Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за борговою розпискою в сумі 20000 гривень та моральної шкоди за неналежне виконання зобов'язання в сумі 10000 гривень. Позов мотивований наступним: відповідач взамін на 20000 гривень передав від імені власника позивачу автомобіль, який фактично знаходився під арештом в органах державної виконавчої служби, а тому був вилучений у позивача. Після такої події відповідач визнав борг перед позивачем та написав розписку про зобов'язання повернути йому раніше отримані кошти в сумі 20000 гривень, однак взяте на себе зобов'язання в позасудовому порядку не виконує, завдаючи позивачу, в тому числі, і моральних страждань. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив про їх задоволення, погоджується на заочний розгляд справи, оскільки відповідач двічі не з'явився до суду та не повідомив про причини своєї неявки, про час та місце судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України (а.с. 24-25,31-32) . Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази додані до позову, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, дотримавшись вимог, передбачених ст. 169, 224 ЦПК України, визначившись із правовою нормою, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд визнає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково, з урахуванням вимог розумності і справедливості щодо розміру моральної шкоди, а тому вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є ,в тому числі, правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди, юридичні факти. З фактичних правовідносин сторін з'ясовано, що відповідач фактично визнав право позивача на повернення йому грошей, раніше переданих за автомобіль, який в подальшоу був у нього вилучений. Судом встановлено, що відповідач внаслідок таких юридичних фактів прийняв на себе зобов'язання повернути позивачу раніше отримані від нього гроші в сумі 20000 гривень та написав про це розписку (а.с. 30). Однак своє зобов'язання не виконав, про що свідчить розписка, яка знаходиться у сторони позивача та зберігається в подальшому в матеріалах справи. Таким чином, цивільні права позивача підлягають судовому захисту. Сторона відповідача не спростувала у судовому засіданні свого обов'язку повернути гроші позивачу. На момент постановлення судового рішення, додані до позову докази не спростовані іншою стороною. Обгрунтованими є обрані позивачем способи захисту своїх прав: відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст.16 ЦК України) та відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, в тому числі відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Внаслідок доведеності наналежного виконання зобов'язання відповідачем перед позивачем настають правові наслідки відновлення порушених прав позивача в судовому порядку, оскільки відповідач проігнорував свій обов'язок згідно ч.2 ст.614 ЦК України доводити відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне визначити, залежно від характеру зобов'язання , глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини відповідача та, зважаючи на відносно невеликий проміжок часу від дня порушення прав позивача і до їх судового захисту. З огляду на вказане, такий розмір суд визнає адекватним сумі 2000 гривень. Згідно вимог ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, оскільки позивач згідно посвідчення серії [NUMBER] (а.с.15) звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути належні до сплати суми на користь держави. У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Outcome: partial