Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромв розмірі 39232 грн. 76 коп.. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № U026 від 30 жовтня 2006 року відповідач отримав кредит в сумі 2295,00 грн., в порядку і на умовах, вихначених договором та додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину цього договору. Кредитні кошти надано для проведення розрахунку за договором купівлі-продажу укладеним між відповідачем та ТОВ «Авто технологія» на придбання автотранспортного засобу марки ВАЗ, модель 21099, № кузова Y6D21099060033259 на строк користування по 29 жовтнч 2010р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних. 18.05.2010 року змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», яке і є правонаступником попереднього товариства. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 17 січня 2018 року заборгованість складає 39232 грн. 76 коп., яка складається з: 14343,66 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24372,81 грн. відсотки, 516,29 грн. штраф, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою судді від 12 квітня 2018 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи та відзив на позов від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного договору № U026 від 30 жовтня 2006 року відповідач отримав кредит в сумі 2295,00 грн., в порядку і на умовах, вихначених договором та додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину цього договору. Кредитні кошти надано для проведення розрахунку за договором купівлі-продажу укладеним між відповідачем та ТОВ «Авто технологія» на придбання автотранспортного засобу марки ВАЗ, модель 21099, № кузова Y6D21099060033259 на строк користування по 29 жовтнч 2010р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних. 18.05.2010 року змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», яке і є правонаступником попереднього товариства. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 17 січня 2018 року заборгованість складає 39232 грн. 76 коп., яка складається з: 14343,66 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24372,81 грн. відсотки, 516,29 грн. штраф. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст. 550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки при подачі позову позивачем було подано заяву про відстрочення терміну сплати судового збору за подання позовної заяви до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved