Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому прохав визнати за ним право власності на ідеальну частку, яка становить - 27,3%, що складає 48,2 кв. м, силосховища, зерноскладу по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 329 від 13.02.2002 року отримав в спадок право власності на майнові паї, розміром 6538 гривень та 5106 гривень, які перебували у колективній власності КСП Дружба (правонаступник СТОВ «Дружба») с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області, що належали його померлим батькам. 14 лютого 2002 року згідно з актом приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю, йому було передано: сівалку зернову C3-3.6 - 1570 грн.; прицеп ПКБ-817 - 1000 грн.; зерносховище бригади №1 - 959 грн.; бурякозбиральний к-н КС-6 (1,9%) - 1831 грн.; силосховище бригади №1 (27,3%) - 3489 грн. На зерносховище та силосховище, зерносклад, крім іншого, видана накладна №126 від 14.02.2002 року - в рахунок майнового паю. 22 травня 2012 року він отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО ГЧ [NUMBER] року. Рішенням виконавчого комітету Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області за № 81 від 21.09.2012 року будівлі силосховища присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. Рішенням четвертої сесії сьомого скликання Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 03.02.2016 року «вулицю Леніна» в с. Біленченківка перейменовано на вулицю «Миру». Він вирішив зареєструвати право власності на силосховище, проте 17 березня 2017 року отримав відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень в зв'язку з відсутністю на зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО ГЧ №000016 року від 22.02.2012 року відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі та засвідчення підписом керівника такого підприємства і печаткою. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство СТОВ «Дружба» одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна повинно було зробити відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою, чого не було зроблено. У відповідності до витягу з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.03.2011 року внесено запис про припинення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ДРУЖБА», що позбавляє можливості поставити відмітку, підпис та печатку СТОВ «ДРУЖБА» на звороті свідоцтва. Факт передання позивачу силосховища, зерноскладу підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печаткою актом приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю від 14.02.2002 року, накладною № 126 від 14.02.2002 року. На даний час він не може скористатися своїм правом на власність, в зв'язку з чим змушений звернутися з заявою до суду. Від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої він прохав визнати за ним право власності на ідеальну частку, яка становить - 27,3%, що складає 48,1572 кв. м, силосховища, зерноскладу по [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представники позивача [PERSON] та адвокат Коваленко І.І. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали та прохали суд їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти позову. Суду пояснив, що проводились збори, на яких він був присутній як представник, розглядалися питання про розпаювання. Проте де, коли і з яких саме питань та ким проводились збори - він не пам'ятає. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у дане судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомляли, будь-які клопотання від них не надходили. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що відповідно до законодавства КСП «Дружба» було перетворено в СТОВ «Дружба». Під час здійснення розпаювання він виконував обов'язки директора СТОВ «Дружба». При створенні СТОВ загальними зборами вирішувалось питання щодо розподілення майна. Приміщення силосховища було включено в список майна, розпаювання якого здійснювалось на померлих. [PERSON], успадкувавши майно батьків, прийшов із заявою про виділення йому майна в натурі, у зв'язку з чим йому було виділено силосховище. Розподіл розпайованого майна здійснювався комісією про врегулювання майнових відносин, яку він безпосередньо очолював, тобто комісія вирішувала чи виділяти особі майно. Акти про видачу майна підписувались бухгалтерією. Будь-яких відміток на свідоцтвах про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства він взагалі ніколи не здійснював та з цих питань до нього ніхто не звертався. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що було здійснено розпаювання на померлих, силосховище розпайовано на двох померлих батьків [PERSON], сестру позивача та на його батька - [PERSON] Створювалась відповідна комісія, на якій були всі пайовики (їх було небагато), жодних документів він не отримував. Клопотання про допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] було знято представниками позивача у судовому засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення присутніх сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно копії журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП «Дружба», [PERSON] і [PERSON] згідно свідоцтв №№ [NUMBER] та [NUMBER] мали право на майновий пай реорганізованого КСП «Дружба». 13.02.2002 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за № 329 (спадкова справа № 313-2000), згідно якого спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з права власності на майнові паї, розміром 6538 гривень та 5106 гривень, які перебувають у колективній власності КСП Дружба (СТОВ «Дружба») с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області, що належать померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай [NUMBER] та що належить померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай [NUMBER], виданих Біленченківською сільською радою. У свідоцтві також зазначено, що свідоцтво підлягає реєстрації в Біленченківській сільській раді Гадяцького району Полтавської області. Дане свідоцтво зареєстровано лише 22.05.2012 року за № 22, в зв'язку з чим було видано свідоцтво про право власності ПО ГЧ [NUMBER], що підтверджується відповідним написом на звороті свідоцтва про право на спадщину за законом, який завірено підписом сільського голови Біленченківської сільської ради та гербовою печаткою відповідної ради. 22.05.2012 року Біленченківською сільською радою було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ПО ГЧ [NUMBER] [PERSON], який має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Дружба», в т.ч. реорганізованого СТОВ «Дружба», с. Біленченківка, Гадяцький район, Полтавська область, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER] від 13.02.2002 року, частка визначена в розмірі 11 644 грн. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження, що [PERSON] раніше видавалось свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП, яке замінено даним свідоцтвом, суду не надано. Більше того, у копії журналу обліку свідоцтв про право на майновий пай реорганізованого КСП «Дружба» значиться, що на [PERSON] та [PERSON] отримано майно в натурі чи відчужено пай на підставі свідоцтва про право на спадщину № 313-2000 [NUMBER] від 13.02.2002 року. Як вбачається з копії акта приймання-передачі майна, виділеного в рахунок майнового паю від 14.02.2002 року, СТОВ «Дружба» Гадяцького району Полтавської області в особі директора [PERSON] та за згодою Уповноваженого від Співласників [PERSON] і Спостережної Ради в особі голови [PERSON] передало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2002 року, спадкова справа № 313-2000, реєстр № 329, в рахунок майнового паю слідуюче майно: сівалка зернова С3-3,6 - 1 570 грн., прицеп ПКБ - 817 - 1 000 грн., зерносховище бригади № 1 - 959 грн.; бурякозбиральний к-н КС-6 (1,9 %) - 1 831 грн.; силосховище бригади № 1 (27,3 %) - 3 489 грн. Відповідно копії накладної Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» № 126 від 14.02.2002 року [PERSON] в рахунок майнового паю було передано 27,3 % силосховища, зерноскладу на суму 3 489 грн. Рішенням виконавчого комітету Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 81 від 21.09.2012 року було присвоєно поштову адресу будівлі силосховища колишнього СТОВ «Дружба»: [ADDRESS]. Згідно розпорядження сільського голови Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 4 о.д. від 02.02.2016 року, затвердженого рішенням четвертої сесії сьомого скликання Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, вул. Леніна в с. Біленченківка перейменовано на вул. Миру. Як вбачається з копії технічного паспорта на виробничий будинок силосховище, зерносклад [ADDRESS] виготовленого 28.02.2017 року ПП «Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», силосховище, зерносклад - А-1 має площу 176,4 кв.м. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Глобинської міської ради Лісняк О.О. № 34322720 від 17.03.2017 року було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на силосховище, зерносклад, що розташований: [ADDRESS], за [PERSON]. Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.03.2011 року СТОВ «Дружба» припинило свою діяльність. Відповідно повідомлення архівного сектора Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області від 07.06.2017 року № 01-16/170, протоколи загальних зборів пайовиків та положення про паювання СТОВ «Дружба» с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області за 2002 рік на зберігання до архівного сектору райдержадміністрації не надходили. Згідно повідомлення Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 10.10.2017 року № 02-31/205, списки осіб, які мали право на майновий пай СТОВ «Дружба» та протоколи загальних зборів співвласників СТОВ «Дружба» після його ліквідації були передані ліквідатору СТОВ «Дружба» [PERSON] та здані в архів. Згідно виписки з протоколу засідання комісії по врегулюванню майнових питань, накладної, акта приймання-передачі майна та свідоцтва на право власності була присвоєна поштова адреса силососховища [PERSON] Як вбачається з повідомлення № 01-14/15 від 01.11.2017 року, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» юридична адреса товариства: Гадяцький район, с. Біленченківка, код ЄДРПОУ 03772341.засноване на праві колективної власності. 16.01.2007 року постановою господарського суду Полтавської області сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором підприємства - банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON]. 04.03.2008 року ухвалою господарського суду Полтавської області була припинена процедура ліквідації СТОВ «Дружба» та введена процедура розпорядження майном. Постановою господарського суду Полтавської області від 19.12.2008 pоку по справі № 18/324 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON]. За весь період проведення ліквідації СТОВ «Дружба» ліквідатору підприємства від колишнього керівника цього підприємства не була передана ні первинна бухгалтерська документація, а також не передані списки осіб, які мали право на майновий пай (КСП «Дружба»), правонаступником якого було СТОВ «Дружба» та протокол загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Дружба». Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Згідно ст.ст. 328, 392, 317 ч. 1, 334 ч. 4 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Посилання позивача на ст.ст. 328, 392 ЦК України, також безпідставні, так як відповідно до статті 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Так, позивачем та його представниками не надано відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України доказів того, що саме відповідачем - Біленченківською сільською радою Гадяцького району Полтавської області порушено їх право, оскільки відмова у проведенні державної реєстрації була здійснена державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Глобинської міської ради. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що Біленченківська сільська рада Гадяцького району Полтавської області є неналежним відповідачем. Також, із вимог ст.ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вбачається, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, і його пайовий фонд майна складається з вартості основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами. Крім того, указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 передбачено недопущення порушень майнових прав, забезпечення вільного здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників. Так, наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62 затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок). Відповідно п. 8 Порядку, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Згідно з пунктом 9 Порядку, виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Як вбачається з п. 3 Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 (далі - Типове положення), основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Пунктами 4, 5 Типового положення передбачені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо. Крім того, комісія відповідно до покладених на неї завдань: вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність (пп. 10 п. 4 Типового положення). Отже, Типовим положенням не передбачено право розпоряджатися майном пайового фонду на власний розсуд. Пунктом 10 Порядку встановлено, що з метою реалізації права власності громадян на майнові паї комісія, в тому числі, визначає користувачів пайового фонду майна реорганізованого підприємства, до яких перейшли зобов'язання з виділення майнових паїв співвласника; готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення у натурі окремо для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі у спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність, та для виділення невитребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями. Відповідно до пункту 12 Порядку, збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників, а саме: для кожної з груп співвласників, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі в спільну часткову власність єдиним комплексом; для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність; для виділення невитребуваних паїв особам, які з різних причин не прийняли жодного з рішень щодо розпорядження належними їм майновими паями. Після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія: визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобов'язання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам; передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді. У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку (пункт 13 Порядку). Виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі (пункт 15 Порядку). Виходячи з вищезазначеного, загальні збори співвласників уповноважені вирішувати будь-які основні питання, пов'язані з майновим паєм, у тому числі рішенням загальних зборів колишніх членів реорганізованого підприємства (рішенням зборів співвласників) вирішуються питання, зокрема, про порядок паювання майна, затвердження списку осіб, що мають право на майновий пай, виділення майнових паїв у натурі і т.д. Таким чином, законодавчо до компетенції комісії не віднесено повноважень на розпорядження майном і право на розпорядження майном мають лише загальні збори співвласників. Суд критично оцінює пояснення третьої особи [PERSON], оскільки він не пам'ятає коли саме, де були проведені збори, яка чисельність була присутніх людей, хто проводив збори, відносно яких осіб розглядалися питання про розпаювання, оскільки слухав лише те, що безпосередньо його стосувалось. Спірне майно передано позивачу на підставі акта приймання-передачі між ним та комісією, а також бухгалтерською накладною, однак даних, що цій комісії були передані відповідні повноваження рішенням зборів співвласників у справі не має, а, отже, суд приходить до висновку, що розподіл майна пайового фонду є виключною компетенцією загальних зборів. Крім цього, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, що питання відносно виділення частини силосховища, зерноскладу позивачу в рахунок майнового паю розглядалося на загальних зборах співвласників. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами по справі, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed