Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 31.07.2012 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, оформлений заявою позичальника, за умовами якого відповідач отримав у кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2900 грн на платіжну картку. Позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 22.10.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 22993,06 грн, з яких 8395,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 2747,25 грн відсотки за користування кредитом, 10279,00 грн пеня, 500 грн штраф (фіксована частина) та 1071,10 грн (процентна складова). У зв'язку з викладеним позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 07.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що 31.07.2012 року між сторонами було укладено договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 2900 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (на 7 а.с.). Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 22.10.2018 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 22993,06 грн, з яких 8395,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 2747,25 грн відсотки за користування кредитом, 10279,00 грн пеня, 500 грн штраф (фіксована частина) та 1071,10 грн (процентна складова) (на 5-6 а.с.). Між сторонами склались зобов'язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України, а також загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов'язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, необхідно враховувати вимоги справедливості і розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є розумним і справедливим, з урахуванням їх розміру. При вирішенні який вид цивільно-правової відповідальності слід застосувати до відповідача за порушення зобов'язання суд керується вимогами розумності і справедливості, та вважає що до останнього підлягає застосування неустойка у вигляді штрафу (процентної складової). Заявлений до стягнення штраф (фіксована частина), визначений в сумі 500 грн не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв'язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу (процентної складової), тому в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 935,97 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору, розрахованого пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial