Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №08-038/208к від 19.05.2006 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») за зазначеним договором було надано відповідачу кредит у розмірі 114000,00 дол. США. для придбання нерухомого майна. Відповідач зобовязання по поверненню кредиту належним чином не виконує, станом на 25.04.2017 року має заборгованість за кредитом в розмірі 12722,22 дол. США, за відсотками 802,73 дол. США. Відповідачу була направлена вимога про усунення порушень, яка останнім виконана не була. Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість а також судові витрати по справі. У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Украсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №08-038/208к (далі - Договір), за умовами якого банк надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 114\~000,00 дол. США строком на 20 років зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше травня 2026 року зі сплатою 12,2 процентів річних за перший рік користування кредитом, сторони узгодили, що подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду в порядку, передбаченому Договором, а позичальник зобовязався погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його користування та можливими штрафними санкціями на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти призначені для придбання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 4.2 Договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, строків повернення кредиту, визначених умовами Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. Відповідно до п. 4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених в п.п. 3.3.9, 3.3.10 Договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредитом, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Пунктом 3.3.9 Договору передбачено, що позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 Договору (графік погашення заборгованості по кредиту) (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1.2.2. статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Банк є правонаступником щодо всіх прав та обовязків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства. (а. с. 22-24). Встановлено, що банк умови договору виконав та надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 114000,00 доларів США (а. с. 9). Зобовязання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Така заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Згідно з приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем надано суду копію листа-вимоги №USB/161 від 27.04.2017 року, відповідно до якого банк вимагає у відповідача оплати суми боргу за кредитом разом з нарахованими відсотками, комісією за користування кредитом, штрафами, пенею в строк 30 днів з дати відправлення цієї вимоги (07.05.2017 року), але не пізніше трьох днів з моменту її отримання. (а.с. 12-13). Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №08-038/208к від 19.05.2006 року станом на 25.04.2017 року загальна сума заборгованості становить 13760,98 дол. США, що еквівалентно 339348,64 грн., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом - 12722,22 дол. США, що еквівалентно 339348,64 грн.; -заборгованість за відсотками - 802,73 дол. США, що еквівалентно 21411,78 грн.; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків 236,03 дол. США, що еквівалентно 625,79 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014 року в справі № 6-145цс14, яка є обов'язковою для судів загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки заперечень проти позову відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення відповідачем по справі заборгованості у розмірі 13760,98 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.04.2017 року складає 367056,21 грн., в результаті не виконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved