Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши , що працювала у відповідача з 26.01.2004 року по 28.12.2012 року, була звільнена у звязку із скороченням штату. В лютому 2016 року звернулась до Управління Держпраці у Житомирській області з заявою про проведення перевірки дотримання відповідачем законодавства про працю в частині можливої невиплати індексації заробітної плати. Проведеною перевіркою було встановлено, що у червні 2004 року їй не було нараховано індексацію заробітної плати. 27.04.2016 року її було повідомлено про необхідність отримання індексації. Вона отримала індексацію в сумі 105 грн.. Своєчасний розрахунок з нею під час звільнення з роботи проведено не було, затримка розрахунку з виплати індексації заробітної плати становить 40 місяців, загальний розмір середнього заробітку за час затримки складає 214157,40 грн.. Ненарахуванням, невиплатою індексації на заробітну плату, непроведенням повного розрахунку на день звільнення, відповідачем порушено її права. Через неотримання індексації вона не мала змоги пройти лікування, принижувалась її ділова репутація, честь та гідність, погіршувались стосунки з оточуючими, що відбивалось на стані її здоров'я, що призвело до моральних страждань, які вона оцінює в 20000 грн.. Просила стягнути з відповідача на її користь 214157,40 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 20000 грн. заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що факт невиплати індексації заробітної плати було встановлено у 2016 році проведеною за заявою позивача перевіркою. Відповідач тривалий час не проводив з позивачем розрахунку. Про порушення свого право позивач дізналась лише після проведення перевірки, тому на момент звільнення спору з відповідачем не було. Представник уточнив, що позовні вимоги є взаємоповязаними, вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Пояснив, що претензій до відповідача на день звільнення у позивача не було, до квітня 2016 року з заявами та претензіями вона не зверталась. Нарахована за 2004-2012 роки індексація була виплачена у квітні 2016 року, її сума є мізерною в порівнянні з виплаченою за цей період позивачеві заробітною платою. Неотримання коштів в сумі 105,51 грн. не могло вплинути на стан здоров'я позивача. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що позивач працювала в Коростенському МБТІ з 26.01.2004 року по 29.12.2012 року та була звільнена згідно наказу №2-к від 28.12.2012 року на підставі ст.40,п.1 КЗпП України за скороченням штату. 25.02.2015 року під час проведення Управлінням Держпраці у Житомирській області перевірки відповідача було встановлено факт не нарахування позивачеві індексації заробітної плати. 27.04.2016 року позивач отримала 105,51 грн. нарахованої за 2004-2012 роки індексації (за 2004 р. 27,22 грн., 2006 р. 32,19 грн., 2008 р. 21,60 грн., 2009 р. 08,31 грн., 2011 р. 17,80 грн., а всього 107,12 грн. з врахуванням обовязкових стягнень). Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорену ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В позовній заяві позивач не посилається на те, що при її звільненні відповідачем не були виплачені всі нараховані їй розрахункові кошти та на те, що між нею та відповідачем на момент звільнення існував спір щодо належних позивачеві сум, що в день звільнення відповідач допустив порушення виплати нарахованих позивачеві сум. Факт не нарахування відповідачем позивачеві індексації заробітної плати за період з червня 2004 року по вересень 2011 року став відомий у лютому 2016 року. Після встановлення такого факту відповідач добровільно виплатив позивачеві донараховану суму. Умисність дій відповідача, спрямована на не нарахування та не виплату позивачеві індексації на час її звільнення, не встановлена. Враховуючи, що на день звільнення позивача між нею та відповідачем не існувало спору про розмір сум, що належали до виплати позивачеві, на день звільнення позивач отримала всі належні їй від відповідача нараховані суми та не заявила про своє право на отримання інших сум, в тому числі і індексації заробітної плати, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Заявивши вимогу про стягнення моральної шкоди, позивач не представила суду доказів того, що не нарахування та не виплата в період 2004-2012 років коштів в загальній сумі 105,51 грн., про що вона довідалась у 2016 році, призвели до погіршення стану її здоров'я та стосунків з оточуючими, принизили ділову репутацію, честь та гідність. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed