Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання та визнання права власності на частину квартири. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 24 липня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого розпорядилася належну їй на праві приватної власності 1/2 частину трикімнатної квартири [ADDRESS] в місті ЕЗ: заповісти своїм онучкам - [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помирає. 5 квітня 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з пропущеним нею шестимісячним строком для прийняття спадщини. Про складання даного заповіту вона дізналася лише в лютому 2014 року від відповідача у котрої і знаходився оригінал заповіту та оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідачка навмисно приховала факт існування заповіту з корисливих міркувань, та подала заяву на прийняття спадщини в останній день строку прийняття спадщини 30.05.2013 р. з наступних причин. 4 вересня 2008 року був укладений іпотечний договір №6343 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] і нею. Згідно рішення Подільського районного суду міста Києва у справі №2-201/11 про звернення стягнення предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії в сумі 698056,37 грн. за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної власності в рівних частинах. При цьому вони обидві втрачаємо житло, як не змогли погасити борг по іпотеці. Відповідачці було недостатньо 1/4 частини трикімнатної в квартири по заповіту від бабусі [ADDRESS], тому вона її не повідомила про існування заповіту щоб повністю отримати 1/2 частини квартири. Але і цього їй було замало, тому вона вмовила її покійного батька [PERSON], який вів нездоровий спосіб життя, прикладаючись до спиртних напоїв, щоб він написав заповіт на свою 1/2 частини трикімнатної квартири на її користь та стати єдиним власником трикімнатної квартири, а її залишити на вулиці з неповнолітньою дитиною в статусі особи без постійного місця проживання, адже іншого житла вона не має. З 2007 року (майже 7 років) вона постійно проживала разом з похилою бабусею спадкодавцем та її покійним батьком однією сім'єю допомогала їм та вела з ними спільне господарство в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] і на момент відкриття спадщини тобто смерті [INFO] року та після смерті бабусі спадкодавця близько півроку першого півріччя 2013 року. Вона прийняла спадщину у вигляді частки майна фактично, так і протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не звернулася до нотаріату із заявою про відмову від спадщини. Вона має право на успадкування в рівній долі із відповідачем на спадкове майно у [ADDRESS] , від спадщини не відмовляється і бажає її прийняти. Зробити це не можу в зв'язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини так як від неї приховала факт існування заповіту. Просила суд на підставі ст.ст. 16, 1220, 1223, 1268, 1297 ЦК України встановити факт спільного постійного її проживання разом з бабусею спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини та визнати право власності на ? частину трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS], як за спадкоємцем по заповіту. У судовому засіданні позивач та представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач та її представник просили у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] року померла [PERSON] За життя [PERSON] 24.07.2008 року складено заповіт, за яким належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] та [PERSON] 30.05.2013 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. 05.04.2014 року [PERSON] подано заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 05.04.2014 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON], про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено. Слід зазначити, що розпорядженням Подільської районної державної адміністрації від 05.05.1996 року №343 [PERSON] була призначена опікуном над неповнолітніми онуками: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за цією ж адресою зареєстрована [PERSON] Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2012 року позов ПАТ «Державний ощадний банку України» до [PERSON], [PERSON] задоволено та звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості в розмірі 698056,37 грн. Також, відповідачем надано копії повідомлень про вручення поштового відправлення з цієї цивільної справи, які адресовані на ім'я [PERSON] на адресу: [ADDRESS], однак всі вони отримані відповідно: «[PERSON] сестра». Крім того, позивачем надано суду копію запрошення на весілля на 02.09.2011 року з поштовим конвертом, який був направлений на її адресу: [ADDRESS]; копію договору на виготовлення меблі по індивідуальному замовленню від 08.09.2011 року, замовником виступає [PERSON], адреса: [ADDRESS]; лист Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 08.04.2013 року на ім'я [PERSON], адреса [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року були зареєстровані: [PERSON] з 17.06.1986 року, знята 20.12.2012 року по смерті та [PERSON] з 17.06.1986 року, знятий 22.01.2015 року по смерті. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання позивача у спірній квартирі. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст.ст. 1216, 1217, 1233,ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Таким чином, аналізуючи зібрані докази та покази свідків, суд приходить до висновку, що позивач проживала в спірній квартирі на час відкриття спадщини. У той же час, враховуючи, що спадкування завершується отриманням свідоцтва про право на спадщину, яке видається відповідний нотаріусом, то в частині визнання права власності в порядку спадкування суд відмовляє у задоволенні позову. З викладеного,

Outcome: partial