Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно, що є об'єктом спільної сумісної власності. Позовні вимоги обґрунтуються тим, що між позивачем та відповідачем 06.03.1981 року було укладено шлюб. За час шлюбу 20.02.1988 року позивачем та відповідачем було отримано квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру на сім'ю з чотирьох осіб. 22.04.1999 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Тривалий час відповідач не сплачував за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв'язку з чим позивач уклала з ЖБК «Академічний-15» договір реструктуризації на ? частину боргу та виплатила всю частину боргу. Проте відповідач категорично не бажає сплачувати свою частину житлово-комунальних послуг, а позивач зазначає, що вона побоюється втратити право на свою частину квартири внаслідок звернення стягнення на квартиру за борги відповідача. Позивач також вказує, що відповідач ухиляється від добровільного поділу спільно нажитої ними квартири. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Третя особа [PERSON], яка також діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду пояснення щодо позовних вимог, в яких не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 06.03.1981 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 22.04.1999 року (а.с.8,9). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] та донька [PERSON] 20.02.1988 року Управлінням з обліку та розподілу жилої площі [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб - на нього, дружину [PERSON], доньку [PERSON] та сина [PERSON], було видано ордер на жиле приміщення №1709 на право зайняття в порядку обміну жилого приміщення жилою площею 54,72 кв.м., яке складається з 4 кімнат та знаходиться за адресою [ADDRESS]. [INFO] року син сторін [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 10.11.2014 року Відділом реєстрації смерті в м. Києві. За повідомленням позивача її донька [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] у спірній квартирі не проживають. Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА в м. Києві №104/22-114161 від 01.12.2017 року (а.с.44,45), за адресою [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: [PERSON] (з 15.03.1988 року), [PERSON] (з 15.03.1988 року), [PERSON] (з 04.08.1998 року) та [PERSON] (з 24.05.2011 року). З довідки ЖБК «Академічний-15» №07-23 від 18.07.2012 року убачається, що за квартиру [ADDRESS] повністю сплачено паєнакопичення у листопаді 1993 році в розмірі 15170 крб. 90 коп. Згідно довідки ЖБК «Академічний-15» №101 від 28.12.2017 року, ЖБК «Академічний-15» було організовано у 1986 році для забезпечення житлом членів кооперативу, серед яких був [PERSON] Пайовий внесок в розмірі 30% сплачено при вступі [PERSON] до кооперативу у 1988 році. Повністю паєнакопичення за квартиру було сплачено у 1993 році, загальна сума паєнакопичення - 15170,90 крб. З листа-підтвердження Київського міського бюро технічної інвентаризації за №062/14-105 (И-2018) від 04.01.2018 року вбачається, що квартира [ADDRESS] (колишня [PERSON]) у м. Києві на праві власності не зареєстрована. Як вбачається з договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №26 від 20.03.2012 року, укладеного між ЖБК «Академічний-15» та [PERSON], кооператив надав позивачу розстрочку у погашенні заборгованості за житлово-комунальні послуги за ? частину квартири [ADDRESS] на суму 27182,15 грн., яку позивач повинна була сплачувати рівними платежами щомісячно. Згідно довідок ЖБК «Академічний-15» №42 від 30.08.217 року та №102 від 28.12.2017 року заборгованість по договору реструктуризації в сумі 27182,15 грн. (від загального розміру 54364,30 грн.) [PERSON] виплачена повністю. Станом на 01.12.2017 року боргу за житлово-комунальні послуги у [PERSON] немає. З постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №54762581 від 21.09.2017 року, ВП №54762812 від 22.09.2017 року та ВП №54762325 від 21.09.2017 року вбачається, що на виконанні в Оболонському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебувають виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованості за житлово-комунальні послуги на суми 31673,52 грн.,2316,73 грн. та 11396,98 грн. Згідно із ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, часки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки квартира [ADDRESS] набута за час шлюбу з позивачем, вона належить сторонам на праві спільної сумісної власності і частки кожного з подружжя в цій частині квартири при її поділі є рівними. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved