Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ⅓ частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від 01 січня 2021 року і до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 25 березня 2014 року перебувають у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, останній не приділяє уваги сім`ї, шлюбні відносини фактично припинені. Малолітня донька мешкає з позивачем, позивач самостійно її виховує. Відповідач не приймає участі у житті та вихованні дитини, матеріально не забезпечує, не приділяє їй належної уваги. Вказує, що позов про розірвання шлюбу поданий позивачем до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська. Донька знаходиться на утриманні позивача, матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку відповідач не надає, внаслідок чого позивачу складно самостійно утримувати доньку. Зазначає, що на момент подання позову позивачу відомо, що розмір офіційної заробітної плати відповідача складає приблизно 28000 грн, він працює в Комунальному підприємстві «Міські Причали». Також звертає увагу на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, інших осіб. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони з 25 березня 2014 року перебувають у шлюбі, від якого мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 10). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина, донька [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідач має задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей щодо місця роботи відповідача, наявності у нього інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі ⅓ частини заробітку (доходу) є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини за минулий час з 01 січня 2021 року, а не з дати подання позову до суду, задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено вжиття заходів щодо отримання аліментів та неможливості їх отримати з 01 січня 2021 року і до звернення 22 березня 2021 року з позовом до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: partial