Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27 квітня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична [PERSON] уклали кредитний договір № 005-285447-270411 відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті - гривні, та встановивши кредитну лінію у розмірі 100000 грн. 00 коп. та на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. без сплати відсотків. Позивач зазначає, що Банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, натомість відповідач умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом позивачу не повернув, внаслідок чого банк був змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, внаслідок чого у них перед банком виникла заборгованість: Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON], станом на 08.11.2014 року становить 19 404 грн.13 коп., яка складається з: · тіло кредиту 10 914,60 грн. · прострочене тіло кредиту 2 715,73 грн. · заборгованість за відсотками 0,00 грн. · заборгованість за комісіями 5 773,80 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 19404 грн.13 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явилися, про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, просив слухати справу за його відсутності. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково, пояснила, що вона укладала кредитний договір, при укладенні даного договору їй не повідомлялось про те, що у разі прострочення даного договору їй необхідно сплачувати комісію, яка крім того ні в даному договорі, ні в тарифах на обслуговування платіжних карток не прописана. Тому просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї комісії. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична [PERSON] уклали кредитний договір № 005-285447-270411 відповідно до якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті - гривні, та встановивши кредитну лінію у розмірі 100000 грн. 00 коп. та на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000 грн. без сплати відсотків. Відповідач свої обов'язки з повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав, внаслідок чого у них перед банком виникла заборгованість, яка становить 19404 грн.13 коп. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позивач всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не надав суду жодного доказу щодо того, що за невиконання кредитних зобов'язань боржник повинен сплатити комісію, крім того позивач не надав доказів як саме була нарахована дана комісія. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, обставини щодо того, що відповідачка не належним чином виконала умови кредитного договору та не повернула в повній мірі заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, статтею 546ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Дослідивши кредитний договір , судом встановлено, що між сторонами не було визначено розмір тарифів на обслуговування платіжних карток відповідно, до яких вони здійснили нарахування заборгованості за комісіями. Крім того, в кредитному договорі не вказано порядок нарахування комісії та її відсоткову ставку, а тому суд вважає, що вимога щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за комісіями задоволенню не підлягає. Тому суд дійшов до висновку, що заборгованість відповідача [PERSON], станом на 08.11.2014 року становить 13 630 грн.33 коп., яка складається з: · тіло кредиту 10 914,60 грн. · прострочене тіло кредиту 2 715,73 грн. · заборгованість за відсотками 0,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, [PERSON] повинна сплатити заборгованість то тілу кредит, прострочене тіло кредиту, а тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за комісіями є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.. На підставі статей 203, 526, 553, 625, 629, частини 2 статті 651, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial