Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06.12.2011 року у справі №2-555/11 було частково задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнуто з нього на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» 59627,85 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за ІТЗ. Виконавчий лист у даній справі було звернуто до примусового виконання до відділу ДВС Гощанського РУЮ за яким було відкрито виконавче провадження №32972112. [PERSON] здійснив погашення боргу шляхом внесення всієї суми заборгованості на рахунок виконавчої служби, яка у свою чергу кошти перерахувала стягувачу. Факт сплати ним заборгованості підтверджується квитанціями №0010056 від 31.08.2012 року на суму 1000,00 грн., №0010012 від 23.10.2012 року на суму 1500,00 грн. та №2070.675.2 від 24.12.2012 року на суму 65115,35 грн., а сього на суму 67615,35 грн. У зв`язку із сплатою ним боргу, 24.12.2012 року відділом ДВС Гощанського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Жодних претензій ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» з 2012 року до нього не мав. Однак, 15.07.2021 року [PERSON] виявив, що його банківські рахунки заблоковані, у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №66050211 у Гощанського РВ ДВС Західного МУЮ (м.Львів). Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо, що 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис відповідно до якого з нього стягується заборгованість у сумі 25000 грн на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», яке отримало право вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Арбімеркет»» на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.08.2020 року, якому право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №016-Р/001476 від 04.08.2008 року укладеного між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»», було передано від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» згідно Договору про відступлення права вимоги №000123-а від 12.06.2018 року. Вважає, що зазначений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він виконаний без достатніх правових підстав, оскільки при його вчиненні нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. Окрім того, вважає, що незаконними є і самі Договори про відступлення права вимоги в частинах відступлення заборгованості щодо нього, оскільки їх предметом була неіснуюча заборгованість. Тому позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 10.09.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 10.09.2021 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №66050211 відкритому на підставі виконавчого напису вчиненого 23.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 20.10.2021 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою учасника справи - третьої особи приватного нотаріуса Остапенко Є.М., стосовно якого відсутні відомості про вручення повідомлення про час, та місце розгляду справи. Явка відповідача до суду визнана обов`язковою. Ухвалою Гощанського районного суду від 17.11.2021 року відмовлено у клопотанні відповідача про врегулювання спору за участю судді. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач та представник позивача адвокат Татарчук Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві і просили їх задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання визнав повністю, а також не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача судового збору в розмірі 454 грн. та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Пояснення щодо предмету позову від третьої особи не надходили. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом станом на час виникнення спірних правовідносин був, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16452, яким нотаріусом звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет»» (правонаступника прав та обов`язків кредитора) заборгованості за кредитним договором № 016-З/001476 від 04.06.2008 року , укладеним між ним та ПАТ« БАНК «Фінанси та кредит»»», в розмірі 25000,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту та 50,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. Держаним виконавцем Гощанського районного відділу ДВС Західного МУМЮ (м.Львів) Антонюк О.О. 15.07.2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №16452 від 23.09.2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 25000,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту та 50,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1 п.1 , п.п.3.1, 3.2 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.п. 3.5 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також суд звертає увагу, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконним та нечинним в частині внесення пункту 2 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, яким нотаріус керувався при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже, з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 08.09.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Відповідно до ч.3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, суд доходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 23.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №16452 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ст.142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50 відсотків від розміру судового збору, який було сплачено останнім при зверненні до суду, що складає 454 грн. 00 коп., а судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved