Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить зобов'язати останнього повернути йому борг у розмірі 280,00 грн, 3% річних в розмірі 336,00 грн, інфляційне збільшення в розмірі 840,00 грн, моральну шкоду у розмірі 500,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26 січня 2015 року він з відповідачем уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв в борг грошові кошти в сумі 280,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 лютого 2015 року. Станом на 02 квітня 2015 року відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем належним чином не виконав та борг не повернув. Таким чином, станом на 02.04.2015 сума основного боргу [PERSON] перед [PERSON] складає 280,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, а саме на суму основного боргу, у решті позовних вимог просив суд відмовити у задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження умов якого останнім було складено розписку. Згідно умов вищезазначеного договору позивач передав, а відповідач прийняв у борг грошові кошти в сумі 280,00 грн, які зобов'язувався повернути до 01 лютого 2015 року (а.с.8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні відповідач підтвердив той факт, що отримав від позивача в борг 280,00 грн та не повернув. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким, чином, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу необхідно задовольнити, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань перед позивачем щодо своєчасного повернення суми позики, та з нього підлягають стягненню сума боргу у розмірі 280,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 336,00 грн, суд не може погодитись з розрахунками позивача, оскільки згідно розрахунку суду за період з 02.02.2015 по 02.04.2015 3 % річних від суми позики становить 1,36 грн. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому суд, враховуючи всі обставини справи, не вбачає жодних підстав стягувати з відповідача на користь позивача моральну шкоду, оскільки факт завдання будь-якої шкоди у судовому засіданні не був доведений. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2,81 грн, які підтверджуються долученими до справи квитанціями про їх оплату (а.с.5, 14). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049, 1167 ЦК України,

Outcome: partial