Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір іпотеки від 05.10.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 697, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (ІНН [NUMBER]). У судове засідання позивачем була подана заява про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, у якій позов визнав та просив задовольнити. Просив справу розглядати за його відсутності. Третя особа сповіщалась належним чином, у судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила. Суд, вивчивши матеріли справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] кошти у розмірі 250 000 доларів США, для придбання та ремонту [ADDRESS]. У своїй розписці [PERSON] вказав, що у разі неповернення коштів у розмірі 250 000 дол. США, він передасть позивачу у власність придбану ним квартиру. Строк виконання договору позики був визначений до 01 травня 2008 року. На даний час [PERSON] не повернув кошти за договором позики від 24 серпня 2007 року. 05 жовтня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час ПАТ «УкрСиббанк») було укладено договір іпотеки. Відповідно до даного договору [PERSON] у забезпечення умов виконання кредитних договорів № 11230360000 від 05.10.2007 року та № 11230389000 від 05.10.2007 року, передав у іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотеко держателя є недійсним. З зазначених положень законодавства України вбачається, що договір іпотеки від 05.10.2007р. укладений з порушенням ст.ст. 203, 215 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та порушують мої права. Відповідно до положень а. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11. 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійним, є недійсним з моменту його вчинення. З викладеного вбачається, що договір іпотеки від 05.10.2007р., укладений між відповідачем та третьою особою, повинен бути визнаний недійсним, оскільки укладений з порушеннями вимог ст.ст. 203, 216 ЦК України, Закону України «Про іпотеку». У зв'язку з тим, що договір іпотеки від 05.10.2007р. є недійсним, з метою захисту прав позивача, будь-які обтяження накладені на підставі оскаржуваного договору іпотеки підлягають скасуванню. Відповідно до п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до п.2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення нею певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved