Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що в процесі проведення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Лебединський автотранс 15942», він, згідно з умовами договору купівлі-продажу від 11 липня 2014 року, придбав у відповідача наступне нерухоме майно: 1) нежитлову будівлю, 1985 року побудови загальною площею 45,6 м2 під літ. «Щ», до складу якого входить: склад площею 23,5 м2; гараж площею 22,1 м2, що розташовані в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS]. Загальна вартість будівлі складає 9726 грн. 2) нежитлову будівлю під літ. «Х», загальною площею 48,6 м2 , до складу якої входить: коридор площею 5,3 м2 ; кузня площею 43,3 м2 , що розташована в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS], вартістю 14047 грн. 3) нежитлову будівлю під літ. «Ч», загальною площею 85,3 м2 , до складу якої входить столярний цех площею 85,3 м2 , що розташована в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS], вартістю 15292 грн. Загальна вартість придбаного майна склала 39096 грн. Позивач перерахував на рахунок позивача кошти за придбані будівлі. В підтвердження належності відповідачеві вищезазначених будівель та відсутності будь-яких прав на це майно в інших осіб, позивачеві були надані наступні документи: копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 876448 видане Виконавчим комітетом Лебединської міської ради 10 січня 2008 року; копія державного акта на право постійного користування землею серії І-СМ № 001500, виданого Лебединською міською радою народних депутатів 29 грудня 1998 року; копії технічних паспортів на нерухоме майно; копії рішень Виконавчого комітету Лебединської міської ради «Про присвоєння юридичних адрес земельним ділянкам, нежитловим приміщенням». Відповідач зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу придбаних будівель у десятиденний строк з дня укладення даного договору, але свого зобов'язання не виконав, мотивуючи тим, що для оформлення такого договору потрібно провести виділення земельної ділянки під будівлі. При зверненні до земельного відділу позивачеві пояснили про те, що виділення земельної ділянки можна буде провести лише після оформлення права власності на будівлю. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на придбані будівлі. В попереднє судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надіслали на адресу суду заяви в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач свої вимоги підтримує, а представник відповідача їх визнає. Проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але надіслав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти вимог позивача та просить суд справу розглянути без його участі. На підставі статей 130 та 174 ЦПК України за згодою сторін суд вважає можливим рішення суду постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 15, 16, 182, 220, 317, 328, 392 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що 11 липня 2014 року [PERSON] уклав з ПАТ «Лебединський автотранс 15942», договір купівлі - продажу згідно з яким позивач придбав у відповідача наступне нерухоме майно: 1) нежитлову будівлю, 1985 року побудови загальною площею 45,6 м2 під літ. «Щ», до складу якої входить: склад площею 23,5 м2; гараж площею 22,1 м2, що розташовані в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS], вартістю 9726 грн.; 2) нежитлову будівлю під літ. «Х», загальною площею 48,6 м2, до складу якої входить: коридор площею 5,3 м2; кузня площею 43,3 м2, що розташована в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS], вартістю 14047 грн.; 3) нежитлову будівлю під літ. «Ч», загальною площею 85,3 м2, до складу якої входить столярний цех площею 85,3 м2, що розташована в м. Лебедин Сумської області по [ADDRESS], вартістю 15292 грн., що підтверджується договором та актом приймання - передачі копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 21-22). За придбані будівлі позивач сплатив відповідачеві кошти, що підтверджується квитанцією, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 23). Відповідач зобов'язався нотаріально оформити договір купівлі-продажу будівель у десятиденний строк з дня укладення даного договору, але свого зобов'язання не виконав. З державного акта про право постійного користування землею Серії І-СМ № 001500 від 29.12.1998 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9), вбачається, що земельна ділянка площею 6.2 га., яка розташована в м. Лебедині Сумської області по [ADDRESS], відповідно до рішення Лебединської міської ради від 19.04.1995 року № 141 надана в постійне користування для промислових потреб Автотранспортному підприємству № 19542. Рішенням Лебединської міської ради від 24 грудня 2012 року № 289 «Про присвоєння юридичних адрес земельним ділянкам, нежилим приміщенням, внесення змін до рішення виконкому міської ради», були присвоєні наступні юридичні адреси будівлям: 1) земельній ділянці 1.37 42 200 на якій розташований профілакторій, що належить ПАТ «Лебединський автотранс 15942», присвоєна юридична адреса: Сумська область м. Лебедин [ADDRESS]; 2) земельній ділянці 1.38 42 200 на якій розташований профілакторій, що належить ПАТ «Лебединський автотранс 15942», присвоєна юридична адреса: Сумська область м. Лебедин [ADDRESS]; 3) земельній ділянці 1.40 42 200 на якій розташований столярний цех, що належить ПАТ «Лебединський автотранс 15942», присвоєна юридична адреса: Сумська область м. Лебедин [ADDRESS] (а.с. 14, 17, 20). У відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на будівлі позивач набув на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за ним цього права. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та визнані відповідачем і тому підлягають до задоволення. Також, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки його сплата була відстрочена до ухвалення рішення.

Outcome: approved