Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 року у справі №279/3123/18 [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] близько о 14 години 00 хвилин, знаходячись на подвір`ї домоволодіння в [ADDRESS] , шляхом вільного доступу, розібравши стіну у господарському приміщенні, намагався таємно викрасти чуже майно, на загальну суму 990 гривень, що належить [PERSON] , а саме брухт чорних металів загальною вагою 180 кг, вартістю 5,50 гривень за 1 кг, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий на місці вчинення злочину. Брухт чорних металів загальною вагою 180 кг на загальну суму 990 гривень [PERSON] здобув шляхом руйнування печі в будинку [ADDRESS] , та погребу на присадибній ділянці вказаного будинку, відновлення та ремонт яких буде коштувати близько 5000 гривень. Просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5000 гривень. 13.02.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 26.02.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України. Зі змісту даного вироку слідує, що [PERSON] визнано винуватим в тому, що 21.05.2018 року, близько о 14 години 00 хвилин, знаходячись на подвір`ї домоволодіння в [ADDRESS] , шляхом вільного доступу, розібравши стіну у господарському приміщенні, таємно намагався викрасти чуже майно, на загальну суму 990 гривень, що належить [PERSON] , а саме брухт чорних металів загальною вагою 180 кг, вартістю 5,50 гривень за 1 кг, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий на місці вчинення злочину. Згідно положень ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, з вказаної норми закону слідує, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обов`язковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вироком суду встановлена вартість майна (брухт чорних металів, вагою 180 кг), яке намагався викрасти [PERSON] , в сумі 990 гривень. Разом з тим, зі змісту вироку слідує, що металобрухт, вагою 180 кг повернуто за належністю, тобто [PERSON] . Отже, майно, на викрадення якого було спрямовано умисел фактично знаходиться у володінні власника. Відновлювальні роботи по ремонту печі в будинку [ADDRESS] , та погребу на присадибній ділянці вказаного будинку, не проведені, тому визначені позивачем витрати ще не понесені, їх реальна вартість не встановлена. Згідно ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням наведеного вказані у позові витрати можуть бути відшкодовані після їх реального понесення та підтвердження відповідними доказами. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed