Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок № 19 по вул. Перемоги, в с. Головашівка, Сумського району, Сумської області, та на земельну ділянку за цією ж адресою, площею 02313 га, в тому числі 0,181 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0432 га для ведення будівництва та обслуговування житлових будівель і споруд в порядку спадкування після померлого батька [PERSON], який помер 15.04.2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що він є рідним сином [PERSON] Вказав, що 15 квітня 2009 року помер його батько і після смерті відкрилась спадщина, він є спадкоємцем першої черги і прийняв спадщину у встановлений законом строк, його мати, дружина померлого, відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка на його користь. Проте, постановою державного нотаріуса від 08 лютого 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок № 19 по вул. Перемоги в с. Головашівка, Сумського району, Сумської області із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. У звязку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, просив справу слухати у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник Степанівської селищної ради в судове засідання не зявилася про час і місце розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву, про те, що справу просить розглядати у відсутність представника селищної ради, позов визнала в повному обсязі. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність їх представника. Відповідно до ч 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні у разі визнання позову суд ухвалює рішення в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.01.2014 року (а.с. 6, 11). Згідно копії рішення виконавчого комітету Степанівської селищної ради народних депутатів від 25 листопада 1993 року [PERSON] виділена земельна ділянка по вул. Перемоги, в с. Головашівка, Сумського району, Сумської області, площею 0,2313 га, в тому числі для ведення будівництва та обслуговування житлової будівлі - 0,0432 га та для ведення особистого селянського господарства 0,1881 га (а.с. 7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Степанівської селищної ради Сумського району, Сумської області за № 634 від 24.12.2013 року вбачається, що житловий будинок за адресою: с. Головашівка, вул. Перемоги, 19 належав [PERSON], який помер 15.04.2009 року (а.с. 10). Згідно довідки Степанівської сільської ради № 4 від 03.01.2018 року спадкодавець [PERSON] на виділену земельну ділянку державний акт не виготовляв (а.с.14). 15 квітня 2009 року [PERSON] помер, про що зроблений актовий запис № 28 виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області 15 квітня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно копії спадкової справи, спадщину прийняв син [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадщини на користь сина [PERSON] (а.с. 24-29). Разом з тим, [PERSON] постановою державного нотаріуса від 08 лютого 2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок № 19 по вул. Перемоги в с. Головашівка, Сумського району Сумської області із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 16). Згідно абзацу 3 пункту 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом,\~визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~\~\~\~Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до\~Законів України «Про державний земельний кадастр»\~та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із\~статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved