Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 14.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 26. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, виникали сварки, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Подальше збереження сімї неможливе. Майнових претензій один до одного не мають, від шлюбу дітей не має. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, згоден на ухвалення заочного рішення (а.с. 25) Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр», причину неявки суду не повідомила (а.с. 26-27). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЕД № 225337 від 20.12.2016 року, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 26 (а.с. 5). Від шлюбу дітей не має, спір про майно подружжя відсутній. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань про зміну прізвища до суду не надходило. У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved