Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування заподіяної шкоди, зазначивши, що вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року водій ПП «Явір-2005» [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, при цьому з позивача, як цивільного відповідача у даній кримінальній справі, на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнуто 40 000 грн., на користь потерпілого [PERSON] - 50000 грн. моральної шкоди. Посилаючись на ст.82 ЦПК України, ст.ст.130,134 КЗпПУ, ст.ст.1172,1191 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу 90 000 гривень. У судовому засіданні представник позивача адвокат Фуголь С.А. позов підтримала, пославшись на обставини, зазначені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав відзив на позов та вказав, що позов не визнає оскільки не перебуває у трудових відносинах з позивачем, позов пред`явлено більше ніж через два роки після його звільнення з роботи. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, виходячи із засад змагальності сторін, межі судового розгляду, обов`язку сторін щодо доказування та подання доказів, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними обставинами. Згідно наказу №19-К від 17.02.2017 [PERSON] прийнято водієм автотранспортних засобів ПП «Явір-2005» з 20 лютого 2017 року. Згідно наказу №39-К від 06.04.2017 [PERSON] , водія автотранспортних засобів, 07 квітня 2017 року звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2018 року, який набрав законної сили, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що 05 квітня 2017 року біля 20.50 год., водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 212140», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався вулицею Б.Харчука у м. Кременець Тернопільської області, здійснюючи поворот ліворуч в напрямку провулку Ліцейний у м. Кременець Тернопільської області, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги, змінив напрямок свого руху праворуч та в подальшому виїхав на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який не призначений для руху транспортних засобів - правий тротуар, де рух транспортних засобів заборонено, при цьому не переконався, що це не буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим грубо порушив вимоги пунктів 11.13,12.1 Правил Дорожнього руху України допустив наїзд передньою центральною частиною автомобіля «ВАЗ 212140» на пішоходів [PERSON] та [PERSON] .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] та потерпілий [PERSON] отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. Обвинувачений під час ДТП перебував в трудових відносинах з ПП «Явір-2005». Власником автомобіля «ВАЗ 212140», реєстраційний номер « [NUMBER] » н.з. [NUMBER] є позивач- ПП «Явір-2005». Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 06 березня 2019 року вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 13.11.2018 в частині моральної шкоди змінено, збільшено розмір відшкодування та стягнено з ПП «Явір-2005» моральну шкоду в розмірі 40 000 грн, на користь [PERSON] - 50 000 грн.. За заявами потерпілих від 19.03.2019 на виконання рішення суду ПП «Явір-2005» перерахувало на користь [PERSON] загальну суму відшкодування у розмірі 40 000 грн.(платіжне доручення №849 від 26.03.2019), на користь [PERSON] - 50 000 грн. (платіжне доручення №850 від 26.03.2019). У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2018 року у відношенні [PERSON] відповідно до положень частини 6 статті 82 ЦПК України є преюдиціальною для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якого ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У відповідності з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.130 КЗпПУ працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. На підставі ст.134 КЗпПУ відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку: коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Таким чином, з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню 90 000 гривень, які були перераховані згідно вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2018 року потерпілим. З врахуванням наведеного твердження відповідача про те, що він не перебуває у трудових відносинах з позивачем, позов пред`явлено більше ніж через два роки після його звільнення з роботи є безпідставними. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Фуголь С.А. підтверджуються договором про надання правової допомоги від 27 лютого 2019 року, яким сторони погодили розмір гонорару. Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження наданих адвокатом послуг складено розрахунок витрат на правову допомогу з наданих послуг та квитанції від 16.04.2019 року на загальну суму 7500 грн. та від 21.10.2019 на 9000 грн., які слід стягнути в користь позивача з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнкти судорвий збір в розмір 1350 гриивень.

Outcome: approved