Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Вказав, що заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2015 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття сином повноліття, тобто до [INFO] та стягнуто на користь відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] , розпочавши стягнення з 29.01.2015 року. З травня 2017 року проживає без реєстрації шлюбу з іншою жінкою - [PERSON] , від фактичних шлюбних відносин [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . Крім того, зазначив, що офіційно працює та має щомісячний дохід в розмірі 4200 грн., але його цивільна дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки дохід їх родини складається лише з його заробітної плати, з якої ј частину він сплачує на утримання сина [PERSON] , решти заробітної плати на утримання сім`ї не вистачає, тому просить зменшити розмір стягнутих з нього судом аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] з ј частини на 1/6 частину його заробітку (доходу). Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог. Справу просила розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітного [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Крім того зазначеним рішенням з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] , розпочавши стягнення з 29.01.2015 року. Зазначене рішення є таким, що набрало законної сили, сторонами не оскаржувалося. Наразі стягнення за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання відповідача припинено, у зв`язку з досягненням сином [PERSON] трирічного віку. З довідки Знам`янського МРВДВС ГТУЮ У Кіровоградській області, вбачається, що на примусовому виконанні Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, перебуває виконавче провадження ВП №51521795 по примусовому виконанню виконавчого листа №389/303/15-ц від 22.06.2016 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач серед іншого вказує на те, що його родина має середньомісячний дохід в розмірі 4200 грн. Проте, з довідки з ТОВ «ЗАВОД АЛЕКО», де [PERSON] займає посаду токаря, вбачається, що його сукупний дохід за період з вересня 2018 по березень 2019, складає 24513,60 грн., сума утримань за зазначений період складає 4780,17 грн., сума до виплати -19733,43 грн. Інші відрахування з заробітної плати відсутні. Належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану та сімейного стану позивача, погіршення здоров`я, після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів, чи виникнення інших непереборних обставин, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також не надано доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що розмір вказаних аліментів, які з нього стягуються -1/4 частина заробітку (доходу), не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішеннями суду. В порядку ст.141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем по фактично понесеному.

Outcome: dismissed