Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» ) в особі Синельниківського району електричних мереж та [PERSON] був укладений Договір № 0805617 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 07.04.2011 року. Даний договір було підписано [PERSON] На підставі п.1 Договору Позивач забовязався постачати Споживачу, яким є Відповідач, електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,5 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а [PERSON] - Споживач забовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені Договором. Позивач сумлінно виконував умови Договору, натомість Відповідач систематично порушував узяті на себе договірні забовязання, у частині сплати за використану електричну енергію, а згодом взагалі перестав платити за спожиту електричну енергію. Згідно до п.4.2 Договору споживач розраховується в 10-ти денний строк після закінчення розрахункового періоду; п.20 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕн), затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357 із змінами та доповненнями говорить, що плата за спожиту електричну енергію протягом розрахункового періоду, вносяться не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач повинен дотримуватися правил споживання електроенергії, умов договору та своєчасно розрахуватися за використання електричної енергії, згідно діючого тарифу. Натомість, Відповідач, в порушення умов договору п.п.4.1,4.2 та ПКЕЕн, своєчасно не сплатив за спожиту електроенергію. При контрольній перевірці стану розрахунків Відповідача зясувалось, що обліковується борг спожиту електроенергію на суму 1078,93 грн.. На час звернення Позивача до суду, Відповідач за використані 3512 кВт*г електричної енергії, що становить 1078,93 грн. в добровільному порядку не сплатив, належним чином завірених квитанцій про сплату заборгованості не надав, підтвердженням чого слугує копія особової картки споживача за № 0805617, у якій зазначено вся інформація про використання Відповідачем електричної енергії та стан розрахунків. Дана сума боргу розрахована відповідно до показників електролічильника та на підставі тарифів і електроенергію, що відпускається на побутові потреби населення, які затверджені постановами НКРЕ. Крім того, відповідно до п.3.7 договору, Постачальник має право на стягнення пені за несвоєчасі оплату спожитої електричної енергії. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за використану електричну енергію за період з квітня 2014 року по травень 2015 року на суму 1078,93 грн., пеню в сумі 393,09 грн., інфляційні витрати в сумі 714,42 грн. та 3% річних в сумі 37,25 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору. До початку судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки до суду був повернутий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою « Відмовився в отриманні». Згідно ч.8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Між сторонами 07.04.2011 року був укладений Договір № 0805617 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, згідно з п.1 п.п.1.1 якого Постачальник взяв на себе зобовязання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,5 кВт електроустановок Споживача, а Споживач зобовязався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами ( цінами ) у терміни, передбачені цим договором. Споживач згідно п.22 ПКЕЕн здійснює оплату за спожиту електроенергію за платіжними документами, які формуються Постачальником. Оплата за спожиту електроенергію повинна бути здійснена Споживачем протягом 10 днів з дня отримання платіжного документа ( п.4 пп.4.1 Договору). Згідно п.6 пп.6.1 Договору Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за неоплату або прострочення терміну оплати спожитої електричної енергії згідно з ПКЕЕн та умовами договору. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач за період з 01.04.2014 року по 25.05.2015 року має заборгованість за використану електричну енергію в розмірі 1078,93 грн., на яку нараховано 3% річних в сумі 37,25 грн., інфляційні в сумі 714,42 грн. та пеню в сумі 393,09 грн.. Судом встановлено, що в сторін виникли правовідносини з приводу надання електричної енергії, які регулюються законом «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.20 Постанови КМУ № 1357 від 26.07.1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію ( п.48 Правил). Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені в установлених законом чи договором розмірах. Згідно п.3 пп.3.7 Договору № 0805617 від 07.04.2011 року про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, Постачальник має право на стягнення пені за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії згідно із законодавством. Така ж відповідальність встановлена і в п.25 «Правил користування електричною енергією для населення», згідно якого за несвоєчасну оплату електричної енергії понад термін, обумовлений договором, споживач сплачує неустойку (пеню) згідно з законодавством та договором. Положення даних норм мають юридично обовязковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Частинами 1,3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Позивач просить суд, крім стягнення основної суми боргу та пені, стягнути також 3% річних та індекс інфляції від простроченої суми, що передбачено правилами ст..625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зазначеними нормативними актами передбачена інша відповідальність сторін у правовідносинах з надання населенню електричної енергії, застосування позивачем відповідальності, передбаченої ст..625 ЦК, а саме, індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми не можна визнати обґрунтованим. Дана правова позиція викладена в ухвалі ВСУ від 16.06.2010 року. У звязку з цим, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 37,25 грн., а також інфляційних витрат в сумі 714,42 грн. відмовити. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» заборгованості за використану електричну енергію за період з квітня 2014 року по травень 2015 року в розмірі 1078,93 грн., а також пені в сумі 393,09 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд присуджує з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та ст. ст.526, 549, 623, 625, 714 ЦК України, п.20, 25, 48 Правил користування електричною енергією для населення, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV,

Outcome: partial