Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 27587,92 грн., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 січня 2017 року, [PERSON] був прийнятий на роботу в КНП «ОЦО», згідно з Наказом № 130-ОС від 27.12.2016 р. 04 липня 2017 року, КНП «ОЦО» Наказом № 183/1 було закріплено за [PERSON], автомобіль ВАЗ 21093, д/н : [NUMBER] на підставі Договору про закріплення майна на праві оперативного управління від 20.12.2016р. №198. 12 серпня 2017 року, без узгодження з керівництвом КНП «ОЦО» та без оформлення належного Наказу, приблизно о 14:20 год. [PERSON] самостійно використав службовий автомобіль марки ВАЗ 21093, д/н [NUMBER], та керуючи в м. Харкові по вулиці Білгородське шосе і Рудика скоїв зіткнення з автомобілем Honda CRV, д/н [NUMBER], чим заподіяв механічні пошкодження транспортним засобам та завдав матеріальні збитки. Постановою Київського районного суду міста Харкова № 640/13729/17 від 04 жовтня 2017 року, відповідача у справі визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно п.16.11 ПДР України, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 014399 від 15.08.2017 року. Згідно зі Звітом суб'єкта оціночної діяльності ФОП. [PERSON] № 30/07/2018 від 13.08.2018 року величина вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, за виявленими пошкодженнями складає 26409,92 грн. Позивачем також понесені матеріальні збитки 170,00 грн. за доставку евакуатором транспортного засобу ВАЗ 21093, д/н: [NUMBER]; за послуги по збереженню тимчасово затриманих транспортних засобів була внесена грошова сума 1008, 00 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Позивачу завдано матеріальних збитків, загальна сума яких складає 27587,92 грн. Просить суд позов задовольнити, стягнути з Відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також суму судового збору. Ухвалою Київського районного суду від 18.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2018 року справу призначено до судового розгляду. Представник Позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлявся. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи, до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 12.08.2017 року приблизно о 14:00 год.20 хвилин [PERSON], керуючи автомобіль марки ВАЗ 21093, д/н : [NUMBER], в м. Харкові на перехресті вулиць Білгородське шосе і Рудика, рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з автомобілем Honda CRV, д/н : [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.10.2017 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. на користь держави, та стягнено судовий збір у розмірі 320,00 грн. на користь держави. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичнихосіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно доприписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме винними діями [PERSON], водія автомобіля марки ВАЗ 21093, д/н : [NUMBER] , заподіянно шкоди автомобілю ВАЗ 21093, номерний знак [NUMBER], така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до звітом суб'єкта оціночної діяльності ФОП. [PERSON] № 30/07/2018 від 13.08.2018 року, величина вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, за виявленими пошкодженнями складає 26409,92 грн. Згідно платіжного доручення № 241 від 18.08.2017 року, за доставку евакуатором транспортного засобу ВАЗ 21093, д/н: [NUMBER] сплачено170,00 грн. та за послуги по збереженню тимчасово затриманих транспортних засобів була внесена грошова сума 1008, 00 грн. Таким чином, материальна шкода складає 27587,92 грн. Власником автомобіля ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, є Комунальне некомерційне підприємство «Обласний центр онкології», (КНП «ОЦО»), про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При розгляді даної справи судом враховується правовий висновок Верховного Суду України у справі про відшкодування шкоди №6-2808цс15 від 20.01.2016 року, в якому Верховний Суд України звертає увагу на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Таким чином, позивачем правомірно заявлені позовні вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і ці вимоги повинні бути задоволені відповідачем в повному об'ємі. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр онкології» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved