Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг. Свій позов мотивував тим, що відповідач з 01.09.2011 року по 26.02.2013 року навчався у Вінницькому національному технічному університеті. Навчання здійснювалося на умовах надання платних послуг згідно з договором від 11.08.2011 року, однак відповідач не сплатив за надані йому освітні послуги, чим спричинив утворення заборгованості в розмірі 3241,07 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. При цьому пояснив., що відповідач, навчаючись в групі БМ-11, лише влітку 2012 року ліквідував академічну заборгованість за 1 курс та був переведений на другий курс, зимову заліково-екзаменаційну сесію на 2 курсі не здав, тому 26 лютого 2013 року був відрахований з навчального закладу. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він припинив навчання, хоча про це не повідомив навчальний заклад, освітні послуги не отримував, тому відсутні підстави для їх оплати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо надання послуг та виконання зобов'язань. Судом встановлено, що 11.08.2011 року між Вінницьким національним технічним університетом та [PERSON] був укладений Договір про навчання у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» (за кошти фізичної особи), відповідно до умов якого (п.4.3.) відповідач зобов'язався сплатити за навчання 24750 грн. за весь період навчання, в тому числі, за перший рік - 5500,00 грн., за другий рік - 5500 грн. (а.с.5). Наказом від 10.08.2011 року № 173-с «Про зарахування до складу студентів 1 курсу договірної форми» [PERSON] був зарахований з 01.09.2011 року до складу студентів за освітньо-професійними програмами підготовки бакалаврів заочної договірної форми навчання після сплати першого внеску у Вінницький національний технічний університет, Інститут будівництва, теплоенергетики та газопостачання (а.с.3). Відповідно до умов договору позивач зобов'язувався надавати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, а відповідач своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та терміни, що встановлені договором (п.3.1.), виконувати навчальний план та дотримуватись навчальної дисципліни (п.3.2). Відповідач, виконавши навчальний план на 1 курсі, відповідно до наказу від 02.07.2012 року №139-с, був переведений на 2-й курс. Зимову залікову-екзаменаційну сесію 2012-2013 навчального року [PERSON] не здавав, тому наказом від 26.02.2013 року №61с останнього було відраховано з 26.02.2013 року за академнеуспішність (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Ч. 6 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» (чинній на момент дії договору) передбачено, що розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється вищим навчальним закладом у грошовій одиниці України - гривні, з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік; розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг і не може змінюватися протягом усього строку навчання; типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти; плата за навчання або за надання додаткових освітніх послуг може вноситися за весь строк навчання або надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частками - помісячно, по семестрах, щорічно. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з довідки Вінницького національного технічного університету від 15.04.2014 року №14-133 станом на 14.04.2014 рік сума заборгованості по оплаті за надання освітніх послуг [PERSON] складає 3241,07 грн.; заборгованість не погашена (а.с.6). При цьому посилання відповідача про те, що він не був на заняттях, а отже освітня послуга йому не надавалась, тому він не повинен за неї сплачувати, суд вважає необґрунтованими, оскільки підготовка відповідача здійснювалася в складі групи, позивачем були виконані всі умови договору та забезпечені всі умови для навчання відповідача, а недотримання відповідачем навчальної дисципліни не може бути підставою для звільнення його від оплати освітні послуги. При цьому суд звертає увагу, що відповідач договір про надання послуг не розірвав. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач не відвідував заняття з власної вини, договір не розірвав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на корить якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved