Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту земельних ресурсів, Київської міської ради, третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності за земельну ділянку за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Позивач звернувся до Одинадцятої КДНК із заявою про прийняття, однак державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутня державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку у встановленому законом порядку, у зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. 19 серпня 2021 року до суду від представника відповідача КМР надійшов відзив на позовну заяву в якому просила справу слухати у відсутність представника КМР та прийняти законне та обґрунтоване рішення. По суті позовних вимог заперечень ніяких не надав. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Представник відповідача КМР в судове засідання не з`явився. В поданому відзиві на позовну заяву в якому просила справу розглядати у їх відсутність та прийняти законне та обґрунтоване рішення Представник відповідача Департаменту земельних ресурсів в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у відсутність представника. В поданих поясненнях просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог до Департаменту, оскільки вони не є належним відповідачем по справі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 482/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 15 липня 2021 року на виконання ухвали суду від 30 червня 2021 року від Одинадцятої КДНК надійшли матеріали спадкової справи № 482/2020 від 25 червня 2020 року щодо майна померлого [PERSON] . В підготовчому засіданні 21 липня 2021 року судом було задоволено клопотання представника про залучення в якості співвідповідача Київську міську раду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, про що було видано свідоцтво про смерть. (а.с. 7) З матеріалів спадкової справи № 482/2020 вбачається, що 25 червня 2020 року син спадкодавця - [PERSON] звернувся до Одинадцятої КДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, 25 квітня 2021 року державний нотаріус Одинадцятої КДНК Тютюн І.М. виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер: 8000000000:66:507:0034, місце розташування якої: [ADDRESS] , наданої для ведення колективного садівництва, після смерті його батька - [PERSON] , оскільки у спадкоємця відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно. У відповіді на запит Одинадцятої КДНК, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) повідомило, що рішенням КМР від 19.11.1998 № 50-1/151 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення колективного садівництва на [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:66:507:0034) та оформлено державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 144829, але його не отримано власником у визначений законодавством порядку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено той факт, що померлий [PERSON] за життя не закінчив процедуру оформлення права власності на вказану земельну ділянку та не отримав підтверджуючі документи права власності на дане нерухоме майно. З копій спадкової справи встановлено, що позивач є єдиними спадкоємцем, оскільки мати позивача - [PERSON] та померлий [PERSON] , [INFO] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.53 звор). Щодо пред`явлення позову до відповідача виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту земельних ресурсів суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Положеннями статті 12 ЗК України (у редакції від 27.05.20 встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у га; земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельні ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Тобто, повноваження щодо надання у користування чи у власні земельних ділянок комунальної форми власності є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування. Згідно постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 303/3567/16-ц, сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо (стати частини першої, статті 30, 33 ЦПК України). Правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Якщо йдеться кілька відповідачів за пред`явленими вимогами, відповідні питання вирішуються з урахуванням цієї обставини. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 320/9049/18 зазначено про те, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Повноваження Департаменту визначені положенням про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке затверджене рішенням Київської міської ради від 19.12. 2002 № 182/342. Серед таких повноважень відсутні повноваження стосовно передачі у власність земельних ділянок комунальної форми власності юридичним та фізичним особам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Положеннями частини першої статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами частини другої статті 48 ЦПК України зазначено про те, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Тобто, право особи на звернення до суду узгоджується із приписом процесуального закону згідно якого позов має бути пред`явлений саме до належного позивача, тобто до юридичної чи фізичної особи, яка є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких поданий позов, в іншому випадку, якщо позов буде пред`явлений до неналежного відповідача, то існує ризик того, щодо певна особа може бути притягнута до юридичної відповідальності на підставі позову безпідставно. Неналежним відповідачем слід вважати особу, яка не повинна відповідати за позовом, оскільки не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин і не має перед позивачем обов`язків, які з них випливають, та стосовно якої виключається «передбачення», що мало місце при пред`явленні позову, про її відповідальність перед позивачем. Так, як вбачається з позовної заяви, позивач висуває до Департаменту вимоги щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку за законом до компетенції якого не належить розпоряджання землями комунальної власності. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині пред`явлення позову до Департаменту земельних ресурсів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на вище викладене, з урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаменту земельних ресурсів, Київської міської ради, третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності за земельну ділянку за законом частково. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 15, 16, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 19-1, 21 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

Outcome: partial