Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та на її ім'я відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та «Правилами користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року. За зазначеними договірними відносинами постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Відповідач не в повному обсязі здійснює оплату за спожиті послуги, в добровільному порядку сплатити борг відмовляється, чим порушує вимоги чинного законодавства. Відповідно до довідки про споживання за період з січня 2014 року по липень 2017 року по особовому рахунку № [NUMBER] за споживачем значиться заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 13 156,29 грн. 02.08.2017 року за № СО-51-1395 позивачем направлено вимогу споживачу про наявність та необхідність сплати заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та на її ім'я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 8). Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 21), та забезпечується послугами електричної енергії, що надаються ПАТ «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Вінницькі міські електричні мережі». Відповідно до «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, постачальник постачає електричну енергію споживачеві, а споживач зобов'язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії та дотримуватися вимог закону при її споживанні. Порушуючи вимоги «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року та Закону України «Про електроенергетику», станом на липень 2017 року у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 13156,29 грн. (а.с. 9-10). На адресу відповідача направлялись попередження про необхідність погашення заборгованості по сплаті за послуги з постачання електроенергії, які нею залишені без реагування (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за спожиту електроенергію, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved