Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет», вказавши в заяві, що 05.05.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та [PERSON] укладений кредитний договір «Автопакет» № 14/2008/0875/Фап, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового призначення грошові кошти у сумі 17853,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 07.05.2015. В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник передав банку в заставу автомобіль марки Mazda, модель 3, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузову [NUMBER] . Відповідно до п.1.1.3.1 договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,8 % річних. Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати мінімально необхідний платіж у розмірі 326,06 доларів США (п.2.2.1 договору). Кредит отримано відповідачем 08.05.2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки і таким чином, банк, як кредитодавець, повністю виконав свої зобов`язання за договором. У зв`язку з невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість, як станом на 09.03.2015р. становить: 30473,89 доларів США за кредитом і відсотками та пеня та штраф у розмірі 193171,14 грн. і яка складається з: заборгованості за кредитом 16969,54 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків 13504,35 доларів США; пені за прострочення сплати кредиту 60651,21 долар США, що за курсом НБУ станом на 09.03.2015р. еквівалентно 152293,05 грн.; штрафу за порушення умов кредитного договору 1785,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.03.2015 року еквівалентно 40878,09 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2020 року у цій справі задоволено заяву ТОВ «ФК «Факторінгс» та замінено стягувача публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» у виконавчому провадженні з виконання рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 06.08.2015 року по цивільній справі № 334/3056/15-ц на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Факторінгс». Ухвалою суду від 22.03.2021 року скасовано заочне рішення у справі від 06.08.2015 року. 17.05.2021 року позивач подав заяву про відмову від частини позовних вимог відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на його користь лише суму основної заборгованості за кредитом у розмірі 16969,54 доларів США. Відповідач заперечив проти позову у повному обсязі, вказавши про таке. Так, на думку відповідача, первісним позивачем пропущений строк позовної давності з огляду на те, що позичальник (відповідач) порушила внесення чергового платежу 18.12.2008 року, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Згідно з матеріалів цивільної справи, починаючи з 18.12.2008 року з початку порушення внесення чергового платежу позичальником, позивач до відповідача не звертався із позовом про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, та звернувся лише до суду 21.04.2015 року, а тому позивач пропустив строк позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо звернення до позичальника. Такий підхід відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Крім того,\~відповідач вказав\~на відсутність\~повноважень у [PERSON] , яка підписала договір № GL3N315356 купівлі-продажу майнових прав та Договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» передав у власність ТОВ «ФК «Факторінгс», а ТОВ «ФК «Факторінгс» прийняв у власність майнові права та право вимоги, що підтверджується відповіддю ФГВФО за змістом, якої Фонд не видавав вказаній особі довіреності. Також, на думку відповідача, в усіх документах, що стосуються кредитного договору від 08.05.2008 р. фігурує юридична особа ВАТ «КБ «Надра», із кодом за ЄДРПОУ 26530617. У договорах про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав від 08.05.2020 року фігурує ПАТ «КБ «Надра» із кодом за ЄДРПОУ 20025456, яке жодного відношення до кредитного договору від 08.05.2008 немає. Відповідач крім викладеного вище вказав на відсутність доказів наявності заборгованості. Позивач ТОВ «ФК «Факторінгс» заперечив проти доводів відповідача зазначивши, що укладення договору про відступлення права вимоги не вимагає згоди боржника, доводи відповідача щодо відсутності повноважень у [PERSON] є необґрунтованими, оскільки довіреність на її ім`я видавав не ФГВФО, а ліквідатор ПАТ «КБ «Надра». Також позивач вказав на те, що сторони у у п.п. 7.2. п. 7 згаданого Договору позивач та відповідач взаємно визначили (дійшли згоди) з урахуванням ст. 259 Цивільного кодексу України, збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років, відтак позов пред`явлено в межах позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. 08.05.2008 року між ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Запорізьке РУ та [PERSON] укладений Договір «Автопакет» №14/2008/0875/Фап, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового призначення грошові кошти у сумі 17 853,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 07.05.2015. При цьому, у п.п. 7.2. п. 7 згаданого Договору позивач та відповідач взаємно визначили (дійшли згоди) з урахуванням ст. 259 Цивільного кодексу України, збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років. Факт отримання грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки №554 від 08.05.2008 року (т. 1, а.с. 10). В якості забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, позичальник передав банку в заставу автомобіль марки Mazda, модель 3, 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузову [NUMBER] . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом наголошує на тому, що відповідач висловлює вкрай непослідовну та суперечливу позицію. Так, з однієї сторони вона вказує на те, що дійсно порушила зобов`язання щодо сплати грошових коштів, і відповідно просить суд застосувати позовну давність, а з іншої сторони взагалі заперечує факт отримання грошових коштів. Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази та той факт, що відповідач за час розгляду справи не надала жодного доказу, який би свідчив про неправомірність зроблених позивачем нарахувань, суд відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість суми розрахунку боргу. Також суд відхиляє доводи відповідач стосовно застосування строку позовної давності, адже сторони самостійно визначили його у встановлений законодавством спосіб у десять років. І порушення зобов`язання зі сторони не відповідача не змінює його, відтак позивач звернувся із позовом в межах погодженого сторонами десятирічного строку. Доводи відповідача стосовно невідповідності кодів ЄДРПОУ у договорах є неспроможними, оскільки у кредитному договорі прямо вказано, що це код не юридичної особи, а її відокремленого підрозділу і це можливо перевірити за допомогою відкритого реєстру юридичних осіб. Судом також встановлено, що відступлення права вимоги та ухвала суду від 23.06.2020 року у цій справі відповідачем не оскаржувались, а відтак, враховуючи закріплену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд відхиляє відповідні доводи відповідача. З урахування викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення основного боргу за кредитним договором.

Outcome: approved