Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS], яку придбав у відповідача від імені якого діяла за довіреністю [PERSON]. Як вказує позивач, [PERSON] з реєстрації не знявся, однак не заперечує проти його зняття. Враховуючи вказане, позивач вважає, що його право, як власника, порушене та просить суд усунути перешкоди у праві користування. 31.08.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов. Представник [PERSON] за довіреністю- [PERSON]. надала заяву, в якій вказала, що відповідач проти позову не заперечує, справу просить слухати без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2018 року, виданого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, яке зареєстроване в реєстрі за №288(а.с.7), [PERSON] придбав у [PERSON], від імені котрого діяла за довіреністю [PERSON], квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно вище вказаного Договору та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.8), [PERSON] є власником спірної квартири. Згідно довідки КП «ЖУК» від 16.05.2018 року(а.с.10), в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано дві особи, а саме: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши згоду з вимогами відповідача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved