Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що на підставі договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір страхування) укладеного між сторонами, відповідальність відповідача за настання страхового випадку з вини останнього була страхована. Внаслідок настання такого випадку з винних дій відповідача третім особам була спричинена матеріальна шкода, яка в подальшому була повністю відшкодована, шляхом виплати страхового відшкодування вказаним особам. Разом з тим, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, оскільки останній не виконав умови закону та при настанні страхового випадку у вигляді дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) залишив місце ДТП. У позасудовому порядку відповідач вимоги позивача не виконав, у зв'язку з чим останній вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач та представник останнього позовні вимоги визнали, проте просили розстрочити виконання рішення суду терміном на чотири з половиною роки, оскільки на утриманні відповідача перебувають п'ять осіб, зокрема дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, двоє малолітніх дітей та батьки пенсіонери. Наразі відповідач не працює, майно за рахунок якого можна здійснити одноразову виплату у відповідача відсутнє. Представник позивача заперечувала проти розстрочення платежу та пояснила, що в разі надання доказів на підтвердження обставин відсутності майна та доходу в подальшому можливо ставити питання переду судом про розстрочку виконання рішення, проте після його ухвалення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.01.2015 відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва по справі 1/482/15-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративнихпорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з полісом № АІ/1632015 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 17.09.2014р., з позивачем та відповідачемтранспортний засіб «Деу», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач під час ДТП був застрахований. 05.01.2015р. відповідач звернувся до позивача з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою. Інші потерпілі від ДТП, винним у якому визнано відповідача також звернулися до позивача про виплату страхового відшкодування, яка була виплачена останнім у повному обсязі на загальну суму 82922 грн. 15 коп. Відповідно до положень підпункт «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи те, що відповідач після вчинення ДТП залишив місце ДТП, внаслідок чого був визнаний винним на підставі постанови суду, має місце порушення підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу є законними обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення суду такими, що не підлягають задоволенню на даний час, оскільки відповідачем не надано доказів, про те що у відповідача відсутнє джерело доходу, що у відповідача відсутнє майно за рахунок якого може бути задоволено вимоги стягувача, про те, що батьки відповідача проживають разом із ним і перебувають на утриманні останнього, а також доказів інших обставин згідно ст. 373 ЦПК України, які б обґрунтовували вимоги про розстрочку виконання рішення. Докази та обґрунтування надані під час судового засідання на підтвердження вимоги про розстрочку виконання рішення суду на думку останнього є недостатнім для прийняття відповідного рішення.

Outcome: approved