Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів в розмірі 14 450, 32 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач відповідно до поданих заяв від 19.05.2015, 19.01.2016, 20.05.2016 отримувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на свою сім`ю у складі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .Позивач зазначає, що відповідач неповідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про відрахування її сина [PERSON] із навчального закладу м.Черкаси у зв`язку з переведенням на навчання до Українського загальноосвітнього ліцею в м.Гурово, Польща, згідно наказу директора школи від 23.09.2015 №63. Така бездіяльність відповідача призвела до зайвого нарахування їй виплат щомісячної адресної допомоги за рахунок коштів державного бюджету в періоди з 01.10.2015 по 19.11.2015, 19.01.2016 по 19.05.2016, з 20.05.2016 по 30.06.2016, що загалом складає 14 450, 32 грн. Відповідач у добровільному порядку зазначені кошти не повертає, у зв`язку із чим позивач просить стягнути їх з відповідача у судовому порядку як надміру виплачені кошти щомісячної адресної допомоги. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2018 позов задоволено. У листопаді 2018 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення у даній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2019 заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2018 у даній справі скасовано, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. Роз`яснено право на подання відзиву на позов. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд справи у відсутніст ьпредставника Департаменту. У ході судового розгляду представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у додаткових поясненнях. Представник відповідача пояснила суду, що відповідач не змінювала свого місця проживання, а дитина, яка виїхала за кордон на навчання залишися перебувати на її утриманні, оскільки навчається безкоштовно, проте стипендію не отримує, на канікулах дитина повертається до України та проживає разом з матір`ю, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача зазначених у позовній заяві грошових коштів як безпідставно набутих. Такі кошти відповідачу нараховуються у відповідності до вимог чинного законодавства. Натомість позивач на листи відповідача не надав інформацію на підставі яких норм закону вона повинна повернути на рахунок позивача отриману допомогу у розмірі 14 450,32 грн. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Статтею 4 цього Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як внутрішньо переміщена особа. 19.05.2015, 19.01.2016, 20.05.2016 [PERSON] зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Соснівського району із заявою про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг. Так, відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), грошова допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 6 Порядку визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішеннями від 19.06.2015, від 03.02.2016, від 01.03.2016, від 28.05.2016, від 21.06.2016 відповідачу та її неповнолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначено допомогу як переміщеним особам на період з 01.10.2015 по 19.11.2015, з 19.01.2016 по 19.05.2016, з 20.05.2016 по 30.06.2016, на загальну суму 14 450, 32 грн. Судом також встановлено, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією Черкаської області перевірки використання коштів, виділених з державного бюджету та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 31.03.2016, з врахуванням інформації, наданої на запит Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради було встановлено, що [PERSON] не повідомила про відрахування [PERSON] , [INFO] , із навчального закладу м.Черкаси у зв`язку з переведенням його на навчання до Українського загальноосвітнього ліцею м.Гурово, Польща, згідно наказу директора школи від 23.09.2015 № 63. Після вибуття дитини [PERSON] , [INFO] , із навчального закладу м.Черкаси до Українського загальноосвітнього ліцею м.Гурово, Польща, згідно наказу директора школи від 23.09.2015 №63, позивач продовжувала отримувати допомогу на [PERSON] , [INFO] , на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Пунктом 11 Порядку визначено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Пунктом 12 Порядку визначено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Оскільки уповноваженим органом було виявлено вибуття дитини позивача з вересня 2015 року до м.Гурово, Польща, то розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 21 червня 2016 року вирішено зробити перерахунок отриманої [PERSON] на дитину [PERSON] , допомоги з 01 жовтня 2015 року по 19 листопада 2015 року. 04.07.2016 за вих. №3300/28-1/01-11/05 на адресу [PERSON] Управлінням соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради було направлено вимогу про повернення надмірно виплачених коштів в розмірі 14 450,32 грн. Термін погашення незаконно отриманих коштів - до 01.08.2016. У відповідь на вказану вимогу листами від 05.08.2016 та від 08.08.2016 [PERSON] просила Управління соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради пояснити згідно якого правового акту вона повинна повернути зазначену у листі від 04.07.2016 за вих. №3300/28-1/01-11/05 суму надмірно виплачених коштів в розмірі 14 450,32 грн., з урахуванням того, що сума адресної допомоги, яка складається із нарахувань на відповідача та її двох дітей, якщо вимога недостовірності даних стосується лише одного члена її родини, який вибув до Польщі на навчання. Також просила надати детальний розрахунок вказаної заборгованості та пояснити на якій підставі була визначена така сума незаконно отриманих коштів. Зокрема, просила Управління надати їй витяг з рішення комісії від 28.07.2016. Відповідь на вказані звернення відповідача позивачем надано не було. Із наявного у матеріалах справи розрахунку від 06.07.2016 №6165 вбачається, що нарахована сума [PERSON] як допомога внутрішньо переміщеній особі та надмірно виплачена сума у період з січня 2016 року по червень 2016 року є ідентичною, незважаючи на те, що така допомога [PERSON] нараховувалася на неї та членів її родини - двох синів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказана стаття кореспондується і ч. 1ст. 81 ЦПК України. Згідно ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ураховуючи, що наданий позивачем у розпорядження суду розрахунок надмірно виплаченої відповідачу допомоги суперечить встановленим обставинам справи та зазначений розрахунок заперечується відповідачем, суд вважає, що такий розрахунок не може бути взятий до уваги, оскільки відповідач отримує допомогу на себе та двох своїх дітей, а сума визначена у розрахунку як надмірно виплачена є ідентичною до нарахованої для виплати щомісячної суми допомоги. Суд вважає, що відповідач не подавала позивачу недостовірну інформацію, а переведення її сина [PERSON] , [INFO] , на навчання до Польщі не призвело до змін обставин, які впливають на призначення грошової допомоги у розумінні наведених вище норм закону. Разом з тим, у ході перегляду справи судом встановлено, що відповідач не змінювала адресу проживання як внутрішньо переміщена особа. Так, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону внутрішньо переміщена особа зобов`язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. З огляду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на час отримання [PERSON] довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи вона подала завідомо неправдиві відомості для отримання такої довідки, то підстави для стягнення з неї грошових коштів у зазначеному у позові розмірі за п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону - відсутні. Посилання позивача на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону - безпідставні, оскільки наслідки неповідомлення уповноваженого органу про повернення внутрішньо переміщеної особи до покинутого постійного місця проживання у цьому Законі не визначені, а обов`язку повернути грошові кошти, отримані після цього у вигляді грошової допомоги, цим Законом не встановлено. Не можна погодитись із доводами позивача про те, що вказані кошти підлягають стягненню з відповідача відповідно до п. 11 Порядку, оскільки п. 11 Порядку суперечить положенням статті 1215 ЦК України, які мають вищу юридичну силу. Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Указані положення ЦК України та правова позиція ВСУ дають підстави для висновку про те, що для стягнення з особи грошових коштів у вигляді допомоги чи інших грошових сум, наданих особі як засіб до існування, необхідно встановити сукупність (одночасну наявність) таких обставин: 1) добровільність виплати таких коштів уповноваженим органом; 2) наявність рахункової помилки з боку такого органу; 3) недобросовісність з боку набувача таких коштів. Оскільки судом у цій справі не встановлено наявність рахункової помилки з боку органу, який виплачував допомогу відповідачу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, і таких доказів позивачем не надано, не встановленонедобросовісностідійвідповідача при отриманніосціальноїдопомоги та наданнявідомостей, щовраховуються при їїнарахуванні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача таких коштів за ст. ст. 1212, 1215 ЦК України. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі положень статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed