Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину та прохав суд стягнути з [PERSON] 503,20 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в Карлівській центральній районній лікарні ім. Л.В. Радевича, які підлягають зарахуванню до місцевого бюджету Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області та стягнути з [PERSON] 17689,66 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського. Прокурор позов підтримала в повному обсязі та прохала його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог пояснивши, що відшкодування шкоди повинен здійснювати ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу №АВ/9994624. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та докази надані сторонами, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, [PERSON] 26 серпня 2013 року, близько 09 години 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Краз» моделі « 65053 КТА-32», державний номерний знак [NUMBER], на автошляху Полтава-Красноград в м. Карлівка по вул. Леніна в напрямку м. Красноград, не доїжджаючи до перехрестя вул. Леніна та пров. Горького в м. Карлівка, порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не надавши дорогу пішоходу [PERSON], яка в руках вела велосипед та переходила дорогу в зоні дії дорожнього знаку «Пішохідний перехід», допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на неї. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді: забитої рани голови, синців біля обох очей, перелому кісток основи черепа, забою головного мозку та субарахноїдального крововиливу, закритої травми грудної клітини з переломами 6-7 ребер зліва, перелому лівої ключиці та лопатки, забою легенів та лівостороннього гемотораксу, закритого перелому кісток тазу (розрив симфізу, перелом крижа, перелом сідничної та лонної кісток ліворуч), заочеревинної гематоми, які, згідно висновку експерта № 162 від 08.10.2013 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя. 13.11.2013 року вироком Карлівського районного суду Полтавської області [PERSON] засуджено ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Карлівської центральної районної лікарні ім. Л.В. Радевича у період з 26.08.2013 року до 30.08.2013 року, усього 4 ліжко-дні. Відповідно до довідки головного лікаря Карлівської ЦРЛ сума витрат Карлівської центральної районної лікарні ім. Л.В. Радевича на стаціонарне лікування [PERSON] становить 503,20 грн.: 4 ліжко-дні, вартість одного з яких складає 125,80 грн. Потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та ортопедо-травматологічному відділеннях Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського з 30.08.2013 року до 20.09.2013 року, з 07.10.2013 року до 29.10.2013 року, з 02.12.2013 року до 12.12.2013 року. Відповідно до довідки Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського загальна вартість лікування потерпілої [PERSON] становить 17689,66 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Станом на 02.06.2014 року [PERSON] витрати на стаціонарне лікування [PERSON] в сумі 18192,86 грн., у тому числі 503,20 грн. - на користь Карлівської центральної районної лікарні ім. JI.B. Радевича та 17689,66 грн. - на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського не відшкодовані. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З аналізу зазначених норм закону вбачається, що страхування цивільно-правової відповідальності особи спрямована на відшкодування страховиками шкоди завданої життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів, тоді як відшкодування шкоди на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину здійснюється відповідно до положень ст.ст.1191,1206 ЦК України. Таким чином заперечення представника відповідача проти позову не ґрунтуються на законі, а позов є таким, що підлягає до задоволення в межах суми заявлених вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: approved