Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 06 серпня 2002 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис №566, в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, що в липні 2010 року привело до припинення сімейно-шлюбних відносин і з цього часу вони проживають окремо. На теперішній час відповідач проживає в Луганську, а вона у звязку з бойовими діями на території Луганщини. вимушена з липня 2014 року переїхати на проживання в [INFO]. Вважає, що подальше збереження сімї, примирення з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Спору щодо спільного майна, місця проживання дитини, яка проживає з нею, та її утримання між ними не має. Позивач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи(а.с.15,17), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.19), за якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала розірвати шлюб, оскільки примирення є не можливим, а справу розглядати у її відсутність. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.5). В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис №566 (а.с.8), в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.9), який після фактичного припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою (а.с.10). Спільне життя в сімї не склалося через різні погляди на життя, що в липні 2010 році привело до припинення між сторонами сімейно-шлюбних відносин і з цього часу вони проживають окремо. На теперішній час відповідач проживає в Луганську, а позивач з липня 2014 року проживає в [INFO] у звязку з бойовими діями на території Луганщини, що підтвердила своєю письмовою заявою до суду та вбачається з довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.10-11). На день розгляду справи судом сторони мір до збереження сімї не приймали і зберігати сімю не бажають, про що свідчать подані до суду як позивачкою, так і відповідачем письмові заяви щодо вирішення питання про розірвання шлюбу (а.с.5,19). Спору з приводу спільного майна, місця проживання дитини, яка проживає з позивачкою, та її утримання на день розгляду справи судом між сторонами не має. За таких підстав суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved