Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання членом сім'ї наймача, визнання права користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON], який був наймачем квартири [ADDRESS], постійно проживав в цій квартирі до дня смерті, був в ній зареєстрований. Ця квартира для проживання на умовах найму була надана батьку [PERSON] та членам його родини. Він (позивач) в цій квартирі мешкав разом з рідним дядьком [PERSON] з 2007 року постійно однією сім'єю, але не був в ній зареєстрований. [PERSON] мав психічний розлад, потребував допомоги, з його згоди він вселився в квартиру в якості члена його сім'ї. З 2007 року він (позивач) навчався в ШПУ № 98, працював в м. Шахтарську, тому постійно мешкав в квартирі [ADDRESS] з [PERSON] однією сім'єю, вони разом витрачали кошти на спільні потреби: ремонт, комунальні послуги, продукти харчування. У його реєстрації в даній квартирі йому було відмовлено, оскільки був борг по квартирній платі. [PERSON] з 27.11.2013 року по 13.01.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній психіатричній лікарні в м. Жданівка, а з 13.01.2014 року по день смерті [INFO] - в кардіологічному відділенні Шахтарської ЦГБ у зв'язку з запаленням легенів. Просив визнати його членом сім'ї [PERSON], який помер [INFO], встановити той факт, що він з [PERSON] постійно проживав разом за адресою: [ADDRESS] в період з 2007 року по день його смерті [INFO] і вів спільне господарство; визнати за ним (позивачем) право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] як за членом сім'ї наймача [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що в 2007 році вселився до свого дядька [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS]. з його на то згоди, але не був там зареєстрований, і по 20.01.2014 року проживав в ній разом із дядьком однією сім'єю. В них був спільний бюджет, вони складались по 300грн. для придбання продуктів харчування та інших необхідних речей. В 2011 році він (позивач) одружився, і [INFO] у нього народилася дитина. Він разом із дружиною і дитиною проживали в спірній квартирі, в його сім'ї там була своя кімната. Все було добре, а в травні 2013 року дядько кинув вживати алкоголь та тютюнові вироби і після цього захворів психічним захворюванням. В червні 2013 року сусіди дід [PERSON] та дід [PERSON] у зв'язку із тим, що [PERSON] вів себе неадекватно, викликали лікарів, які забрали [PERSON] до лікарні. Його (позивача) в цей час не було вдома, оскільки він гуляв з дитиною на вулиці, і про це він дізнався наступного дня від сусіда дяді [PERSON], який зателефонував йому на мобільний телефон. Наступного дня, після того, як дізнався, що дядю забрали до лікарні, він приїхав до спірної квартири, навів там порядок. Потім він подзвонив до травмпункту та кардіології м. Шахтарськ, але там дядька не було, і він припинив його пошуки, оскільки був зайнятий домашніми клопотами, а дядько міг просто «піти в запій», а він йому не нянька. Через два тижні головний лікар лікарні, де знаходився [PERSON], подзвонив на мобільний телефон його матері і повідомив, що потрібні кошти на лікування [PERSON] в сумі 600грн. Головний лікар дзвонив спочатку його матері, потім сестрі, але їх не відпустили з роботи, потім йому. Він приїхав до лікарні через 4 дні, провідав дядю, а через два тижні забрав дядю з лікарні додому. Дядя пробув вдома приблизно тиждень. Коли він (позивач) був вдома дядя нормально поводився, а коли його вдома не було - влаштовував безлад, палив гумові покришки у дворі будинку. В чому саме полягав безлад, пояснити не може. На питання, чи не заважав дядько своєю поведінкою проживанню його дружини, маленькій дитині, відповів, що не заважав, так як безлад влаштовував тільки в своїй кімнаті та на кухні, інших кімнат не чіпав. Другий раз [PERSON] забрали до лікарні приблизно в серпні 2013 року. Цього разу сусіди одразу подзвонили в лікарню до м. Новожданівка, хто саме дзвонив, він не цікавився. Сусіди пояснили, що дядя влаштував «безлад», у дворі будинку випалював резину, бігав замотаний у простирадло. Він (позивач) в цей час був на роботі, а дружина із дитиною - у батьків. Цього ж дня, коли він прийшов додому, сусіди: тітка [PERSON] та баба [PERSON] сказали, що це вони дзвонили до лікарні. Він не шукав дядька, оскільки знав де він. Потім подзвонила мама, сказала, що дзвонила головному лікарю, який повідомив, що потрібні гроші, назвав певну суму, яку саме - він навіть не спитав, оскільки коштів у самого не було. Протягом одного місяця він не спілкувався ні з головним лікарем, ні з дядьком. Потім головний лікар подзвонив, і він забрав дядька, це було приблизно в середині осені 2013 року. Дома дядько побув зовсім мало - днів 10. Вів себе більш-менш нормально 5 днів, а потім почав вживати алкоголь. Грошей в нього не було, оскільки пенсію не отримував, він також йому гроші не давав. Алкоголем його пригощали друзі. Третього разу дядька забрали до лікарні в грудні 2013 року, хто дзвонив він не питав, оскільки у нього своїх проблем достатньо, дізнався про це дня через два. Дружина тоді ночувала у батьків. Дядя [PERSON] йому розказував, що зайшов провідати [PERSON], побачив, що він п'яний, а сторонні особи зняли батарею з зальної кімнати, завантажили і увезли. Тому дядя [PERSON] викликав слюсарів з ТОВ «Комунальник» для заварювання батарей, які через декілька днів їх заварили. Його (позивача) в цей час також вдома не було, а коли прийшов додому, не дзвонив і не цікавився дядьком. 13.01.2014 року лікар зателефонував матері (позивача), повідомив, що [PERSON] перевели до лікарні в м.Шахтарську. Після цього матір наказувала йому сходити провідати дядька, але він не ходив і не цікавився його станом здоров'я, не питав, чи потребує він ліків, речей, продуктів харчування, оскільки був зайнятий іншими справами: у нього сім'я, маленька дитина, яку треба годувати, а він не нянька [PERSON] [INFO] дядько помер, наступного дня його та його матір повідомили про смерть дядька, не зробили це одразу, оскільки довго не могли знайти їх телефон. 20.01.2014 року він із сім'єю переїхали з спірної квартири, 21.01.2014 року дядька поховали. З квартири з'їхали одразу після смерті дядька, оскільки квартира знаходиться в аварійному стані, непридатна для проживання, потребує термінового ремонту: плитка в ванній кімнаті обвалюється, тріщина на стіні, знята одна батарея, протікає труба. У непридатному для проживання стані квартира знаходиться вже 1,5-2 роки. Ремонт не робили через відсутність грошей. Зараз він із сім'єю живе у батьків в [ADDRESS]. Вислухавши пояснення свідків, додав, що в квартиру газ не припиняли постачати. Замок на вхідні двері в квартиру викрутив сусід, щоб вільно заходити в квартиру і перевіряти дії [PERSON], який міг спалити квартиру. Після того, як [PERSON] забрали в лікарню дня через чотири він (позивач) забрав у сусіда замок і поставив на місце у двері. Також пояснив, що свідки мабуть плутаються в датах, а він 2007 року жив із дядьком кожного дня, коли дружина була вагітною, вона більше жила у батьків, він жив то у батьків, то з дядьком, а з 2012 року жив з дядьком дуже часто. Його сім'я власного житла не має, а тому, враховуючи викладене, просив позов задовольнити в повному обсязі. Оцінюючи пояснення позивача, суд звертає увагу на суперечливість та непослідовність пояснень позивача. Позивач стверджував, що вони із померлим дядьком проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, і тут же пояснював, що коли останній знаходився в лікарні, то він не цікавився, що тому потрібно і чим він може допомогти своєму члену сім'ї; пояснював, що у нього у цей час були інші справи: сім'я, маленька дитина, яку треба годувати, що він не нянька [PERSON], що за місяць він жодного разу не провідав дядька, а коли той помер, то не знав, в якому відділенні лікарні і з яким діагнозом останній знаходився. Позивач, стверджуючи, що після одруження проживав із дядьком разом зі своєю сім'єю, що включала дружину і маленьку дитину, поряд з цим пояснював, що кожного разу, коли його дядька забирали до лікарні, він (позивач), його дружина цього дня і наступного дня не були вдома, не знали, що сталося, хто дзвонив до лікарні, а про узнавали від сусідів. Позивач пояснив, що дядько заважав своїм «безладом» сусідам, але тоді не зрозуміло, як він не заважав йому та його дружині, дитині, якщо вони жили з ним разом в одній квартирі та однією сім'єю, враховуючи, що позивач наполягав, що в квартирі умови, неможливі для проживання вже протягом 1,5-2 роки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відсутні підстави задоволення позову, оскільки в справі відсутні докази на підтвердження проживання позивача із померлим [PERSON] Так, всі свідки повідомили, що позивач не проживав з [PERSON]; будь-які письмові докази їх спільного проживання в справі відсутні; позивач плутався в своїх поясненнях і фактично визнав, що проживав у квартирі батьків своєї дружини, а не із померлим; не надав правовстановлюючі документи на квартиру, які б підтвердили право [PERSON] на цю квартиру. Позивач стверджує про свої права на квартиру, але, якщо б він дійсно проживав в спірній квартирі, то мав би сплачувати комунальні послуги, а в квартирі значні борги зі сплати комунальних послуг. При цьому його пояснення, що послуги не сплачувались тільки в 2013 році суперечать письмовим доказам, згідно яких заборгованість утворилася з 2011 року, а газ взагалі відрізаний. Той факт, що позивачу дані обставини не відомі свідчить про те, що він у цій квартирі не проживав. Просила відмовити у позові в повному обсязі. Представник третьої особи КП «Комунальник» Абдужалілов Г.С. в судовому засіданні пояснив, що в справі відсутній жодний доказ на підтвердження проживання позивача із померлим [PERSON], позивач не виконував жодного обов'язку, покладеного на члена сім'ї померлого: не доглядав його, не піклувався про нього, не допомагав йому, не сплачував комунальні послуги за квартиру, а тому у позові просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив, що [PERSON] народився [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). [PERSON] народилась [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв'язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON], реєстрація здійснена міськвідділом РАЦСу Шахтарського виконкому Донецької області, актовий запис № 198, (а.с.9), а з 16.02.1985 року присвоєно прізвище [PERSON] у зв'язку із реєстрацією шлюбу з [PERSON] (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] Шахтарська ЦМЛ повідомила, що [PERSON] на обліку у ЦМЛ м. Шахтарська не перебував, знаходився на стаціонарному лікуванні у обласній психіатричній лікарні м. Жданівка з 27.11.2013 року по 13.01.2014 року; переведений 13.01.2014 року для подальшого лікування у кардіологічне відділення на терапевтичну койку Шахтарської ЦМЛ, де знаходиться на стаціонарному лікуванні з 13.01.2014 року по 17.01.2014 року, помер у відділенні [INFO], діагноз патологоанатома гнійна двостороння пневмонія (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] у віці 44 років, актовий запис № 52 від 21.01.2014 року (а.с.7). 26.11.2013 року мешканці [ADDRESS] направили до Шахтарського міського голови колективне звернення (15 осіб), де вказали, що [PERSON] є суспільно небезпечним, не виконує вимоги правил пожарної безпеки, щоденно розводить вогнище в квартирі, чим створює небезпеку життю та здоров'ю інших мешканців цього будинку, тільки їх пильність допомагає попередити пожар. Також [PERSON] носить мішки із сміттям зі звалища у двір будинку та свою квартиру, у зв'язку із чим в будинку та поряд неприємний запах, розповсюджуються комахи, миші. [PERSON] неодноразово направлявся на примусове лікування в Жданівську ПЛ, однак після повернення з лікарні покращення в його поведінці не відбувалось. Родичі [PERSON], знаючи про його стан, не приймають ніякої участі у його житті, байдуже відносяться до його існування. Просили сприяти його влаштуванню на постійне місце проживання у спеціалізований заклад (а.с.43). З відповідей на це звернення УПСЗН від 05.12.2013 року та заступника Шахтарського міського голови від 05.12.2013 року вбачається, що за сприяння сусідів [PERSON] влаштований на примусове лікування до психоневрологічного відділення у м.Жданівка на час лікування. На постійний час він не може бути влаштований у зв'язку із наявністю у нього працездатних родичів (а.с.44-46). Згідно з листом КП «Компанія «Вода Донбасу» споживач [PERSON] на 01.02.2014 року має заборгованість в сумі 4748,67грн., остання оплата здійснена 06.11.2008 року (а.с.32). ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» повідомило, що станом на 26.02.2014 року за спожитий газ по квартирі [ADDRESS] мається заборгованість, яка склалася з липня 2011 року у сумі 382,48грн.; останній платіж здійснений 22.07.2011року в розмірі 86грн.60коп.; з 05.09.2013 року абонент відключений (а.34).ОКП «Донецьктеплокомуненерго» повідомило, що за адресою: [ADDRESS] за послуги опалення мається заборгованість станом на 01.02.2014 року в сумі 20407,27грн.; з дати виписки померлого [PERSON] руху по особистого рахунку немає (а.с.36). Згідно з довідкою КП «Комунальник» за наймачем [PERSON] мається заборгованість по квартплаті в сумі 127 грн. (а.с.41). КП «Комунальник» повідомило, що в особистому рахунку на ім'я наймача [PERSON] зареєстрованим [ADDRESS] був він один (а.с.39), згідно з актом від 26.02.2014 року по цією адресою в теперішній час ніхто не проживає, тимчасово квартиру відвідує хлопець на ім'я [PERSON] (а.с.40). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2010 році вона із сім'єю придбали квартиру [ADDRESS], де спочатку робили ремонт, а потім з 21.04.2011 року стали постійно проживати. [ADDRESS] розташована під їх квартирою одним поверхом нижче. Там проживав чоловік, який зловживав алкогольними напоями, часто влаштовував в своїй квартирі шумні пияцтва і цим заважав сусідам. На початку літа 2013 року він збожеволів: розповідав, що він заможній пан, збудує банк, носив пакети зі сміттям, розносив сміття по всьому подвір'ю, в квартирі, їв це сміття, влаштовував пожежі. З літа 2013 року коли [PERSON] був вдома (а не в лікарні) сусіди по декілька разів кожної ночі приходили до нього виключали газ, тушили вогнище, або ж просто перевіряли, оскільки побоювались за свою безпеку, що він спалить весь будинок. Вони неодноразово дзвонили в газову службу, МНС з проханням перекрити газ в квартирі [PERSON] Всі сусіди боялися, що він спалить будинок, тому писали листи до виконавчого комітету, звертались до родичів [PERSON]- до племінниці, яка там іноді бувала до літа 2013 року, просили забрати його, чи доглядати, але він був нікому не потрібний. Вона при кожній можливості направляла ночувати до бабусі. Вперше [PERSON] направили до лікарні співробітники міліції, там він був півтора місяці. Після його повернення приблизно через 1 тиждень почалося задимлення з його квартири, він знову почав тягати сміття по подвір'ю, в квартиру, його стали відвідувати компанії осіб, що зловживають алкогольними напоями. Вдруге сусідка [PERSON] з другого під'їзду дзвонила до лікарні, писала заяву, щоб забрали [PERSON], тоді він знаходився на лікуванні менше, приблизно 1 місяць, коли він повернувся сусіди позитивного результату не побачили. Втретє в двадцятих числах листопада 2013 року вона особисто зверталась в психоневрологічного відділення в м. Шахтарськ, що знаходиться на вул. Кірова. Там написала заяву на ім'я головного лікаря в лікарню м. Новожданівка, щоб забрали [PERSON], оплатила 200грн. вартість бензину, [PERSON] забрали біля під'їзду, він не чинив опір. Двері у його квартиру залишились відчиненими 1-2 тижні і там збирались особи без визначеного місця проживання, собаки. Позивач в спірній квартирі бував, але не проживав, вона ночами разом з іншими сусідами заходила до [PERSON] і бачила, що там [PERSON] був сам, ані [PERSON], ані його сім'ї, його речей свідок там не бачила. Квартира знаходиться у стані, не придатному для проживання дорослих, відсутні умови для проживання дитини, оскільки там відсутній газ, який за їх неодноразовими проханнями перекрили газові служби зовні квартири. Суд звертає увагу, що свідок більш повно і детально розповів про обставини життя і хвороби [PERSON] в 2013 року, ніж позивач [PERSON] Його пояснення послідовні, логічні, узгоджуються з поясненнями інших свідків та з іншими матеріалами справи. Так, її доводи про припинення постачання газу до спірної квартири підтверджуються довідкою ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» і в сукупності спростовують пояснення позивача щодо неприпинення постачання газу в квартиру. Її доводи про колективні звернення до виконавчого комітету для надання допомоги [PERSON] підтверджуються відповідним письмовим зверненням та відповідями на нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є власником квартири [ADDRESS]. Жила в цій квартирі років 10, з листопада 2012 року живе в будинку на сусідній вулиці Театральна. Квартиру [ADDRESS] відвідує (приблизно 1 раз на тиждень). Їй відомо, що років 5 тому в квартирі із [PERSON] приблизно пів року жив позивач [PERSON], одружившись, [PERSON] переїхав жити в інше місце. Їй відомо, приблизно влітку 2013 року [PERSON] збожеволів: ходив одягнений в жіночу спідницю, розповідав, що він казково багатий, носив сміття до себе в квартиру. Цією поведінкою [PERSON] заважав іншим мешканцям будинку, які дзвонили в міліцію, МНС, газову службу, вона разом з іншими ходила до виконавчого комітету, підписувала звернення, оскільки її квартира розташована поруч з його квартирою і вона також побоювалася за цілісність свого помешкання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає [ADDRESS] повідомив, що [PERSON] проживав із [PERSON], коли навчався в училищі (приблизно 2007 рік), останнім часом (в 2013 році) він там не жив. Зі слів позивача йому відомо, що він іноді приходив до [PERSON], коли той хворів, приносив харчі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є другом позивача, зареєстрований [ADDRESS]. Позивач проживав [ADDRESS], коли навчався в училищі. В 2011 році, коли дружина позивача завагітніла, родичі надали їм місце для житла, то вони з дружиною переїхали до родичів, з 2011 року позивач [PERSON] не проживав із [PERSON] Він іноді приходив до [PERSON], по мірі можливості провідував, ремонтував там свій скутер, коли відбулось затоплення в туалеті - замінив унітаз, в якому це було році - не пам'ятає, знає це зі слів самого [PERSON] Оцінюючи прояснення допитаних у судовому засіданні свідків, суд звертає увагу, що ці пояснення логічні, послідовні і узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами по справі. У суду відсутні підстави не довіряти цим свідкам, тому суд приймає їх пояснення до уваги. Отже, усі свідки спростовують пояснення позивача про те, що він постійно проживав однією сім'єю із [PERSON] до моменту смерті останнього, що проживав там зі своєю сім'єю. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживав з [PERSON] [ADDRESS] в період навчання в училищі. Вони точно не пам'ятають дати, коли [PERSON] навчався в училищі, оскільки пройшов певний час. Однак всі свідки разом із [PERSON] одностайно стверджують, що з 2011 року [PERSON] не проживав з [PERSON] [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо наявності спільного господарства, бюджету у [PERSON] та [PERSON] суд приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які стверджували, що [PERSON] не допомагав [PERSON], не цікавився їм, коли вони просили прийняти заходи до лікування та догляду [PERSON], пояснення свідка [PERSON], який повідомив, що [PERSON] іноді провідував [PERSON], свідка [PERSON], якому зі слів [PERSON] було відомо, що він приносив [PERSON] харчі по мірі можливості, а не постійно, суд приймає до уваги пояснення самого позивача, який суду повідомив, що коли [PERSON] знаходився в лікарні, позивач не приїздив до нього, не провідував, не цікавився, що йому потрібно і чим він може допомогти своєму члену сім'ї, за місяць жодного разу не провідав, а коли дядько помер позивач навіть не знав, в якому відділенні лікарні і з яким діагнозом знаходився, повідомив, що у нього були інші справи, сім'я, маленька дитина, що він не нянька [PERSON] Наведене свідчить про відсутність у [PERSON] та [PERSON] спільного господарства та бюджету, властивого для членів однієї сім'ї. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Сторонам роз'яснювалися ці статті, від них не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик інших свідків, сторони просили суд розглянути справу на підставі наявних доказів. Тому суд вирішує справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, під «членом сім'ї» розуміється особа, що перебувала з померлим у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами, постійним проживанням, веденням спільного господарства, про утворення особами сім'ї можуть свідчити і інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Встановлення такого факту передбачено в судовому порядку (ст.256 ЦПК України), якщо від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до роз'яснення, що міститься в п.9 ППВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], був квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій і був зареєстрований. Позивач [PERSON] з [PERSON] з 2011 року не проживав однією сім'єю в указаній квартирі [ADDRESS]. Позивач не був зареєстрований за вказаною адресою, не зареєстрована там його дружина, відсутні відомості про наявність угоди між позивачем та наймачем квартири [PERSON] про певний порядок користування жилим приміщенням. Позивач не вів спільного господарства та бюджету з померлим [PERSON], не проявляв про нього постійного піклування, турботи, не був членом його сім'ї в сенсі ст. 3 СК України, ст.64 ЖК України. Тому підстави для задоволення його позову позивача про визнання його членом сім'ї [PERSON] та про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] відсутні, у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed