Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, в якому вказав, що [INFO] у них народився син - [PERSON] та донька - [PERSON], [INFO] які проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні. На момент народження спільних дітей позивач та відповідач проживали на території Автономної Республіки Крим. Після анексії території Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, позивач разом із дітьми виїхав на проживання у м. Київ. До березня 2015 року позивач, відповідач та їх спільні діти проживали разом та вели спільне господарство. У березні 2015 року відповідач поїхала до родичів в АР Крим. Після від'їзду відповідача до АР Крим вона перестала цікавитися життям дітей, виконувати свій батьківський обов'язок щодо їх утримання та виховання так як і виконувати інші обов'язки стосовно своїх дітей. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей, позивач просив позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Вказував, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач за наявності реальної можливості не цікавиться долею дітей, їх станом здоров'я та розвитком. Ухвалами суду від 16.11.2017 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування від Державної прикордонної служби України та Державної фіскальної служби України відомостей про перетин відповідачем державного кордону України у період з січня 2015 року по листопад 2017 року та чи отримувала відповідач у зазначений період доходи. На виконання ухвали суду від 16.11.2017 року від ДФС України 26.12.2017 року надійшла запитувана судом інформація. На виконання ухвали суду від 16.11.2017 року від ДПС України 31.01.2018 року надійшла запитувана судом інформація. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень проводити заочний розгляд справи та за результатами розгляду ухвалити заочне рішення, суд вважає за можливе за результатами розгляду справи ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, [INFO] у позивача та відповідача народився син - [PERSON], а [INFO] донька - [PERSON], які проживають разом із позивачем та знаходяться на його утриманні. Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 08.11.2016 року позивач разом із дітьми проживають за адресою: [ADDRESS]. З пояснень позивача убачається, що відповідач після анексії Російською Федерацією Автономної Республіки Крим, разом із позивачем та їхніми дітьми переїхали проживати в м. Київ. У березні 2015 року відповідач поїхала до родичів до АР Крим. З того часу позивач не має відомостей про місцезнаходження відповідача, вона на телефонний зв'язок не виходить, відомостей про себе не повідомляє та інтересами дітей не цікавиться. Згідно довідки від 06.10.2017 року наданої Оболонським управлінням поліції з метою розшуку відповідача було заведено ОРС категорії «Розшук». Місцезнаходження відповідача не встановлено тому проводяться подальші заходи з метою її розшуку. З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України убачається, що відповідач 24.01.2015 року через КПВВ Чонгар перетнула державний кордон України та повернулася через КПВВ Чонгар 21.02.2015 року. 26.02.2015 через КПВВ Чонгар перетнула державний кордон України та 19.05.2015 року на рухомому комплексі №200302, Чаплинка повернулася. Станом на 30.11.2017 року інших відомостей про перетинання відповідачем державного кордону України немає. Відповідно до повідомлення про переїзд одержувача допомоги Департаменту соціальної політики виконкому Івано - Франківської міської ради від 01.07.2015 року відповідач, яка раніше проживала за адресою: [ADDRESS] переїхала на проживання до міста Івано - Франківськ, у зв'язку із цим необхідно вислати справу відповідача на адресу запитувача. Згідно відомостей наданих ДФС України з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 12.12.2017 року за період з 1 кварталу 2015 року по 3 квартал 2017 року відповідач отримувала дохід у вигляді заробітної плати за лютий 2017 року. Також отримувала дохід від Вознесенського міськрайонного центру зайнятості (Миколаївська обл.). З довідки від 27.10.2015 року убачається, що діти позивача дійсно відвідують ДНЗ №52 з серпня 2015 року. Дітьми опікується батько (позивач), приводить та забирає їх, оплачує перебування дітей в закладі. Матір дітей (відповідач) ніколи в дошкільний заклад не приходила. Відповідно відомостей, які містяться у довідці №55 від 12.05.2017 року син сторін навчається в підготовчому А класі спеціальної школи - інтернату першого ступеня №25 Оболонського району м. Києва. З довідки дирекції по будівництву та утриманню об'єктів транспорту та допоміжної інфраструктури від 21.11.2016 року убачається, що позивач разом із дітьми тимчасово проживають в позаміському закладі оздоровлення та відпочинку «Супутник» за адресою: [ADDRESS]. З довідки КП «Київпастранс» від 26.10.2016 року убачається, що позивач працює в дирекції по будівництву та утриманню об'єктів транспорту та допоміжної інфраструктури на посаді прибиральника території з 21.10.2016 року. За таких обставин, на підставі наданих доказів суд приходить до висновку про те, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню її малолітніх дітей. На момент розгляду справи, відомості про місцезнаходження відповідача відсутні. З акту обстеження житлово - побутових умов від 19.09.2017 року затвердженого начальником Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, позивачем за місцем свого проживання створені належні умови для виховання та розвитку дітей. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.09.2017 року комісія з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, не рекомендує позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дітей, оскільки під час спільного проживання мати належним чином займалася вихованням дітей. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні нею своїх батьківських обов'язків, що свідчить про його винні дії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд не бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.09.2017 року, оскільки обставини які були встановлені під час засідання комісія та стали підставою для не рекомендування позбавлення батьківських прав відповідача, не в повній мірі відображають дійсні обставини справи та не враховують самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей протягом тривало часу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов'язку по утриманню та вихованню її малолітніх дітей, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей у розмірі по 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved