Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 28.02.2019 року між [PERSON] в якості позичальника та [PERSON] в якості позикодавця було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти готівкою в сумі 15 120,00 грн., що еквівалентно 560 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 27 гривень за 1 долар США на споживчі потреби, зі строком виплати до 28 квітня 2019 року. Станом на день подання позову відповідач позику не повернула, заборгованість за основним зобов`язанням за період з 29.03.2019 року по 28.08.2019 року складає 15120,00 грн., пеня складає 161 935,20 грн., три відсотка річних - 190,13 грн. Оскільки сума пені перевищує суму боргу, проте відповідачем зобов`язання за договором позики не виконане, то позивач прийшов до позиції про можливість зменшити розмір пені в два рази до 80 967,60 грн. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення заборгованості за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 28.02.2019 року в сумі 96 277,73 грн. , що складається з: 15 120,00 грн. суми основного боргу; 190,13 грн. суми трьох процентів річних; 80 967, 60 грн. суми неустойки. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 962,78 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 28.02.2019 року між [PERSON] в якості позичальника та [PERSON] в якості позикодавця було укладено договір позики. У відповідності до п. 1.1 Договору позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 15 120,00 грн., що еквівалентно 560 доларів США, по комерційному курсу на день посвідчення договору, що становить 27 гривень за 1 долар США на споживчі потреби, зі строком виплати до 28 квітня 2019 року. Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися не пізніше 28 числа кожного місяця, починаючи з 28 березня 2019 року у розмірі не менш ніж 810 грн. 00 коп., що еквівалентно 30 доларам США, по комерційному курсу на день посвідчення цього договору, що становить 27 грн. за 1 долар США. Відповідно до п. 1.2 Договору, сума позики, зазначена в п. 1.1. договору, одержана позичальником при підписанні договору, про що він свідчить своїм підписом на тексті цього договору. Факт одержання грошей підтверджується підписом позичальника та підписами двох свідків в момент передачі йому суми позики (п. 1.3 Договору). Згідно з п.п. «в», п. 2 Договору, виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Запоріжжя, за місцем проживання позикодавця або перерахуванням коштів на картковий рахунок в КБ «ПриватБанк» № картки 5168 7554 [NUMBER] . За п.п. «Г» п. 2. Договору, розрахунки здійснюються сторонами у національній валюті України гривні, але у сумі не менш ніж 15 120,00 грн., що еквівалентно 560 доларів США по комерційному курсу на день посвідчення договору, що становить 27 гривень за 1 долар США. У позові позивач зазначає, що станом на день звернення до суду сума позики у розмірі 15120,00 грн. відповідачем не повернута, період заборгованості: з 29.03.2019 року по 28.08.2019 року складає 153 днів. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до п. 4 Договору, при неповернені суми позики своєчасно (тобто до 28 квітня 2019 року) або при порушенні термінів сплати щомісячних платежів, позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати семи відсотків неустойки від простроченої суми за кожен день прострочки. Позивачем наведено розрахунок пені за договором, згідно з яким з 29.03.2019 року по 28.08.2019 року розмір пені складає 161 935,20 грн. (15 120,00 * 7% * 153 днів). Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано розрахунок пені, який надано позивачем. Позивач, посилаючись на те, що сума пені перевищує суму боргу, заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 80\~967,60 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки. За змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказане узгоджується з правовими позиціями ВСУ, викладеними у постановах від 3 вересня 2014 року по справі №6-100цс/14 та від 14.09.2016 року по справі №6-473цс/16. Суд вважає нараховану суму пені у розмірі 161 935,20 грн. та суму пені до стягнення у розмірі 80\~967,60 грн. завищеною, такою, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором позики, яку вимагає стягнути позивач більш ніж у п`ять разів перевищує суму основного боргу, а тому суд реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки (пені) згідно розміру основного боргу за договором позики до розмірі 15120,00 грн. \~ \~ \~ \~ Щодо стягнення трьох відсотків річних, то суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідачем за період з 29.03.2019 року по 28.08.2019 року не виконано грошове зобов`язання не повернуто суму позики у розмірі у сумі 15120,00 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача три відсотки річних (ст. 625 ЦК України) складає 190,13 грн. (15 120,00 х 0,008219 % (3 % : 365 днів) х 153 днів), який суд вважає обґрунтованим, тому приходить до висновку про стягнення з відповідача 190,13 грн. трьох відсотків річних. \~ \~ \~ \~Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови договору позики, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 28.02.2019 у розмірі 15120,00 грн., пені у розмірі 15120,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 190,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивач має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого, за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених у розмірі 304,23 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial