Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із наступних підстав: Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс»( надалі - товариство) та [PERSON] ( надалі - позичальник) 21 березня 2008 року був укладений кредитний договір № 06011586907 ( наділі - договір). Згідно п.п. 1.1 Договору Товариство надало позичальнику кредит у сумі 44 250 ( сорок чотири тисячі двісті п»ятдесят гривень) строком до 10.03.2013 року для придбання транспортного засобу ВАЗ модель 21099, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] колір чорний, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ДАН № 532689, яке видано 21.03.2008 року, при цьому плата за користування кредитом складала 12,5 % річних. Згідно п.п. 5.1.2, 3.1 договору,позичальник зобов»язався повертати кредит частинами у сумі не менш ніж 1039,28 гривень не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з 04.10.2008 року. Крім того, відсотки за користування кредитом повинні сплачуватися щомісячно одночасно з поверненням частин кредиту. В порушенні п. 3.1. кредитного договору, та ст.. ст.. 526,530 ЦК України, обов»язки за кредитним договором виконувались неналежним чином, а саме: з 05.08.2009 року позичальником не сплачуються суми обв»язкових платежів та суми процентів за користуванням кредиту. Як наслідок сума невиконаних обов»язків по поверненню суми кредиту станом на 04.03.2010 року складає 31 031 ( тридцять одна тисяча тридцять одна) гривня 00 копійок. Згідно п. 7.2 договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов»язань щодо сплати щомісячних платежів позичальник сплачує товариству неустойку ( штраф) в розмірі 20 % від повної суми щомісячного платежу, зобов»язання по сплаті якого порушено позичальником. Таким чином, сума пені за невиконані в строк обов»язки по поверненню кредиту складає 8070,56 гривень. З яких, сума несплачених відсотків складає 2976,29 гривень, прострочена нарахована комісія за управління кредитом 265,50 гривень, нараховані штрафи 1 153,04 гривень. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 06011586907 від 21.03.2008 року станом на 05.03.2010 року складає 39 101 ( тридцять дев»ять тисяч сто одна) гривень 65 копійок. Відповідно до п. 1.3 договору в якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором позичальник передав товариству придбаний автомобіль в заставу. Підтвердженням належного виконання п. 1.3. договору є укладений 21.03.2008 року між товариством та позичальником договір № 06011586907 застави автотранспортного засобу. Відповідно до ст.. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» ,а також ст.хт. 577,585 Цивільного кодексу України, після укладення договору застави транспортного засобу № 06011586907 від 21.03.2008 року товариство здійснило реєстрацію обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, про що свідчить витяг № 17810183 від 29.03.2008 року. Відповідно до ст.. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. У вересні 2009 року стало відомо, що позичальник [PERSON] помер 28.07.2009 року про що свідчить свідоцтво про смерть від 30.07.2009 року. В порядку виявлення кругу спадкоємців та вирішення питання щодо порядку ними заборгованості по кредитному договору товариством було направлено відповідне повідомлення на адресу дружини [PERSON] Олександрівни. Остання, 02.09.2009 року, подала заяву до товариства про відсутність наміру прийняти спадщину та виконувати зобов»язання по погашенню кредиту по договору № 06011586907 від 21.03.2008 року. Також товариством в порядку ст.. 1281 ЦК України на адресу РУЮ у Донецькій області була направлена вимога кредитора про суму заборгованості по кредитному договору померлого [PERSON] на яку товариство відповіді не отримало. Згідно з п.2.4.8. договору застави № 06011586907 від 21.03.2008 року у випадку невиконання заставодавцем своїх зобов»язань за кредитним договором № № 06011586907 від 21.03.2008 року заставоутримувач має право звернути стягнення на закладне майно у судовому порядку. Відповідно до ст.. 20 Закону України «Про заставу» заставоутримувач набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином позивач вимушений звернутися до суду,та просить суд : 1.Звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб ВАЗ модель 21099, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] колір чорний, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ДАН № 532689, яке видано 21.03.2008 року ВРЕР смт Володарське при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області з метою погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» суми боргу за кредитним договором у розмірі 39 101 (тридцять дев»ять тисяч сто одна) гривень 65 копійок. 2. Стягнути з відповідача на користь TOB «ПростоФінанс» суму сплаченого судового збору в розмірі 390 (триста дев»яносто) гривень 01 копійка та суму витрат за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 (сто двадцять) гривень. У судове засідання представник позивача не з*явився, надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за відсутності предстаника позивача на попередньому судовому засіданні. Представники третіх осіб-також не з*явилися. Урзуфська сільська рада надала заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Участь представника першотравневої державної нотаріальної контори не є обов*язковою Справу вирішено розглянути за відсутності представника позивача та третіх осіб. Відповідачка [PERSON] ,на попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, та не заперечує проти звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, надавши пояснення,що [PERSON] її чоловік,який дійсно уклав кредитний договір з метою покупки автомобіля, який є предметом застави за договором застави. 28 липня 2009 року чоловік помер, та зобов*язання за кредитним договором перестали виконуватися. Вона ніде не працює, та сама зверталася до позивача,щоб було звернуто стягнення на автомобіль. Проти позову не заперечує. Так як не має можливості сплачувати кредит. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, з урахуванням доказів, що є у матеріалах справи та були дослідженні у судовому засіданні ,вважає,що позов позивача необхідно задовольнити у повному обсязі. Позовні вимоги підтверджуються: платіжними дорученнями про сплату судового збору та витрат ІТЗ/а.с. 4/,кредитним договором /а.с. 5-10/,графіком платежів/а.с. 11-12/, свідоцтвом про реєстрацію технічного засобу/а.с. ІЗДдоговором застави /а.с. 14-18/,витягом /а.с. 19/,свідоцтвом про смерть/а.с. 20/, листами-вимогами та повідомленням на [PERSON]/а.с. 21-22/, заявою [PERSON] /а.с. 23/,довідкою про розрахунок заборгованості/а.с. 24/. Відповідно до ст.1 ЗУ»Про заставу» : Застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст. З ЗУ «Про заставу»: Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу»: За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих просрочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу» : Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України : « У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.» Відповідно до ст. 590 ЦК України: « Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.»

Outcome: approved