Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» (08.07.2009 року змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк») було укладено кредитний договір № СL5803, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1800 доларів США під 24 % річних, строком до 15.11.2012 року. 11 лютого 2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, згідно умов якої сторони погодили можливість припинення зобовязань, за умови повного виконання всіх зобовязань позичальником. Свої зобовязання перед позивачем відповідач належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 19.052.2016 року становить 6520,59 доларів США, що становить 163901,71 гривень відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 30.05.2016 року, яка складається із: простроченої заборгованість по кредиту, що становить 1325,65 дол. США, заборгованості по відсотках, що становить 98,04 дол. США та заборгованості по підвищених відсотках, що становить 5096,90 дол. США. В звязку з наведеним, позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі в розмірі 6520,59 доларів США та сплачений судовий збір в сумі 2458 грн. 55 коп. забезпечення розгляду справи. У судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та [PERSON] 26 листопада 2007 року було укладено кредитний договір № СL5803, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 1800 доларів США під 24 % річних, строком до 15.11.2012 року. 11 лютого 2010 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, згідно умов якої сторони погодили можливість припинення зобовязань, за умови повного виконання всіх зобовязань позичальником. В судовому засіданні встановлено, що позивачем були виконані зобовязання та надано кредит, що підтверджує заявою на видачу кредиту від 19.11.2007 року. У звязку з неможливістю виконувати в повному обсязі свої зобовязань за кредитним договором, між кредитором та з позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору, у тому числі новий графік погашення, однак останній умови договору не виконує. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно ч. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого згідно розрахунку заборгованості, станом на 19.05.2016 року, заборгованості [PERSON] за кредитним договором № СL5803 від 26.11.2007 року становить 6520,59 доларів США, яка складається із: простроченої заборгованість по кредиту, що становить 1325,65 дол. США, заборгованості по відсотках, що становить 98,04 дол. США та заборгованості по підвищених відсотках, що становить 5096,90 дол. США. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки він не виконав взяте на себе зобовязання згідно з умовами договору, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, тому позов підлягає задоволенню повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 6520,59 дол. США. Крім цього, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 2458, 55 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved