Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 01 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 02013684376, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 108720 гривень. 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором відповідача № 02013684376 від 01 серпня 2008 року. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором позичальник належним чином не виконує, тому має заборгованість, яка станом на 21 березня 2016 року становить 206950,54 гривень, яка складається з : заборгованості за сумою кредиту 101090,57 гривень, заборгованість зі сплати відсотків 98032,37 гривень, заборгованість за комісією 7827,60 гривень. Цю суму заборгованості та сплачені ним судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву в якій зазначив, що прохає розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялався через засоби масової інформації газету\~ «Вісті Придніпровя»\~ від 09.08.2016 року\~ №\~ 59(1758). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України та прийняття по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом було встановлено, що 01 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та [PERSON] укладений кредитний договір № 02013684376, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 108720 гривень. Відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього (графіком платежів). Відповідно до договору купівлі продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року до позивача перейшло право вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором від 01.08.2008 року № 02013684376, який був укладений між відповідачем та ТОВ «ПростоФінанс». Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 108720 грн. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21 березня 2016 року має прострочену заборгованість, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 101090,57 гривень, заборгованість зі сплати відсотків 98032,37 гривень, заборгованість за комісією 7827,60гривень. На день розгляду справи заборгованість відповідача перед ТОВ «Кредитні Ініціативи» у добровільному порядку не сплачена. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до\~умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не виплаває із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторингу одна сторона передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. У зв'язку із зазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved