Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 11.01.2011 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 04. Після смерті його матері відкрилася спадщина на земельну ділянку загальним розміром 4,428 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, будинок [ADDRESS], та грошовий вклад у ощадному банку України розміром 228, 05 гривень. За життя [PERSON] залишила заповіт, який 25.05.2010 року посвідчено секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 102, відповідно до якого вона заповідала усі належні їй права та обов'язки на користь позивача [PERSON]. На початку вересня 2014 року позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але її завідувач повідомив його про те, що позивач має змогу отримати свідоцтво на 3/4 частини загальної маси спадщини після смерті матері, тому що із заявою про прийняття спадщини на 1/4 частину за законом звернувся його брат [PERSON], відповідач по справі, який на час відкриття спадщини був повнолітнім непрацездатним сином спадкодавця (перебуває на обліку в Пенсійному фонді), що надає йому право на обов'язкову частку в спадковому майні. Протягом шестимісячного терміну після відкриття спадщини від свого права він не відмовився, а отже є таким, що прийняв спадщину в розмірі 1/4 частини. Позивач звернувся до відповідача та повідомив його про те, що померла мати залишила заповіт, яким заповіла все майно позивачеві. Після чого відповідач звернувся до нотаріуса із проханням посвідчити його заяву про відмову від його права на частку спадщини після смерті матері на користь позивача, але нотаріус повідомила про неможливість такої відмови по закінченні шестимісячного терміну після смерті спадкодавця та запропонувала врегулювати питання в судовому порядку. 29.09.2014 року завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори надала позивачу лист про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на користь позивача на всю масу спадщини з пропозицією вирішення цього спору в судовому порядку. На сьогоднішній день у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому що є спір про право на спадщину після смерті матері. На підставі ст.ст. 1216 - 1218, 1222, 1223, 1228, 1261, 1266, 1268, 1269, 1273, 1274, 1280 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно в повному об'ємі після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на земельну ділянку загальною площею 4,428 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІУ-ДП № 026551, виданого 12.03.2002 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації за №59р від 01.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 4957, садибу [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 1024, виданого 03.02.1989 року на підставі рішення виконкому № 117 від 06.04.1988 року виконкомом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області, внесеного до реєстру прав власності за № 25-1024 від 03.02.1989 року, яка складається з наступних будівель та споруд визначених в технічному паспорті спеціальними літерами: - будинок - «А», площею - 63,7 кв. м.; - веранда - «а», площею - 10,4 кв. м.; - сарай - «Б», площею - 15,6 кв. м.; - погріб - «пд.», площею - 8,4 кв. м.; - літня кухня - «В», площею -21,2 кв. м.; - сарай - «В», площею - 12,0 кв. м.; - сарай - «Г», площею - 10,9 кв. м.; -вбиральня - «Д», площею - 1,3 кв. м.; - трубний колодязь - «№1»; - огорожа - «№2,3» та грошовий вклад в Державному ощадному банку України у сумі 228, 05 грн., що належав спадкодавцю на підставі особистого рахунку [NUMBER] в філії № 2992/069 відділення Ощадного банку України в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Миколаївською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області від 20.06.1974 року (а.с. 6), позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Поливановською сільською радою Ворошилівського району Саратовської області РСФСР від 22.11.2012 року (а.с. 9), відповідач [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.01.2011 року виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 10), підтверджується, що [PERSON] померла [INFO]. Земельна ділянка належить померлій на підставі державного акту серії ІУ-ДП № 026551, виданого 12.03.2002 року Петропавлівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації за №59р від 01.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Пп № 4957 (а.с. 15). Садиба належить померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 1024, виданого 03.02.1989 року на підставі рішення виконкому № 117 від 06.04.1988 року виконкомом Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області, внесеного до реєстру прав власності за № 25-1024 від 03.02.1989 року (а.с. 13). Грошовий вклад належить спадкодавцю на підставі особистого рахунку [NUMBER] в філії № 2992/069 відділення Ощадного банку України в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 17). За життя [PERSON] залишила заповіт, який 25.05.2010 року посвідчено секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 102, відповідно до якого вона заповідала усі належні їй права та обов'язки на користь позивача (а.с. 19). Листом від 29.09.2014 року Петропавлівської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в отриманні свідоцтва на право на спадщину у зв'язку з тим, що подана заява про прийняття спадщини відповідачем і позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.21). У відповідності до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, в зв'язку з чим позовна заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем, підтверджуються наданими письмовими доказами, дослідженими судом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на підставі наданих суду квитанцій в розмірі 893,29 грн. і 275 грн. на суму 1168,29 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1225, 1268, 1273, 1274 ЦК України,

Outcome: approved