Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, під час якого 21 лютого 2013 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-зі чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На сьогоднішній день, дитина проживає з позивачем, мати фактично самоусунулась від покладених на неї батьківських обовязків. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] позивач по справі та [PERSON] відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачем ставиться вимога про визнання місця проживання їх спільної дитини з відповідачем за його місцем проживання так, як син проживає з ним, він має постійну роботу та заробіток, піклується сином, займається його виховання, як на роботі так і за місцем проживання характеризується позитивно, для дитини створені всі належні соціально-побутові умови проживання, вважає дитина повинна проживати з ним. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого 21 лютого 2013 року в них народився син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо, син проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, не бере участь у його вихованні. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як батько дитини працює та має стабільний заробіток, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/5315 від 22 листопада 2016 року, місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними і обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved