Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2003 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені наприкінці літа 2018 року, спільне господарство не ведуть, зареєстровані за однією адресою, але фактично проживають окремо, спільний бюджет відсутній. Життя не склалося у зв'язку зі втратою між ними почуттів любові, поваги, дружби та взаємопорозуміння. За вказаних обставин вважає, що їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Судові витрати приймає на власний рахунок. Позивач у підготовче засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з'явилася. Надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 16 серпня 2003року Помічнянською міськрадою Добровеличківського району Кіровоградської області, за актовим записом №38. Дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON] (а.с.15). Від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини на даний час припинені, примиритися сторони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. В силу ст.113 СК України, відповідач має право відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Частиною 1 ст.142 УПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, враховуючи бажання позивача, про прийняття судових витрати на власний рахунок, про яке він зазначив у позовній заяві, судовий збір сплачений при подачі позовної заяви до суду необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved