Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 27.05.1993 року, виданим державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Устиновою Т.Г., реєстровий номер 3-3239, [PERSON] на праві власності належить 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. Власником іншої частини домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON]. У зв'язку з будівництвом [PERSON] прибудови А2-1 був складний акт про зміну часткового співвідношення у домоволодінні [ADDRESS], який був затверджений рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №136/9 від 18.05.2007 року, та ідеальна частка [PERSON] складає 65/100 частини домоволодіння. Актом ідеальних часток, складеним КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.06.2002 року, ідеальна частка [PERSON] в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] була встановлена у розмірі 35/100 частини, право власності на які [PERSON] за своє життя у встановленому законом порядку не зареєструвала, що підтверджується даними довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.09.2015 року №11331. [INFO] [PERSON] померла, актовий запис №1556 від 16.09.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 35/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: позивач [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем у домоволодінні [ADDRESS] та був зареєстрований за даною адресою, та син [PERSON], який фактично спадщину не приймав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. На заяву сторін про видачу свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2015 року Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. №4062/02-31 від 31.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через невідповідність даних про право власності у правовстановлюючому документі спадкодавця [PERSON] з даними про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на спірне домоволодіння [ADDRESS], тому позивач просив визнати за ним право власності на 35/100 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у попередньому су домову засіданні проти позову заперечував та зазначив, що він також фактично прийняв спадщину разом з позивачем, оскільки був зареєстрований за вказаною адресою з матір'ю. Представник третьої особи Четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у відсутність його представника, про що надав відповідну заяву та копію матеріалів спадкової справи №102/2015. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 27.05.1993 року, виданим державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Устиновою Т.Г., реєстровий номер 3-3239, [PERSON] на праві власності належить 2/5 частини домоволодіння [ADDRESS]. Власником іншої 65/100 частини домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON]. У зв'язку з будівництвом [PERSON] прибудови А2-1 був складний акт про зміну часткового співвідношення у домоволодінні [ADDRESS], який був затверджений рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №136/9 від 18.05.2007 року, та ідеальна частка [PERSON] складає 65/100 частини домоволодіння. Актом ідеальних часток, складеним КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.06.2002 року, ідеальна частка [PERSON] в праві спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] була встановлена у розмірі 35/100 частини, право власності на які [PERSON] за своє життя у встановленому законом порядку не зареєструвала, що підтверджується даними довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.09.2015 року №11331. [INFO] [PERSON] померла, актовий запис №1556 від 16.09.2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 35/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]/, які прийняли спадщину фактично, оскільки на день смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] були зареєстровані у спірному домоволодінні [ADDRESS], що підтверджується даними домової книги та довідкою голови квартального комітету, що знаходиться спадкової справи. На заяву сторін про видачу свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2015 року Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. №4062/02-31 від 31.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через невідповідність даних про право власності у правовстановлюючому документі спадкодавця [PERSON] з даними про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на спірне домоволодіння [ADDRESS] Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Приймаючи до уваги, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, обидва спадкоємця першої черги належним чином прийняли спадщину, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 35/200 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. В іншій частині позову суд вважає відмовити. Витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що їх понесла, оскільки вимог про повернення судового збору позивач не заявляв.

Outcome: partial