Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є відповідальним квартиронаймачем та на його імя відкрито особовий рахунок у квартирі [ADDRESS]. У вказаній квартирі окрім позивача зареєстрований відповідач [PERSON], який сином позивача, який не мешкає за вказаною адресою з 2014 року, у вказаній квартирі його особисті речі не знаходяться. Посилаючись на те, на відповідача нараховуються комунальні платежі, сплату яких здійснює позивач, а також на ту обставину, що відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку. позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В судове засідання Позивач не зявився суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксування судового процесу, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання Відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов суду не надав. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник КП «Наше місто» у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом прядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем та на його імя відкрито особовий рахунок у квартирі [ADDRESS], що підтверджується договором найму житлового приміщення, актом сдачі та приймання квартири, довідкою про реєстрацію місця проживання № 04-26/5-13153 від 18.12.2017 року, які містяться в матеріалах справи. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 04.01.2018 року. Згідно виписки з домової книги квартиронаймача житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] проживає за вказаною адресою: з 09.02.2015 року власником квартири [PERSON] Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При цьому, у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», розяснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved