Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Затишна, 13 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. У вказаному будинку зареєстрований та проживав її колишній чоловік - відповідач по справі. Шлюб між сторонами розірваний 16.02.2017 року, при цьому, з квітня 2016 року відповідач не проживає у вказаному будинку, оскільки переїхав на постійне місце проживання в інше житло та фактично створив іншу сімю, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком позивача необхідний останній у звязку з тим, що дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною їй нерухомістю Посилаючись на те, що відповідач більше року без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу - позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Затишна, 13 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач більше року не користується належним позивачу житлом, оскільки фактично створив іншу сімю та виїхав на постійне проживання в інше житло, дослідивши наявні у справі матеріали (копію акта депутата про встановлення факту не проживання відповідача від 28.05.2017 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.02.2017 року №468/158/17-ц; копію будинкової книги; копію договору дарування від 22.12.2007 року; довідку Баштанської міської ради про реєстрацію відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Затишна, 13 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Відповідач як член сімї власника зареєстрований у вказаному будинку, але з квітня 2016 року в ньому не проживає, виїхав на постійне проживання в інше житло, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Судовим рішенням від 16.02.2017 року по справі №468/158/17-ц встановлено, що сторони з березня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Вказані дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку по вул. Затишна, 13 м. Баштанка Баштанського району та з моменту реєстрації відповідача у вказаному будинку він набув право користування цим будинком, але з квітня 2016 року не реалізовує його і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житловим будинком позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у будинку позивача неправомірно обмежує її правомочності по користуванню та розпорядженню належним їй майном. У звязку з наведеним відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Затишна, 13 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved