Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. 29 серпня 2011 року між позивачем та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коляда О.П., зареєстрований в реєстрі за № 1864. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після укладення договору купівлі - продажу квартири в ній залишився зареєстрованим колишній мешканець (власник) - [PERSON], який не знявся з реєстраційного обліку за даною адресою. Відповідно до довідки форми № 3 відповідач є зареєстрованим у вказаній квартирі, хоча у вказаній квартирі він не проживає, всі обов'язки по утриманню житлового приміщення виконує лише позивач. Місце фактичного проживання відповідача чи місце його роботи йому не відомі. Договір найму (піднайму) позивач з відповідачем не укладав, останній не є членами його сім'ї, законних підстав для проживання (бути зареєстрованим) та користування вказаною квартирою відповідач не має. Посилаючись на вимоги ст. ст. 16, 319, 321, 346, 391 Цивільного кодексу України, ст. 150, 158 Житлового кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просив суд позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою № 310 будинку 25 по вул. Малиновського в м. Києві та стягнути судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву якою позов підтримав, просив його задовольнити, та просив розглядати справу у його відсутності і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коляда О.П., та зареєстрований в реєстрі за № 1864. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.7-10). Згідно п. 8 договору сторони домовились, що звільнення відчужуваної квартири та зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб за вказаною адресою відбудеться до 25 вересня 2011 року. Після укладення договору купівлі - продажу квартири в ній залишився зареєстрованим колишній мешканець (власник) - [PERSON]. Останній не знявся з реєстраційного обліку за даною адресою. Згідно довідки форми № 3 виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» №53 від 06 листопада 2015 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] як власник квартири та [PERSON] відповідач по справі як піднаймач (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі він не проживає, за житлово- комунальні послуги не сплачує. Договір найму (піднайму) з відповідачем не укладався, останній не є членом сім'ї позивача, законних підстав для проживання (бути зареєстрованим) та користування вказаною квартирою відповідач не має. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Згідно зі ст. 11 цього ж Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Згідно «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077, «3.1. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;». Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. А ст. 158 цього ж кодексу передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Як встановлено судом відповідач не є членом сім'ї позивача, договору найму з позивачем не укладав. З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених вимоги, та постановляє рішення про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесенні та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved