Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з усього майна, посилаючись на те, що з 03.12.2010 року у відділі ДВС Новоархангельського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження №23214981 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №2-159-2010 виданого Уманським міськрайсудом 25.11.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] на користь КС «Злагода» заборгованості по кредитному договору в сумі 68577,29 грн. витрати - 15 грн., судовий збір - 51 грн. 18.06.2013 року начальником ВДВС Новоархангельського районного управління юстиції було винесено постанову про арешт всього майна боржника, оголошення заборони на його відчуження та направлено у всі реєструючи інстанції. З даної постанови вбачається, що майно, на яке накладено арешт, не конкретизовано, державний виконавець застосував загальну фразу «Накласти арешт на все майно», тому у позовній заяві вживається термін, який використаний державним виконавцем у постанові, тобто «зняття арешту з усього нерухомого майна». З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна від 25.11.2019 року вбачається, що обтяження у вигляді арешту на майно накладено тільки відносно житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Разом з тим, оскільки арешт накладено на все майно, то постанова державного виконавця діє на майбутнє, тому обтяженню, відповідно до даної постанови, підлягає також квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка придбана позивачем на підставі договору купівлі-продажу №148 від 18.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоархангельського нотаріального округу Степаненко Р.Г. 29.06.2013 року у зв`язку з тим, що позивач повернув кошти стягувачу, кредитна спілка «Злагода» на адресу ВДВС Новоархангельського районного управління юстиції направила заяву про повернення виконавчого документа стягувачу. Того ж дня державним виконавцем ВДВС Новоархангельського районного управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто виконавчий лист №2-159-2010 виданий 25.11.2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] на користь КС «Злагода» заборгованості по кредитному договору в сумі 68 577,29 грн. витрати - 15 грн., судовий збір - 51 грн. 25.11.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса з метою переоформлення квартири за адресою: [ADDRESS] та дізнався, що за ним рахується обтяження а саме: арешт всього його майна. 25.11.2019 року він звернувся до Новоархангельського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про зняття арешту з нерухомого майна. З відповіді начальника Новоархангельського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за № 5931 від 28.11.2019 року вбачається, що 01.07.2013 року державним виконавцем, у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа №05001 від 29.06.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент прийняття рішення державним виконавцем. Дане виконавче провадження було передано до архіву та знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання. Зазначено, що відсутня відмітка про фактичне виконання рішення боржником, тому підстав для зняття арешту немає. Роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Стягувач КС «Злагода» до Новоархангельського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області з повторною заявою про відкриття виконавчого провадження не звертався. Таким чином, виконавче провадження № 23214981 відкрите відділом ДВС Новоархангельського управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-159-2010 від 25.11.2010 року і знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання, відновленню не підлягає, оскільки знищене виконавче провадження підлягає відновленню тільки у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов`язана виконати рішення національного суду, а відсутність виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на майно і яке завершено шляхом повернення виконавчого документа стягувачу, відсутність повторного звернення стягувача у встановлені законом строки із заявою про відкриття або поновлення виконавчого провадження, наявність пропуску строків пред`явлення виконавчого документа для стягнення, свідчить про те, що перебування майна під арештом, який накладено ще у 2013 році є незаконним. Наявність незаконного арешту його майна перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності вказаним майном у його володінні, користуванні та розпорядженні, що є грубим порушенням статті 41 Конституції України. Позивач просить суд зняти арешт, накладений на все майно згідно постанови начальника відділу ДВС Новоархангельського РУЮ Мельника С.В. 18.06.2013 року у виконавчому провадженні АСІП 23214981, де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось; зобов`язати Новоархангельський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винести постанову про зняття арешту з усього його майна та внести відомості до державних реєстрів про зняття арешту з майна [PERSON] , згідно постанови начальника відділу ДВС Новоархангельського РУЮ Мельника С.В. 18.06.2013 року у виконавчому провадженні АСІП 23214981, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заражалось. Позивач в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій останній просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В разі неявки представника відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Кредитна спілка «Злагода» про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомила, також не подала відзив на позовну заяву, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новоархангельського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 18.06.2013 року начальником відділу державної виконавчої служби Новоархангельського районного управління юстиції Мельником С.В. винесено постанову у виконавчому провадженні серії ВП №23214981 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на підставі виконавчого листа №2-159-2010 виданого 25.11.2010 року Уманським міськрайсудом про стягнення солідарно з [PERSON] на користь КС «Злагода» заборгованості по кредитному договору в сумі 68577,29 грн., витрати 15 грн., судовий збір 51 грн. Данною постановою накладено арешт на все майно [PERSON] , а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] /а.с.14/. Зі світлокопії заяви від 29.06.2013 року вбачається, що до відділу державної виконавчої служби Новоархангельського районного управління юстиції звернувся керівник кредитної спілки «Злагода» із заявою про повернення виконавчого листа № 2-159-2010 від 25.11.2010 року на ім`я [PERSON] /а.с.13/. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2013 року у виконавчому провадженні серії ВП №23214981 виконавчий лист №2-159-2010 виданий 25.11.2010 року Уманським міськрайсудом про стягнення солідарно з [PERSON] на користь КС «Злагода» заборгованості по кредитному договору в сумі 68577,29 грн., витрати 15 грн., судовий збір 51 грн. повернуто стягувачу (світлокопія постанови від 29.06.2013 року) /а.с.12/. Із світлокопії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 25.06.2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 23214981, видана 18.06.2013 року ВДВС Новоархангельського РУЮ накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] /а.с.11./ З інформації, наданої Новоархангельським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 28.11.2019 року за № 5931 вбачається, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження АСВП № 23214981 примусового виконання: виконавчого листа № 2-159-2010 від 25.11.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON] на користь КС «Злагода» заборгованості по кредитному договору в сумі 68577,29 грн., витрати 15 грн., судовий збір 51 грн. 18.06.2013 року в ході виконання державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено до виконання до відповідних органів, що здійснюють реєстрацію рухомого та не рухомого майна. 01.07.2013 року державним виконавцем, у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа державним виконавцем було передано до архіву та відповідно до інструкції з діловодства знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання. Відповідно до журналу переданих виконавчих проваджень державному виконавцю моніторингу системи АСВП встановлено, що відсутня відмітка про фактичне виконання рішення боржником, тому підстав для зняття арешту немає. Станом на 28.11.2019 року КС «Злагода» виконавчий лист № 2-159-2010 від 25.11.2010 року повторно до примусового виконання не пред`являла. Роз`яснено, що згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду /а.с.10/. Крім того, в матеріалах справи наявна копія касового ордеру №766 від 29 червня 2013 року з мокрою печаткою кредитної спілки «Злагода» «копія з оригіналом вірна» про те, що [PERSON] борг сплачено у повному обсязі. Із світлокопії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що позивачу належить квартира розташована по [ADDRESS] , а також житловий будинок розташований по [ADDRESS] /а.с.16-17/. Відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (\~в редакції\~чинній на\~момент виниклих\~правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до\~цього \~Закону \~державною \~виконавчою \~службою підлягають\~виконанню такі\~виконавчі документи:\~ виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України (п.1 ч. 2 ст. 3 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин). Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання. (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин). Відповідно до\~частин 1\~та 2\~ст.\~11\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (\~в редакції\~чинній на\~момент виниклих\~правовідносин) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов`язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов`язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення. Ст.\~11-1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (в\~редакції чинній\~на момент\~виниклих правовідносин)\~визначено права\~і обов`язки\~сторін та\~інших сторін\~у виконавчому\~провадженні,\~зокрема сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа. Сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і його оцінку, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами. За виконавчим документом про стягнення коштів за погодженням із стягувачем боржник може передати стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу власне майно. Сторони зобов`язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний у строк, встановлений державним виконавцем, надати достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, рахунки в банківських та фінансових установах, своєчасно з`явитися за викликом державного виконавця, письмово повідомити державного виконавця про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій. З огляду на зазначене суд констатує, що сторони виконавчого провадження наділені повноваженнями оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку: повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача. \~ \~ \~ \~У ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) законодавець закріпив наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. \~ \~ \~ \~П.\~1\~ч.\~1\~ст.\~40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (\~в редакції\~чинній на\~момент виниклих\~правовідносин)\~передбачено,\~що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачу за письмовою заявою стягувача. У ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) визначено підстави та приводи для арешту та вилучення майна боржника. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд звертає увагу, що після завершення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа), припиняється арешт майна боржника та відповідно державний виконавець зобов`язаний зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження про скасування арешту майна, накладеного на майно боржника. Зазначене положення Закону було проігноровано та на даний час унеможливлює право позивача на вільне розпорядження належним йому майном. На думку суду державним виконавцем було допущено бездіяльність. Ч. 1 ст. 447 ЦПК України вказує на те, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу. Частинами 3, 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~( в редакції на момент виниклих правовідносин) встановлені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. У судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі змісту\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~( в редакції на момент виниклих правовідносин) до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст.\~57,\~58 Закону України «Про виконавче провадження». Ч. 1 ст. 85 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виниклих правовідносин) вказує, що у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду. Враховуючи положення\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» ( в редакції чинній на момент виниклих правовідносин)\~і роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Спори про цивільне право, пов`язане з належністю майна, на яке накладено арешт,\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України\~«Судовий контроль за виконанням судових рішень», крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно та стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. У п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником,\~а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику\~(речове право на чуже майно). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У пункті 5 зазначеної постанови зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено\~статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У зв`язку з наведеним, боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. \~ \~ \~ \~Разом з тим суд окремо зазначає, що позивач просить суд постановити рішення про зняття арешту на майно, а також зобов`язати відділ державної виконавчої служби винести постанову про зняття арешту майна, тобто повинен двічі (на позицію позивача) вирішити питання зняття арешту, шляхом його зняття судом та зобов`язання державного виконавця про вчинення певних дій. Таким чином, позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), який вважає, що при поверненні державним виконавцем виконавчого документа стягувачу були порушені його права чи інтереси, зокрема, у зв`язку із не зняттям накладеного арешту, має право звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а не шляхом пред`явлення позову, оскільки у виконавчому провадженні він є боржником. Також суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження здійснюється відповідно до розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цивільного позову в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене та

Outcome: dismissed