Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зазначаючи, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем 13.12.2013 р. укладений договір про надання споживчого кредиту №2007228780, на підставі якого позичальникові надано кредит в сумі 23 489,60 грн. для придбання товару, строк повернення кредиту 13.12.2016р. 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «Факторинг Україна» право вимоги за договором №2007228780, укладеним з [PERSON]. Відповідач порушив умови кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірів та строків не здійснював, в результаті чого, станом на 20.08.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором №2007228780 в розмірі 29 460,84 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилась, причини не явки суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за місцем реєстрації відповідно до вимог ст. 74-76 КПК України.. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 13.12.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір №2007228780 про надання споживчого кредиту, на підставі якого банком наданий позичальникові кредит в сумі 23 489,60 грн. для придбання товарів, строк повернення кредиту 13.12.2016 року (а.с. 5-8). Пунктом 1.2.1 договору передбачено: для придбання товару та послуг банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Пунктом 1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки. Згідно п.1.4.5 договору, за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Факт придбання товару за кредитним договором №2007228780 підтверджено рахунком № 231 від 13.12.2013 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 13.12.2013 року та накладною № 231 від 13.12.2013 року (а.с. 20-22). Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови кредитного договору №2007228780, внаслідок чого має заборгованість по кредиту на загальну суму у розмірі 29 460,84 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 22 837,04 грн., відсотки за користування кредитом 2.16 грн., та комісія за обслуговування кредитом 6 621,64 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачу надавалася можливість спростувати доводи позивача щодо розміру заборгованості перед банком, проте заперечень відповідач не надіслав, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погоджується із розміром заборгованості. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, виходячи з викладеного між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок по сплаті кредиту залишається не виконаний до цього часу, вимоги позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не здійснив, тому позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги за договором №2007228780, укладеним з [PERSON] Відповідачу направлялись листи з повідомленнями про відступлення права вимоги по кредитному договору, про наявність заборгованості та про необхідність її погасити, проте заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved