Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 03.06.2013 року з відповідачем було укладено договір №01332. На виконання договору позивачем було сплачено 03.06.2013 року 10500,00 грн.. 03.06.2013 року з відповідачем було укладено договір №01332/13. На виконання умов укладених договорів позивачем було сплачено 22246,63 грн.. В подальшому позивач дійшов висновку про те, про умови укладених договорів його не задовольняють, тому 03.02.2014 року звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення сплачених коштів. Листом №11519 від 23.04.2014 року відповідач повідомив, що договір розірвано та сплачені ним чисті платежі будуть повернуті протягом 60 календарних днів від дня закриття групи, до якої він належав. Про таку групу йому нічого не відомо: ні про кількість учасників, ні про суми, ними внесені. 23.06.2014 року ним було направлено претензію, яка залишилась без задоволення. Просив стягнути з відповідача сплачені ним на виконання укладених договорів кошти в сумі 22246,63 гривень. Позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Пояснив, що звернувся до відповідача за отриманням кредиту, прочитавши оголошення про те, що той надає кредити. Консультант відповідача йому роз'яснив, що він має спочатку сплатити 10500 грн., які потім будуть зараховані в погашення отриманого ним кредиту. Після того, як ним буде сплачено певну суму, то протягом місяця його заява буде розглянута і він отримає бажану суму кредиту, який потім буде погашати протягом 15 років. За умовами укладеного договору щомісяця він мав здійснювати дві сплати, вносив їх в різні банки. Вважав, що після 2-3 таких сплат він отримає кредит в сумі 150000 грн.. Йому було відомо про те, що перший договір він міг розірвати в 3-денний строк з дня його укладення. В такому випадку йому було б повернуто сплачені 10500 грн.. Заяву про розірвання цього договору він не подавав. Було подано заяву про розірвання другого договору, на виконання якого він сплатив 11000 грн.. Відповідач зобов'язався повернути чисті платежі після того, як буде закрита група учасників, до якої він входив, однак будь-яка інформація про таку групу та її учасників йому надана не була. Не була надана достатня інформація і про умови договорів. З заявою про розірвання договору він звернувся тоді, коли йому запропонували для отримання бажаного кредиту сплатити внески на суму 60000 грн.. Тоді він зрозумів, що його ввели в оману. Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення, клопотав про розгляд справи у відсутність представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності , суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів, які були сплачені в процесі виконання зобов'язання, яке за згодою сторін було розірвано, який регулюється положеннями глави 53 розділу 2 книги 5 Цивільного кодексу України. Згідно ст.ст.651,653 ЦК України розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо договором встановлено повернення виконаного за зобов'язанням, то сторони мають право вимагати його повернення. 03.06.2013 року сторонами було укладено договір №01332, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за плату забезпечити позивачу дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі позивача у програмі. Відповідно до п.2.1 цього договору сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг становить 10500 грн.. Про розірвання вказаного договору позивач не заявив, правомірність його укладення ним не оспорюється. Того ж дня між сторонами було укладено договір №01332/13, за змістом якого відповідач за згодою позивача зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку №1 до цього договору. Таким товаром було отримання 150000 грн., за отримання яких позивач мав сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати. Зі змісту вказаних договорів встановлено, що програма ТОВ «Економ Комфорт» формується виключно на коштах його учасників, без залучення коштів товариства. Оплата товарів здійснюється за кошти, внесені учасниками; учасник, який отримав товар, в подальшому сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам. Учасник сплачує адміністратору не за одержання коштів чи послуги, а фактично за можливість їх одержання за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів. На виконання цього договору позивачем сплачено відповідачу 11000 грн., що підтверджується поданими ним платіжними документами та не оспорюється відповідачем. З вказаної суми було сплачено 9166,63 грн. чистих платежів та 2475,00 грн. в оплату передбачених договором адміністративних витрат. П.4.3 Договору №01332/13 від 03.06.2013 року та 9.1-9.2 Додатку №2 до нього було передбачено право розірвання вказаного договору в односторонньому порядку, яким позивач скористався 03.02.2014 року, подавши відповідачу відповідну заяву. Відповідач факт розірвання договору в односторонньому порядку визнав та листами №Кл-10143 від 03.02.2014 року та №Кл-11519 від 23.04.2014 року надав згоду на повернення позивачеві сплачених ним чистих платежів на умовах, передбачених п.9.2 Додатку №2 до договору №01332/13 від 03.06.2013 року. Позивачем зроблено заяву про те, що відповідачем інформація йому про інших учасників Програми, їх кількість, сплати ними внесків на виконання угод з відповідачем надана не була. Вказані позивачем обставини відповідачем не спростовані, доказів того, що такі учасники існують, що вони об'єднанні спільними обов'язками з позивачем чи від виконання ними своїх обов'язків залежати реалізація наданих позивачеві прав, відповідачем суду не подано. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що будь-яких перешкод для виконання прийнятого на себе відповідачем обов'язку повернення позивачеві сплачених ним чистих внесків в разі розірвання за згодою сторін укладеної угоди не існує. Враховуючи, що позивачем не оспорюється законність укладених з відповідачем договорів, то в межах заявленої вимоги стягненню з відповідача підлягають лише суми сплачених ним на користь відповідача 9166,63 грн. чистих платежів, що передбачено умовами укладеного договору №01332/13 від 03.06.2013 року та Додатку №2 до нього. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (пропущення строку позовної давності тощо), та докази на їх підтвердження відсутні. Враховуючи вищевказане, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: partial