Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2007 року вона отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п. 9.12 умови та правила надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості, а тому станом на 30.11.2013 року має заборгованість 13664,34 грн., яка складається з : 4216,57 грн. заборгованість за кредитом, 4869,13 грн. заборгованість по процентам, 3451,77 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 626,87 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 13664,34 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Назаренко С.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та пояснили, що банком були порушені строки позовної давності, оскільки заборгованість по карті виникла 21.05.2009 року і вони мали звернутись в суд протягом трьох років. Карта була видана в 2007 році строком на два роки. Також вважає, що банк не мав права в односторонньому порядку збільшувати ліміт по карті, враховуючи, що в неї була мінімальна заробітна плата. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом в заяві. Відповідно до п. 9.12 умови та правила надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Протягом терміну дії договору [PERSON] неодноразово збільшували кредитний ліміт, а саме: 28.04.2007 року до 6000 гривень; 28.03.2008 року до 10000 гривень; 18.10.2008 року до 5000 гривень. Станом на 21.05.2009 року прострочений кредит по картці становить 4220 гривень. Як зазначив представник позивача, відповідач не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості, а тому станом на 30.11.2013 року має заборгованість 13664,34 грн., яка складається з : 4216,57 грн. заборгованість за кредитом, 4869,13 грн. заборгованість по процентам, 3451,77 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 626,87 грн. штраф (процентна складова). Не заперечуючи факту отримання відповідачкою коштів по кредитній карточці, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтнресу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права. Як встановлено в судовому засіданні, прострочена заборгованість по карці у відповідачки виникла 21 травня 2009 року. Строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 21.05.2012 року. Позивач подав до уду позов лише в січні 2014 року. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Відповідач у судовому засіданні наполягала на застосуванні ст.267 ч.4 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали. Встановлене судом підтверджується випискою з особового рахунку, довідка ПАТ КБ «ПриватБанк», розрахунком суми заборгованості, та іншими перевіреними в суді доказами. Посилання позивача на те, що згідно інформації про картку/рахунок, строк її дії є 04/2013 року, суд вважає безпідставним. Умовами надання кредитної картки такі строки не вказані. Тим більше, як зазначалось вище, зміни кредитного ліміту останній раз відбулися в травні 2009 року і більше не проводились. Тобто, позивач про порушене своє право дізнався в травні 2009 року.

Outcome: dismissed