Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 31472 грн. 92 коп., посилаючись на те, що 11 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] і [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/34/2007/980-А/40, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в розмірі 68900 грн. на строк до 10 червня 2014 року зі сплатою відсотків в розмірі 19,9 % на рік, і зобовязалась його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом, а відповідач [PERSON] зобов»язався перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань. Своїх зобовязань за договором відповідачі не виконують, в звязку з чим станом на 06 лютого 2015 року за ними виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 31472 грн. 92 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 14954 грн. 02 коп., заборгованості по відсотках в розмірі 5603 грн. 20 коп., заборгованості по пені в розмірі 4025 грн. 70 коп., штрафу в розмірі 6890 грн. Представник позивача до судового засідання не прибув, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідачів просив розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, про час і місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними рекомендованих листів суду із судовими повістками, причин неявки суду не повідомили, надали до суду заперечення проти позову, в яких просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] і [PERSON] було укладено кредитний договір № 6/4/34/2007/980-А/40, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в розмірі 68900 грн. на строк до 10 червня 2014 року зі сплатою відсотків в розмірі 19,9 % на рік, і зобовязалась його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом, а відповідач [PERSON] зобов»язався перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань. Своїх зобовязань за договором відповідачі не виконують, в звязку з чим станом на 06 лютого 2015 року за ними виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 31302 грн. 64 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 14954 грн. 02 коп.; заборгованості по відсотках в розмірі 5603 грн. 20 коп.; заборгованості по пені в розмірі 3855 грн. 42 коп.; штрафу в розмірі 6890 грн. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин в частині стягнення пені строк позовної давності та стягнути з відповідачів на користь позивача суму пені за останній рік до звернення з даним позовом до суду, а саме: за період з 21 березня 2014 року по 05 лютого 2015 року в сумі 3855 грн. 42 коп. (4025 грн. 70 коп. 53 грн. 49 коп. 116 грн. 79 коп. (за період з 06 лютого 2014 року по 21 лютого 2014 року) = 3855 грн. 42 коп.), а в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за період з 06 лютого 2014 року по 21 лютого 2014 року в сумі 170 грн. 28 коп. необхідним відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності (а.с. 5). За вищенаведених обставин суд вважає, що відповідачі не виконали належним чином умов укладеного з ними кредитного договору, прострочили виконання грошового зобовязання і тому вимога позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтована, і сума заборгованості у загальному розмірі 31302 грн. 64 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки відповідно до п. 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору, то судові витрати в сумі 314 грн. 73 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь держави. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 553, 554, 543, 610, 611, 625, 1050 ЦК України, суд -

Outcome: partial