Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 13 травня 2013 року між ПАТ КБ «Промекономбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №28155ЗП. Відповідно до умов даного договору, банк надав, а позичальник отримав та зобов'язався повернути споживчий кредит в сумі 9500 гривень та сплатити 30 % річних за використання кредитних коштів. Відповідно до п.п.1.1, 2.1, 2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно договору, графіку погашення, який є невід'ємною частиною даного договору та повністю повернути кредит не пізніше 13.05.2014 року зі сплатою встановлених процентів. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, внаслідок чого відповідачем були порушені умови кредитування. Згідно п.4.1, 4.6 даного договору, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань, зазначених в п.2.1, 2.2, в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту, нарахованих відсотків та інших обов'язкових платежів по даному договору. В зв'язку з чим, банк направив вимогу відповідачу щодо виконання зобов'язань, а саме - претензія №И0303/2КФ від 03.03.2014 року з підтвердженням про вручення, однак жодних дій щодо погашення заборгованості відповідач не вчинив. Таким чином, заборгованість відповідача перед банком, станом на 05.06.2014 року становить 2942,36 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом - 2591,67 гривень; - нараховані відсотки - 335,12 гривень; - пеня - 15,57 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2942,36 гривні та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлені наступні обставини. 13 травня 2013 року між ПАТ «Комерційний банк «Промекономбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №28155 ЗП, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 9500 гривень, в строк до 13.05.2014 року зі сплатою 30% річних. Договір в силу приписів статті 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З кредитного договору №28155ЗП від 13.05.2013 року вбачається, що вказаний договір підписаний обома сторонами. Отже, вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до п.п.1.1, 2.1, 2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно договору, графіку погашення, який є невід'ємною частиною даного договору та повністю повернути кредит не пізніше 13.05.2014 року зі сплатою встановлених процентів. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, внаслідок чого відповідачем були порушені умови кредитування. Згідно п.4.1, 4.6 даного договору, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань, зазначених в п.2.1, 2.2, в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту, нарахованих відсотків та інших обов'язкових платежів по даному договору. В зв'язку з чим, банк направив вимогу відповідачу щодо виконання зобов'язань, а саме - претензія №И0303/2КФ від 03.03.2014 року з підтвердженням про вручення, однак жодних дій щодо погашення заборгованості відповідач не вчинив. Таким чином, заборгованість відповідача перед банком, станом на 05.06.2014 року становить: - заборгованість за кредитом - 2591,67 гривень; - нараховані відсотки - 335,12 гривень; Згідно з п.4.5 кредитного договору, у випадку порушення строків погашення процентів по кредиту, кредитом має право стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на момент настання прострочки, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочки. В зв'язку з чим, відповідачу була нарахована пеня, розмір якої станом на 13.05.2014 року складає 15,57 гривень. Аналізуючи правовідносини, що є предметом судового розгляду, суд враховує наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Судом встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитом, відсотками, розрахунок пені позивачем здійснений арифметично правильно. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», право виробу способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Таким чином, відповідач [PERSON], як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплати процентів за користування кредитом, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наслідки: - наявність у банківської установи права вимагати стягнення простроченої заборгованості; - наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо сплати чергової частини кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позичальник, за вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, з урахуванням того, що відповідачем суттєво порушуються умови кредитного договору, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2942,36 гривень. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору 243, 60 гривень. На підставі Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», ст.ст. 526, 536, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved