Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. На даний час він є повнолітнім та навчається у ВСП «Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини» на І спец-курсі відділення «Ветеринарна медицина» на денному відділенні державної форми навчання, що підтверджується довідкою з навчального закладу. Однак, відповідач, його мати, ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає. В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на його утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати настання його повноліття і до моменту закінчення навчання, або досягнення ним 23-х років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також стягнути судові витрати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки, а також через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, і не повідомила суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.06.2002 (а.с. 15) та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки ВСП «Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини» № 02/2180 від 16.09.2020 (а.с. 4) [PERSON] навчається на 1-спец. курсі відділення «Ветеринарна медицина» в ВСП «Тульчинський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ» з 01.09.2020 на денному відділенні, державна форма навчання. Навчальним планом передбачено закінчити навчання 25.06.2023. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні підтверджено, що повнолітній [PERSON] є сином відповідача, продовжує навчання, влаштуватись на роботу не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього [PERSON] , який навчаються на денній формі навчання, в зв`язку з чим не має можливості працювати і потребує матеріальної допомоги, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, яка є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід. Інших доказів, які б спростовували вказані обставини суду не представлено. З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітнього сина у період навчання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї шостої частини всіх видів її заробітку (доходів). Щодо визначення періоду стягнення аліментів суд враховує наступне. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 26.11.2020, тому суд присуджує аліменти саме з цієї дати, а не з часу досягнення позивачем повноліття. Враховуючи, що повнолітній [PERSON] закінчує навчання у червні 2023, тобто раніше досягнення ним двадцяти трьох років, тому суд вважає необхідним присудити аліменти до припинення ним навчання, до 25.06.2023, а не до досягнення двадцяти трьох років, як про те просить позивач. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач не надала суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial