Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 01.07.2015 року та просить стягнути з відповідача суму у розмірі 331 280 грн., яка складається з суми основного боргу за договором позики у розмірі 100\~000,00 (сто тисяч) грн., суми штрафних санкцій за договором позики у розмірі 228\~000,00(двісті двадцять вісім тисяч)грн., понесені витрати на оплату судового збору у сумі 3280,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації. Суд вважає можливим, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що 01.07.2015 року [PERSON], [INFO], позичив [PERSON], грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується договором позики від 01.07.2015 р.та розпискою позичальника від 01.07.2015 р. на суму 100 000 (сто тисяч) гривень, яка є невідємною частиною договору. Суму позики відповідач зобов'язався повернути у строк до 01.07.2016 року, про що складено письмову розписку. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, Постанові Верховного Суду України Про стягнення боргу за договором позики від 24.02.2016 р. № 6-50 цс16 та ін. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір у відповідності до його умов та вимог закону. Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом установлено, що позичальник належним чином не виконав прийнятих на себе зобов'язань і не повернув позивачу позичені кошти у встановлений термін. Згідно п. 2.4. договору позики від 01.07.2015 р. строк повернення коштів встановлено до 01.07.2016 р. Відповідач отримані за договором позики грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень не повернув. Пунктом 3.1. Договору позики від 01.07.2015 р. передбачено, що за порушення строків повернення суми позики Позичальник оплачує на користь Позикодавця, пеню у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день простроченого платежу без застосування строків давності. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки. Станом на 01.10.2017 р. сума позики Відповідачем не повернута, таким чином Розрахунок пені позивачем проведений у період з 02.07.2016 р. по 01.10.2017 р. у розмірі 0,5% від суми позики за кожний день простроченого платежу без застосування строків позовної давності. Згідно розрахунку позивача пеня складає - 228 000,00 (двісті двадцять вісім тисяч) грн. Суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу та пені є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 01.07.2015р. у розмірі заборгованості за основним зобов'язанням 100 000,00 грн., 0,5% пені від суми позики за кожен день прострочення повернення у розмірі 228 000,00 грн., що разом складає 328\~000,00грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 3\~280,00 грн.

Outcome: approved