Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання втратившим права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2006 року, належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований та постійно проживає позивач по справі, а відповідачка [PERSON], [INFO], також зареєстрована в цьому будинку, але не проживає з червня 2010 року, особистий речей у будинку немає. Також відповідачка ніколи не виконувала обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачку. На теперішній час місцезнаходження відповідачки невідомо. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2006 року, належить будинок [ADDRESS] (а.с.7-8). Як вбачається з довідки з місця мешкання № 2509 від 18.11.2013 року та копії домової книги, у будинку [ADDRESS] зареєстрований позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с.10-13). Згідно акту про фактичне не проживання Біленьківської селищної ради від 14.11.2013 року відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2010 року (а.с.9). При таких обставинах, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved