Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що йому на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2012 року на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який більше одного року у вказаному будинку не проживає, у зв'язку з чим він як власник не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої він позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Від відповідача у судове засідання надійшла заява про визнання позову та розгляду справи у її відсутності. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи за наявними у справі доказами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є домоволодіння [ADDRESS], яке згідно витягу про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 28.08.2012 року на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2012 року належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.4-6). У зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується повідомленням Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 48/3252 від 03.09.2015 року. Згіно акту виконавчого комітету Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 17.08.2015 року за № 02-35/248 [PERSON] фактично не мешкає у зазначеному будинку більше одного року (а.с.15). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишив спірне жиле приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, а також оскільки у позивача особисто з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному помешканні, позивач має право на захист своїх прав власника і вимагати визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права На підставі наданих позивачем доказів суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: partial