Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3185,03 грн. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд постановляє заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов наступного. [PERSON] 09.09.2013 року звернулась до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203913090900076. За особистою заявою відповідача від 09.09.2013 року, наказом директора центру зайнятості від 16.09.2013 р. № НТ130916 надано статус безробітного, з призначенням допомоги по безробіттю з 16.09.2013 року по 10.09.2014 року, у розмірі, встановленому законодавством. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року (далі Порядок № 60/62), розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Харківським міським центром зайнятості від ПФУ отримано інформацію щодо отримання пенсії [PERSON] В зв'язку із виявленим фактом, проведено перевірку обґрунтованості матеріального забезпечення за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №15-інш., від 11.-01.2017 року у відповідності до п.6,7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року. Для підтвердження даного факту позивач 13.12.2016 року направив запит до УПФУ в Московському районі м. Харкова з метою отримання інформації стосовно дати та підстав призначення та виду пенсії, яку отримує відповідач. 27.12.2016 року позивач отримав відповідь від УПФУ в Московському районі м. Харкова, якою факт отримання відповідачем з 08.08.2011 року довічної пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства на умовах пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - підтверджено. На виконання п.7 Порядку, Відповідачу направлені лист-претензію разом з наказом про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції від 05.07.2012 року безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу…; особа молодша 15-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зокрема, припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Згідно ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п.3 ст.3 ЗУ «Про зайнятість населення» - зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання ним своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 3185,03 грн. є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved