Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок №4, який розташований по провулку Бериславському в селі Тягинка Бериславського району Херсонської області. На даний час крім нього, за даною адресою, перебуває на реєстраційному обліку його колишня дружина [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає в зазначеному будинку з квітня 2012 року. Реєстрація відповідача у його будинку чинить йому перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю, змушує його нести додаткові витрати, які він здійснює самостійно та порушує його майнові права. У звязку з цим, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком №4, що знаходиться за адресою: с. Тягинка, провулок Бериславський, Бериславський район, Херсонська область. Позивач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. На задоволенні позову наполягав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що в будинку №4 який знаходиться за адресою: с. Тягинка, провулок Бериславський, Бериславський район, Херсонська область, вона не проживає з квітня 2012 року, у звязку з тим, що позивач постійно чинив на неї психологічний та фізичний тиск, з приводу чого вона зверталась до Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області, однак її заяви залишались без розгляду, а тому їй довелось разом зі своїм сином [PERSON], [INFO], виїхати з даного будинку. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що відповідачка не проживає у будинку з об»активних причин, оскільки позивач чинив на неї психологічний та фізичний тиск, але за спливом часу відсутні письмові докази зазначеного, як у сільській раді так і у позивачки. Представник третьої особи Служби у справах дітей Бериславської РДА Херсонської області в судовому засіданні при винесені рішення просила врахувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності позивача, беручи до уваги його заяву. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок №4, який знаходиться за адресою: с. Тягинка, провулок Бериславський, Бериславський район, Херсонська область, загальною площею 31.4 кв.м, житловою площею 22.4 кв.м (а.с. 5, 6), право на яку зареєстровано в КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР (а.с. 9). Згідно копії домової книги та довідки про склад сімї виданої Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області, в зазначеному будинку крім інших, зареєстровані позивач, його дружина [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 9). Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.9 ЖК України та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно копії рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 24.10.2012 року, шлюб зареєстрований 12 грудня 2008 року Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області, актовий запис №14 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 20 листопада 2012 року (а.с. 4). Посилання відповідача на те, що позивач постійно чинив на неї психологічний та фізичний тиск, в звязку з чим вона змушена була виїхати з будинку не підтверджується матеріалами справи, так як згідно відповіді з Бериславського ВП ГУНП яка надійшла на запит суду, вбачається про те, що стосовно вчинення насильства в сімї заяв та звернень від [PERSON] не надходило (а.с. 55). Відповідно до п.34 Постанови ПВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сімї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача з квітня 2012 року, що підтверджується копією довідки виданої Тягинською сільською радою Бериславського району Херсонської області від 05.12.2016 року (а.с. 13), та копією акту огляду помешкання 06.12.2016 року (а.с. 13), тому існують підстави для застосування ст. 405 ЦК України та визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 гривень. Відповідно до ст. 41,47 Конституції України, на підставі ст.391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України

Outcome: approved