Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, посилаючись на те, що 22.09.2018 року о 20.30 хв. по проспекту Незалежності, мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) із участю автомобілів Мерседес Бенц д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . В результаті ДТП, автомобілі отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП та постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Мерседес Бенц д.р.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом № АМ/2743967 від 24.12.2017 року, власник пошкодженого автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування за даним полісом. На підставі страхового акту №ОЦ/141/000/18/0022 від 11.01.2019 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було сплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3611,41 грн. по платіжному дорученню №1453 від 11.01.2019 року. З метою досудового врегулювання спору, [PERSON] було відправлено регресну вимогу, проте ніяких дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку з його сторони проведено не було. 01.10.2020 року між ним та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за полісом №АМ/2743967 від 24.12.2017 року. А тому, враховуючи винність відповідача у вчиненні ДТП, порушення ним обов`язків встановлених законом, а також здійснення ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплати страхового відшкодування просив стягнути в порядку регресу з [PERSON] на його користь завдані збитки в розмірі 3611,41 грн., судовий збір сплачений при подачі позовної заяви до суду в розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, звернулись з письмовою заявою, в якій просили суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22.09.2018 року приблизно о 20.30 год. в м. Чернівці по проспекту Незалежності, 109-Д, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Мерседес Бенц Е270 д.н.з. [NUMBER] , виконуючи маневр розвороту та рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на стоячий транспортний засіб Хюндай, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в результаті чого [PERSON] порушив вимоги ст. 2.3 (б), 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.11.2018 року (а.с.22-23) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Водій [PERSON] залишив місце ДТП, до якої був причетний. Своїми діями порушив п.2.10.а) Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.10.2018 року (а.с.24-25) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на користь держави. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Мерседес Бенц д.р.н. [NUMBER] застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2743967 від 24.12.2017 року (а.с. 21). 22.09.2018 року власник пошкодженого автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про страхове відшкодування (а.с.26). Згідно з ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до акту огляду транспортного засобу з додатком від 03.12.2018 року здійснено огляд автомобіля Хюндай, д.н.з. [NUMBER] та підраховано ремонтну калькуляцію (а.с.28-33). Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу деталей, автомобіля марки Хюндай, 2008 року виготовлення, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням безумовної франшизи (1000 грн.) підлягає відшкодуванню у розмірі 3611,41 грн. без ПДВ, згідно страхового акту №ОЦ/141/000/18/0022 (а.с 34). Як вбачається з платіжного доручення №1453 від 11.01.2019 року (а.с. 35), ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 3611,41 грн. 28.03.2019 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до відповідача [PERSON] з претензією про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 3611,41 грн. (а.с. 36-39). Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, відповідно до статей 1166, ст. 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статею 1191 ЦК України та пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 01.10.2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено Договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває право вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами страхування (а.с. 12-20). Згідно з додатком про відступлення права вимоги до ФОП [PERSON] переходить право вимоги, в тому числі і за номером договору страхування №ОЦ/141/000/18/0022 від 11.01.2019 року в сумі 3611,41 грн. (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути завдані збитки у порядку регресу в розмірі 3611,41 грн., задовольнивши позовні вимоги. Оскільки позовні вимоги задоволено, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.6). Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат за надану правничу допомогу в розмірі 2000 грн., то суд виходить з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.1 та п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved