Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24 квітня 2004 року між ними у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №367. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось з причини того, що між позивачем та відповідачем зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливим. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач зазначила, що основною підставою для розірвання шлюбу стало те, що відповідач чинив морально-психологічний тиск щодо неї. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач зазначив, що не бажає розривати шлюб. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 24 квітня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 367 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ухвалою суду від 15.02.2019 року було надано сторонам строк на примирення строком у шість місяців. З пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні вбачається, що між ними втраче взаєморозуміння і взаємоповага. Крім того, позивач починаючи з 2018 року не проживає разом із відповідачем, шлюбних відносин не підтримує. Проаналізувавши вказані обставини, після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, позивач наполягала на розірванні шлюбу, вказавши, що вжиті судом заходи не поновили їх сім`ю, наданий судом строк на примирення їх не примирив. З цих же підстав, враховуючи принцип добровільності шлюбу, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved