Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2014 року в розмірі 800,00 грн. щомісяця. У зв'язку з погіршенням матеріального становища просить зменшити розмір аліментів до 1/4 частини від усіх видів заробітку. Позивач до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, рішенням суду від 28.04.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 800,00 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. З моменту винесення рішення про стягнення аліментів матеріальне становище позивача погіршилось. Останні півроку він має нестабільний дохід, працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДАР-ХОЛОН», але не кожного місяця (а.с. 8-13). На даний час не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й свого сина. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України кожній стороні надано право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч.2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що у позивача змінився матеріальний стан, а відповідач позов визнала, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved