Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 лютого 2008 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з відповідачкою кредитний договір № 001-15972-230208, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00 грн., та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 000, 00 грн. При цьому Банк може самостійно один раз на місяць змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії. Проте [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 16 липня 2015 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 32 571, 95 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 10 410, 88 грн.; простроченого тіла кредиту у розмірі 1 820, 92 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 20 340, 15 грн. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином за місцем реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України,що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідачки за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 лютого 2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «КБ «Дельта») уклав з [PERSON] кредитний договір № 001-15972-230208. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, Банк відкриває відповідачу (Держателю) поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26254902168142 в національній валюті України - гривні, випускає та надає в користування клієнту платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах викладених а Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Договору та згідно з умовами цього договору, Умовам надання картки і правил. Згідно п. 1.3. кредитного Договору Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000, 00 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3 000, 00 грн. Відповідно до п. 1.6. кредитного Договору кошти кредитної лінії та власні кошти клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються клієнтом у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання клієнтом своїх зобов'язань перед Банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Згідно п. 2.3. даного Договору, клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Згідно п. 3.6 даного Договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. Проте [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, в результаті чого станом на 16 липня 2015 року в неї виникла прострочена заборгованість на загальну суму 32 571, 95 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 10 410, 88 грн.; простроченого тіла кредиту у розмірі 1 820, 92 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 20 340, 15 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] повідомлялась Банком про заборгованість, однак до цього часу вказана заборгованість відповідачкою погашена не була. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 325, 71 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved