Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що згідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1543307 від 03.05.2014 позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв за шкоду, заподіяну життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації ТЗ «Ssang Yong Korando» д/н [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено в сумі 50000грн., франшиза складає нуль грн. Так, 03.01.2015 сталося ДТП за участю забезпеченого ТЗ під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], внаслідок чого ТЗ спричинено механічних пошкоджень. Згідно постанови суду від 18.08.2015 встановлено, що 03.01.2015 о 04:30 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пр. Тракторобудівників в районі будинку № 89, рухаючись заднім ходом, не впевнився,що це є безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON], після чого [PERSON] місце ДТП залишив. Вказаним рішенням суду встановлено наявність в діях [PERSON] порушень ПДР України, провадження у відношенні [PERSON] закрито через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. 08.06.2016 до страховика за реєстраційним № 860 надійшла заява від третьої особи потерпілого [PERSON] [PERSON], якому належить пошкоджений ТЗ, про виплату страхового відшкодування. Згідно складеного 08.02.2016 ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» дослідження № АХ8009ЕН-08.02/5 матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, завданий власнику автомобіля [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП складає 7243,97грн., що і сплачено на користь потерпілого. Між тим,останній не погодившись із сумою виплаченого страхового відшкодування, звернувся до суду із позовом про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. В процесі судового розгляду між сторонами укладено мирову угоду, за умовами якої загальна сума страхового відшкодовування, що підлягає виплаті за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1543307 від 03.05.2014 за страховим випадком, що мав місце 03.01.2015 по пр. Тракторобудівників, 89 в м. Харкові, внаслідок якого пошкоджено ТЗ «Volkswagen Touareg» д/н [NUMBER],який належить [PERSON] [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХХ № 494177, складає 26243,67грн. Ухвалою суду від 19.09.2017 мирову угоду затверджено та позивачем сплачено визначену вище у мировій угоді суму відшкодування. З метою досудового врегулювання позивачем на адресу відповідача 20.03.2017, 10.11.2017 направлено претензію з пропозицією у добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, однак відповідачем такі пропозиції проігноровано,жодних дій, спрямованих на врегулювання спору, не вжито. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено пятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк надійшов відзив, із якого вбачається заперечення проти позову, а саме, що відповідач ДТП не скоював, алкоголь не вживав, місце ДТП не залишав, протокол про адміністративне правопорушення не підписував через непогодження з висновками поліції, а судовим рішенням [PERSON] не визнано винним у вчиненні вказаного ДТП із боку позивача обставини, на які останній посилається, не доведено. В свою чергу, з боку позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, із якої позивача стверджує на наявність судових рішень, із змісту яких вбачається встановлення вини відповідача. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що 03.01.2015 сталося ДТП за участю забезпеченого ТЗ під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], а саме, о 04:30 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по пр. Тракторобудівників в районі будинку № 89, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це є безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON], після чого [PERSON] місце ДТП залишив. Із постанови Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 вбачається наявність в діях [PERSON] порушень п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, що перебуває в причинно-наслідковому звязку з настанням події ДТП, провадження у відношенні [PERSON] закрито через закінчення ст. строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Харківській області від 16.09.2015 постанова Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 у відношенні [PERSON] у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, залишена без зміни. Згідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1543307 від 03.05.2014 позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв за шкоду, заподіяну життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації ТЗ «Ssang Yong Korando» д/н [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено в сумі 50000грн., франшиза складає нуль грн. Такі обставини підтверджено копіями полісу № АІ/1543307 03.05.2014, постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 та постановою апеляційного суду Харківської області від 16.09.2015 (а.с.4,5, 24-26). Згідно дослідження № АХ8009ЕН-08.02/5 від 08.02.2016 визначений матеріальний збиток, завданий власникові пошкодження автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 7243,97грн. Позивачем здійснено виплату відшкодування потерпілої особі в розмірі 7243,97грн. Такі обставини підтверджено копіями повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви про страхове відшкодування, дослідження від 08.02.2016, страхового акту № ОЦВ-15-7686/1 від 31.10.2016, платіжного доручення № 53835 від 03.11.2016 (а.с.5-23). Далі встановлено, що між ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та [PERSON] [PERSON] укладено мирову угоду, за умовами якої загальна сума страхового відшкодовування, що підлягає виплаті за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1543307 від 03.05.2014 за страховим випадком, що мав місце 03.01.2015 по пр. Тракторобудівників, 89 в м. Харкові, внаслідок якого пошкоджено ТЗ «Volkswagen Touareg» д/н [NUMBER],який належить [PERSON] [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ СХХ № 494177, складає 26243,67грн. Ухвалою Московського районного суду від 19.09.2017 визнано мирову угоду укладені між вказаними сторонами про стягнення матеріальної шкоди (а.с.27-30). Позивачем здійснено виплату відшкодування потерпілої особі в розмірі 19000грн., що підтверджено розрахунком страхового відшкодування, страховим актом № ЩЦВ-С-15-7686 від 06.10.2017, платіжним дорученням № 49514 від 09.10.2017 (а.с.31-33). Відповідачу направлено регресну вимогу від 20,03.2017 та претензію № 2090/2 від 10.11.2017 (а.с.34-36). Завдану матеріальну шкоду відповідач не відшкодував. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, свої зобовязання позивач перед страхувальником виконав. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Стаття 993 ЦК України зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В добровільному порядку відповідачем витрати не компенсовано. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов про відсутність в його діях порушення ПДР України, складу адміністративного правопорушення тощо, суд вважає безпідставними, оскільки наявність в діях [PERSON] порушень ПДР України, внаслідок чого сталося ДТП 03.01.2015 та автомобіль страхувальника отримав механічні пошкодження, чітко вбачається у змістах перелічених вище судових рішеннях, що набрали чинності. Будь-яких належних та переконливих доказів у спростування доводів та вимог позивача, з боку відповідача до суду не надано. Отже, вимоги позову є обґрунтованими, належним чином доведеними і у суду є правові підстави для його задоволення. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved