Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в позові вказав, що 09.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США, на наступних умовах: строком погашення 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором,в зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 241 693,69 гривень та судовий збір в сумі 3625,41 грн. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання недійсним кредитного договору з тих підстав, що умови та розрахунки між банком - резидентом України та позивальником - громадянином України у іноземній валюті є суттєвим порушенням прав позичальника. Зобов`язання має бути виражено у грошовій одиниці - гривні. Таким чином, спірний кредитний договір містить норми, які порушують цивільне законодавство України, порушення яких є підставою для визнання правочину недійсним. Кредитний договір містить несправедливі умови для позичальника, а саме: сплата кредиту у іноземній валюті, оскільки дуже важко сплачувати валюту,розмір якої постійно зростає відносно гривні; відсутність у позичальника до підписання ним кредитного договору достовірної інформації про сукупну вартість кредиту, тому позичальник не міг зробити висновок, чи має він можливість сплатити цей кредит; відсутність належного попередження позичальника зі сторони банку про валютні ризики; відсутність у позичальника справедливого, цілком узгодженого графіку платежу. Вважає, що відсутність у позичальника перед укладанням договору повної, мотивованої інформації про особливості отримання кредиту у іноземній валюті та повної інформації про совокупну вартість кредиту, економічного обґрунтування розміру відсотків за користування кредитом є фактично уведенням банком в оману позичальника, який помилково підписав кредитний договір. Тому, вважає, що можливо також визнати кредитний договір недійсним на підставі ст.ст.229;230 ЦК України. Просить суд визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року таким, що має істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивальника, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року несправедливим в цілому, визнати договір кредиту №221/24-47 від 09.07.2007 року про надання кредиту у сумі 17 180,00 доларів США на строк по 08 липня 2020 року недійсними. Крім того, відповідачем надано відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву, в якому остання вказала, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» повинні бути залишені без задоволення, просила застосувати факт спливу строку позовної давності. Представником ПАТ «Укрсоцбанк» надано заяву про застосування до зустрічних позовних вимог [PERSON] строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір №221/24-47, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 180,00 доларів США. Договір укладений з наступними умовами: строк погашення 08.07.2020 року, відсоткова ставка за користування кредитними коштами 12,0 % річних, відсоткова ставка за користування кредитними коштами починаючи з 20.10.2008 року - 13,50 % річних. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1054 ЦК УЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим, станом на 12.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 9 543,43 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 241 693,69 гривень, з яких: 203 219,96 грн. - сума заборгованості за кредитом, 34 988,92 грн. - сума заборгованості за відсотками, 2063,54 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1421,28 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Разом з тим, з приводу стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає в місті Маріуполі, нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків на суму заборгованості за кредитним договором від 09.07.2007р., укладеним з [PERSON] суд вважає неправомірним, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає як необґрунтований. Таким чином, оскільки відповідач порушив майнові права позивача, з нього повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 238 208, 88 грн. ( двісті тридцять вісім тисяч двісті вісім гривень вісімдесят вісім копійок). Суд також не вбачає підстав для застосування заявленого [PERSON] строку позовної давності, оскільки позивачем він не пропущений. Одночасно суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] виходячи з настпного. Згідно із ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). В свою чергу відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу - надання грошових коштів. Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, як необґрунтовані, оскільки остання була ознайомлена належним чином з умовами кредитного договору №221/24-47 від 09.07.2007 року, про що свідчить її особистий підпис та до певного часу виконувала його умови, що також підтверджує належну обізнаність [PERSON] щодо всіх умов договору.

Outcome: partial