Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна», що є правонаступником прав та обов»язків Споживчо-виробничого малого підприємства «Путна» про визнання права власності. Посилаючись на те, що 29 листопада 2002 року між [PERSON] та Споживчо-виробничим малим підприємством «Путна» було укладено угоду на будівництво № 272/2002 про інвестування будівництва індивідуального боксу [ADDRESS] 02 липня 2009 року [PERSON] відступив свої права за даним договором позивачу згідно Договору уступки права вимоги (про передачу прав та обов»язків за угодою на будівництво), відповідно він став павонаспупником [PERSON] Відповідно до п.1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов»язання своїми силами та засобами за рахунок залучених від позивача коштів побудувати та передати позивачу бокс в гаражі в термін до 30 березня 2003 року згідно контракту на будівництво за адресою: [ADDRESS], а позивач повинен забезпечувати відповідне фінансування об»єкта будівництва та прийняти його у свою власність. Гаражний бокс [ADDRESS] розташований на третьому поверсі, відповідно до п.1.2 Договору, виділяється позивачу при умові повного інвестування його вартості згідно угоди за власним бажанням інвестора. Договірна ціна, відповідно до п.2.2 Договору на час складання угоди на підряд будівництва боксу [ADDRESS] складає 27 984 грн. 60 коп. На виконання умов Договору позивач здійснив 100% оплату будівництва гаражного боксу шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, про що ним була видана довідка № 657/02/Д від 17 лютого 2017 року. Даною довідкою відповідач підтвердив, що позивач повністю сплатив вартість будівництва гаражного боксу [ADDRESS] (100% договірної суми), обумовленої Договором - у розмірі 27 984 грн. 60 коп. З 2006 року позивач сплачує кошти на експлуатаційні витрати на утримання гаражного боксу, з 22 грудня 2007 року гаражний комплекс з вбудованими приміщеннями введений в експлуатацію, проте він не може його зареєструвати в БТІ для оформлення права власності, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог. Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності № 48/01/Л від 16 січня 2017 року в судове засідання не з»явився, надав заяву від 23 червня 2017 року про розгляд справи за відсутності відповідача із визнанням позовних вимог у цілому (а.с.26). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. За таких підстав суд визна за можливе розглядати справу за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та згідно поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності ( ч.2 п.4 ЦК України). Судом встановлено, що 29 листопада 2002 року між [PERSON] та Споживчо-виробничим малим підприємством «Путна» було укладено угоду на будівництво № 272/2002 про інвестування будівництва індивідуального боксу [ADDRESS] що на 3-му поверсі в гаражі по [ADDRESS] (а.с. 5-6). 02 липня 2009 року [PERSON] відступив свої права за даним договором [PERSON] (позивачу) згідно Договору уступки права вимоги (про передачу прав та обов»язків за угодою на будівництво), відповідно позивач став правонаспупником [PERSON] (а.с.8, 9), що визнається сторонами. Відповідно до п.1.1 Договору відповідач взяв на себе зобов»язання своїми силами та засобами за рахунок залучених від позивача коштів побудувати та передати позивачу бокс в гаражі в термін до 30 березня 2003 року згідно контракту на будівництво за адресою: [ADDRESS], а позивач повинен забезпечувати відповідне фінансування об»єкта будівництва та прийняти його у свою власність. Гаражний бокс [ADDRESS] розташований на третьому поверсі, відповідно до п.1.2 Договору, виділяється позивачу при умові повного інвестування його вартості згідно угоди за власним бажанням інвестора. Договірна ціна, відповідно до п.2.2 Договору на час складання угоди на підряд будівництва боксу [ADDRESS] складає 27 984 грн. 60 коп. На виконання умов Договору позивач здійснив 100% оплату будівництва гаражного боксу шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, про що ним була видана довідка № 657/02/Д від 17 лютого 2017 року. Даною довідкою відповідач підтвердив, що позивач повністю сплатив вартість будівництва гаражного боксу [ADDRESS] (100% договірної суми), обумовленої Договором - у розмірі 27 984 грн. 60 коп. (а.с.12). З 2006 року позивач сплачує кошти на експлуатаційні витрати на утримання гаражного боксу, з 22 грудня 2007 року гаражний комплекс з вбудованими приміщеннями введений в експлуатацію, проте він не може його зареєструвати в БТІ для оформлення права власності, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с.27-28). Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07 лютого 2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об»єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на об»єкти. Таким чином в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створенням нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні об»єкт будівництва - гаражний комплекс з вбудованими приміщенням, розташований по [ADDRESS] - є об»єктом завершеного будівництва, що прийнятий до експлуатації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов»язковій державній реєстрації. Приймаючи до уваги, що гаражний комплекс з вбудованими приміщенням, розташований по [ADDRESS], де на 3-му поверсі знаходиться бокс [ADDRESS], прийнятий до експлуатації, що є визначальним елементом для визнання права власності об»єктів нерухомого майна, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищенаведеного та,

Outcome: approved