Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги мотивував тим, що на праві договору купівлі- продажу позивачу належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . У належному позивачу житловому будинку зареєстрований відповідач, однак останній з 2015 р. в житловому будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Факт реєстрації відповідача у належному позивачу будинку, не дає можливості останньому вільно володіти, користуватись та розпоряджатись його власністю. Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Позивач подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити, на заочний розгляд справи згідний. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлялася на сайті суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: З договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.07.2018 р. слідує, що [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу зареєстровано житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . З акту обстеження матеріально- побутових умов, виданого Потічківською сільською радою від 19.03.2019 р., слідує, що Яворницьки [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] але не проживає за вказаною адресою більше 2-х років. З довідки від 19.03.2019 р. № 254, виданої Потічківською сільською радою, вбачається, що [PERSON] , 1996 р.н. зареєстрований в [ADDRESS] але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК Української РСР дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачу житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку та зняти його з реєстраційного обліку. На підставі ст. 71, 72,150 ЖК Української РСР, ст.ст.319 ЦК України,

Outcome: approved