Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 28077,22 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.11.2014 року між [PERSON] та ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем «Toyota Venza», д.н. [NUMBER]. 24.04.2015 року на вул. Гетьмана, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Venza», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Suzuki», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25.05.2015 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 06.05.2015 року до позивача звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з дорожньо-транспортної пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 04.06.2015 року ТДВ «ВіДі-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 78077,22 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7114763. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Галицька» за шкоду заподіяну майну згідно полісу становить 50000,00 грн. 13.07.2015 року ПрАТ «СК «Галицька» на користь позивача відповідно до умов полісу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика (ТДВ «ВіДі-Страхування»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, сума матеріальної шкоди, завданої позивачу складає 28077,22 грн. (78077,22 грн. - 50000,00 грн. = 28077,22 грн.) На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.11.2014 року між [PERSON] та ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству і пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням автомобілем «Toyota Venza», д.н. [NUMBER]. 24.04.2015 року на вул. Гетьмана, 6 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Venza», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Suzuki», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25.05.2015 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Suzuki», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. 06.05.2015 року до позивача звернулась [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з дорожньо-транспортної пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 04.06.2015 року ТДВ «ВіДі-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 78077,22 грн., на підставі страхового акту №КР-009835 від 21.05.2015 року, розрахунку суми страхового відшкодування до нього, квитанції №13599579 від 30.04.2015 року, акту виконаних робіт №ВДИСА-008042 від 30.04.2015 року, рахунку №ВДиС-0010099 від 05.05.2015 року, акту виконаних робіт №ВДИСА-009738 від 04.06.2015 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика (ТзДВ «ВіДі-Страхування»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7114763. Договором страхування франшиза не передбачена. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Галицька» за шкоду заподіяну майну згідно полісу становить 50000,00 грн. 13.07.2015 року на рахунок позивача від ПрАТ СК «Галицька» на відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON], надійшло страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Таким чином, сума матеріальної шкоди, завданої позивачу складає 28077,22 грн. (78077,22 грн. - 50000,00 грн. = 28077,22 грн.). Позивачем на адресу відповідача були неодноразово направлені регресні вимоги, які були залишені без уваги. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 28077,22 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved