Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати [PERSON] сплатити відповідачу грошову компенсацію за ? частку легкового автомобіля марки ВАЗ модель 21112 реєстраційний номер [NUMBER], VIN [NUMBER] в розмірі 8514,59 грн. відповідно до її частки у спільній власності; виділити в натурі та визнати за [PERSON] право власності на весь легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21112 реєстраційний номер [NUMBER], VIN [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] прожила у фактичному шлюбі однією сімєю в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 07.06.1995 року до його смерті [INFO] року. Даний факт встановлено Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.08.2014 р. по справі №2-6855/14, яким також визнано позивача спадкоємцем 4-ої черги спадкування за законом. За час проживання з [PERSON] було придбано в жовтні 2007 року легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21112 реєстраційний номер [NUMBER], VIN [NUMBER], який був оформлений на [PERSON]. В зв'язку зі смертю [PERSON] позивачка звернулась в суд для визнання права на автомобіль. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2014 року по справі №22-ц/796/12693/14 визнано за позивачем права власності на ? автомобіля. У [PERSON] є рідний брат [PERSON], який є спадкоємцем за законом 2-ої черги та який звернувся до Дев'ятої Київської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що автомобіль придбавався в 2007 році для обслуговування її сімї за спільні кошти, коли вони з [PERSON] проживали разом вже 12 років та вели спільне господарство, а також потребу саме її сім'ї у користуванні транспортним засобом, а відповідач не брав участі у створенні спільної власності на автомобіль, вважає за необхідне виділити їй автомобіль у власність, виплативши відповідачу компенсацію його частки у сумі 8514,59 грн. за рахунок позивача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити його. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. [INFO] року помер [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть виданий відділом реєстрації смерті у м. Києві, серія [NUMBER]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з 07.06.1995 року по [INFO] рік та визнанно [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року, було визнано за [PERSON] право власності на ? частину легкового автомобіля марки ВАЗ модель 21112 реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Транспортний засіб був зареєстрований на [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Відповідно до звіту про оцінку майна автотранспортного засобу марки ВАЗ 21112 реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість станом на 22 серпня 2016 року становить 17029,18 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно з положенням ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно статті 365 ЦК України Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до довідки Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року вих. № 01-24/38/16-Вих, застава, згідно Ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року у справі №761/30848/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Дев'ята Київська нотаріальна контора про сплату компенсації за частку у спільній власності та виділення його в натурі, надійшла на депозитний рахунок суду в повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, спільне користування та володіння автомобіля сторонами є неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved