Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказує, 12 лютого 2010 року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . За час спільного подружнього життя стали виникати сварки на ґрунті відсутності у позивача постійної роботи (заробітку), тобто, він отримував нерегулярний дохід, якого не вистачало для утримання родини. У жовтні 2018 року у [PERSON] урвався терпець та, він пішов з сім`ї. Тобто, саме з жовтня місяця 2018 року, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, також окремо ведуть бюджет та господарство. Син увесь вказаний час мешкає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на їх спільному утриманні, тобто, матеріально позивач допомагає. Наразі між сторонами не існує будь-якого спору, щодо поділу майна подружжя та на розгляді у суді не перебувають. Подальше шлюбне життя не можливе, так як, позивач та відповідач вже майже три роки не мешкають, як родина, сім`я. Крім того, в них повністю втрачені почуття любові та кохання. Ухвалою судді\~від 13\~жовтня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача адвоката Тимцяся Р.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем її проживання, до суду повернулося рекомендоване поштове повідомлення з особистим підписом Гритчиної про вручення, що відповідно до ч.2 ст. 130 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Виходячи з права позивача на доступ до правосуддя, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони по справі 12 лютого 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №60, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6/. Сторони по справі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені. За положенням ч.2\~ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.ч.1,4\~ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, оскільки фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено,\~подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе та суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки питання щодо зміни прізвища відповідачкою не порушувалося, суд вважає за необхідне залишити прізвище сторін після розірвання шлюбу без змін. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами\~ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за ним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved