Розпорядженням від 05 липня 2011 року управлінням було проведено відповідний перерахунок та виплачено [PERSON] грошову суму у розмірі 160 399, 58 грн. Однак, в подальшому, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року було скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2011 року, а позовні вимоги щодо перерахунку та виплати додаткової та основної пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком Закону України згідно ст. ст. 50, 54 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2000 року по 01 жовтня 2008 року - залишено без розгляду. Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом позивач фактично просить здійснити поворот виконання рішення суду. Проте, ч. 2 ст. 382 ЦПК України передбачено, що у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 р. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Разом з тим відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Таким чином, суд вважає, що представником позивача у судовому засіданні не доведено факт зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії. Правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата пенсії відповідачу, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються, у зв'язку з чим [PERSON] є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню. Під час судового розгляду будь-яких даних про зловживання з боку відповідача або подання ним недостовірних даних, позивачем не було надано та судом не було встановлено. Вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав, закріплених частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення з [PERSON] переплаченої пенсії в розмірі 160 399, 58 грн., що в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, стороною позивача не було надано до суду доказів, які б обґрунтовували правомірність заявлених позовних вимог. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed