Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання частково недійсним акту прийому передачі майна від 14.02.2015 року та свідоцтва про право власності на майно серії СТА №237473 від 28.02.2015 року щодо реєстрації за ТзОВ «Буковина Геліос» права власності на фундамент літ.Б, вигрібні ями №1,2,3,4 та замощення І,ІІ,ІІІ,ІV за адресою вул.Тваринників,15 в с.Остриця Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що відповідач незаконно заволодів вказаним майном, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності Магальської сільської ради. Ухвалою Новоселицького районного суду від 29.11.2017 року провадження по справі було закрито у звязку з тим, що вказаний спір підлягає розгляду у господарському суді. На вищевказану ухвалу представник позивача 05.12.2017 року направив апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 29.11.2017 року, а справу передати на новий розгляд суду. Відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 16.01.2018 року апеляційну скаргу Магальської сільської ради було задоволено частково. Ухвалу Новоселицького районного суду від 29.11.2017 року в частині закриття провадження про визнання частково недійсним акту прийому-передачі майна від 14.02.2015 року скасовано та в цій частині справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та пояснила, що між Магальською сільською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] в серпні 2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6990 [PERSON] по вул.Тваринників, 15 в с.Остриця Новоселицького району. На вказаній земельній ділянці знаходився фундамент, вигрібні ями та бетонні замощення, які залишились від колишнього лагерю СВК «Дружба». За період користування вищевказаною земельною ділянкою відповідачем було побудовано нежитлову будівлю склад з приміщенням охорони з допоміжною спорудою «Трансформатор». 08.06.2011 року виконавчим комітетом сільської ради було прийняте рішення, яким вирішено оформити право власності на вказану нежитлову будівлю та видати свідоцтво про право власності на імя відповідача. Згодом [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на склад з приміщенням охорони, крім того на фундамент, вигрібні ями та бетонні замощення, які відповідачем не будувались. 16.02.2015 року ФОП [PERSON]В припинив свою підприємницьку діяльність та відповідно з останнім Магальською сільською радою було розірвано договір оренди та був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки з майном, яке знаходилось на вказаній земельній ділянці. 24.11.2014 року було створено ТзОВ «Буковина Геліос», в статутний капітал якого відповідачем було передано нежитлову будівлю - склад з приміщенням охорони, фундамент, вигрібні ями, огорожу, трансформатор та замощення, що оформлено по акту прийому-передачі від 14.02.2015 року. В подальшому на підставі вказаного акту державним реєстратором було видано свідоцтво про право власності на вищевказане майно ТзОВ «Буковина Геліос». Вважає, що відповідач та ТзОВ «Буковина Геліос» незаконно заволоділи майном, яке знаходиться на території Магальської сільської ради. Хоча власником цього майна і був колишній СВК «Дружба», який в даний час ліквідований, однак вказане майно увійшло в пайовий фонд та в даний час є невитребуваним та його слід рахувати як безхазяйне. Сільська рада на час розгляду справи в суді із заявою про взяття його на облік не зверталася. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідно до протоколу №1 проведення земельних торгів від 20.07.2010 року приватний підприємець [PERSON] визнаний переможцем з проведення земельного аукціону з придбання прав оренди земельної ділянки площею 2,6990 га по вул.Тваринників,15 в с.Остриця Новоселицького району. Вказана земельна ділянка виставлялась на відкриті торги позивачем як вільна від будівель і споруд, про права третіх осіб на будівлі та споруди Магальська сільська рада на час проведення земельного аукціону з продажу права оренди земельної ділянки не повідомляла. На час складання проекту землеустрою на земельній ділянці знаходилося сміттєзвалище. Після укладення договору оренди земельної ділянки [PERSON] у період часу з 2010 по 2012 роки було розчищено сміттєзвалище та здійснено підготовчі роботи для подальшого будівництва, облаштовано огорожу по периметру ділянки та здійснено будівництво приміщення охорони та трансформатора, облаштовано замощення. Крім того, відповідачем були виконані інші обовязки, які були на нього покладені як на переможця публічних торгів, сплачено всі витрати з проведення земельного аукціону та на виготовлення проектно-технічної документації. На підставі рішення виконкому Магальської сільської ради від 08.06.2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, до якого входить склад з приміщенням охорони з допоміжними спорудами трансформатором. Через рік відповідачем було здійснено поточну інвентаризацію до технічного паспорту та інвентаризовано будівлі та споруди, що були споруджені на спірній земельній ділянці, зокрема будівлю літ.А., трансформатор, замощення, огорожу, а також споруди, які було виявлено під завалами сміття фундамент до 1990 року та вигрібні ями. Позивач був обізнаний про те, що відповідачем було здійснено поточну інвентаризацію будівель та споруд, оскільки копії технічного паспорту подавалась разом із заявою [PERSON] про викуп вищевказаної земельної ділянки ще в червні 2012 року. На час передачі нерухомого майна по вул.Тваринників,15 як внеску у статутний капітал ТзОВ «Буковина Геліос» за актом прийому-передачі від 14.02.2015 року [PERSON] не міг передати лише частину нерухомого майна, про яке є відомості у технічному паспорті. Вважає що доводи позивача про те, що фундамент 1990 року та вигрібні ями належать СВК «Дружба» є підставою для відмови у позові, оскільки фактично позивач звертається в інтересах третіх осіб, які про свої права не заявляють. Вказане майно не є самостійним обєктом права власності та не є обєктами незавершеного будівництва та не вважається безхазяйним майном, оскільки рішення про взяття на облік цього майна як безхазяйного немає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі протоколу №1 проведення земельних торгів від 20.07.2010 року між приватним підприємцем [PERSON] та Магальською сільською радою Новоселицького району 06.08.2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6990 [PERSON] по вул.Тваринників,15 в с.Остриця Новоселицького району з метою розташування складських приміщень комерційного використання, готелю та офісних приміщень. Вказана земельна ділянка виставлялась на відкриті торги позивачем як вільна від будівель і споруд, про права третіх осіб на будівлі та споруди Магальська сільська рада на час проведення земельного аукціону з продажу права оренди земельної ділянки не повідомляла, про що зазначено в п.4 вищевказаного договору. Крім того, відсутні будь-які позначення про наявність нерухомого майна на вказаній ділянці і у додатках до договору оренди, зокрема на кадастровому плані земельної ділянки №7323083600:03:003:0215 з відображенням обмежень (обтяжень) в її використанні та встановлених земельних сервітутах та на акті встановлення та погодження меж земельної ділянки. В свою чергу згідно абзацу 5 п.29 договору оренди було сторонами визначено право орендаря зводити у встановленому порядку будівлі і споруди лише за письмовою згодою орендодавця шляхом прийняття відповідних рішень органами місцевого самоврядування. Згідно технічного паспорту на нежитлову будівлю по вул.Тваринників,15 в с.Остриця Новоселицького району, який був виготовлений у 2011 році в розділах №1 (Господарські будівлі) та №2 (Господарські споруди) міститься опис обєктів, які розташовані по зазначеній адресі. Зокрема, в першому розділі зазначено про наявність фундаменту площею 89,90 кв.м. побудованого до 1990 року, а в розділі два вигрібних ям №1, №2, №3 і №4, які побудовані до 1990 року, замощення ІІ площею 257,40 кв.м без вказівки року побудови, замощення ІІІ площею 19,10 кв.м 2012 року побудови і замощення ІV площею 20,30 кв.м 2012 року побудови. Щодо замощення І, то відомості про нього зазначені в оцінювальному акті про будівлю літ.А, де в розділі Розрахунок вартості будинку, прибудов та надбудов зазначено про його площу 21.30 кв.м та є відповідна позначка біля літ.А на схематичному плані. Таким чином, оскільки будівництво замощення ІІІ площею 19,10 кв.м і замощення ІV площею 20,30 кв.м було здійснено у 2012 році, то цим самим було порушено вимоги абзацу 5 п.29 договору оренди з боку [PERSON], оскільки ним доказів про надання згоди у формі рішення позивача на їх спорудження суду надано не було, і цим самим було порушено право Магальської сільської ради на надання своєї згоди, яке передбачене договором. На підставі викладеного, вважаю, що позовні вимоги про визнання частково недійсним акту прийому-передачі майна до статутного капіталу ТзОВ «Буковина Геліос» від 14.02.2015 року в частині передачі замощення ІІІ, ІV за адресою вул.Тваринників,15 с.Остриця Новоселицького району Чернівецької області є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню. В задоволенні інших вимог слід відмовити за безпідставністю виходячи з вищенаведеного. [PERSON] під час укладення договору оренди земельної ділянки у 2010 році мав намір вкласти в цю земельну ділянку значну кількість коштів, оскільки саме цільове призначення передбачало розташування певних обєктів нерухомості комерційного характеру (п.1 договору). Почавши реалізацію свого наміру на вказаній землі він побудував нежитлову будівлю літ.А та в подальшому на підставі рішення Магальської сільської ради №98 від 08.06.2011 року отримав 22.06.2011 року свідоцтво на право власності на нежитлову будівлю - складу із приміщенням охорони та 29.06.2011 року і зареєстрував за собою право власності в Новоселицькому КБТІ під №33964480. Таким чином, з вказаного числа він став власником цього майна, а тому замощення І, яке безпосередньо прилягає до вказаного приміщення і є його невідємною частиною також належить йому на праві власності і він має повне право розпоряджатися ним на власний розсуд разом із будівлею, що передбачено ст.ст.317, 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Щодо іншого майна, включення якого в акт прийому-передачі майна оспорюється позивачем, то як було встановлено вище, все воно було побудовано до 1990 року. Час побудови замощення ІІ площею 257,40 кв.м судом не встановлено, а тому немає підстав рахувати, що воно було споруджено саме відповідачем. Жодних доказів належності даного майна як позивачу, так і іншій фізичній чи юридичній особі суду надано не було, а тому суд в цій частині позовних вимог не вбачає жодних порушень прав Магальської сільської ради з боку [PERSON] Крім того, суду не надано підтвердження того, що позивач уповноважений предявити даний позов в інтересах іншої особи на підставі договору або закону. Більше того, суд вважає, що в даній ситуації позивач діє всупереч принципу ultra vires, зміст якого розкритий в рішенні ЄСПЛ «Стреч проти Сполученого королівства» від 24.06.2003 року. Зокрема, під час передачі земельної ділянки в оренду Магальська сільська рада не могла не знати про наявність на ній будь-яких споруд, права на які належать третім особам. Всупереч цьому, під час передачі земельної ділянки в акті прийому-передачі до договору не було зазначено про вищевказане, а тому з боку позивача предявленням позову в цій частині вбачається певна недобросовісність, яка зумовлює подачею цього позову непропорційне втручання в права відповідача, оскільки не було доведено, що суспільний інтерес громади Магальської сільської ради переважає приватний інтерес [PERSON] Посилання позивача на те, що [PERSON] і заявою до сільської ради про передачу йому вказаного майна не звертався є безпідставним, оскільки територіальна громада має право розпоряджатися лише комунальною власністю, що визначено ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Недоведеним є посилання позивача на те, що дане майно є безхазяйним, оскільки в порушення вимог ч.1 і ч.2 ст.335 ЦК України він не надав доказів того, що зазначене вище майно не має власника або власник його невідомий, а також не надав доказів звернення його до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік. На підставі ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування України», ч.1 ст.16, ч.1,2 ст.335 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України,

Outcome: partial