Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Черкаського міського управління юстиції про витребування майна та зняття з державної реєстрації. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він як учасник бойових дій в 1989 році отримував двокімнатну квартиру на підставі ордера №089254 серія А, за адресою: [ADDRESS] на склад сім»ї дві особи він і дружина [PERSON] В 2004 році [PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до нього про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у [ADDRESS]. На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.03.2004року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області він був визнаний втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. За період оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.03.2004 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2005 р. гр. [PERSON] приватизувала квартиру [ADDRESS] та продала квартиру відповідачці [PERSON] за договором купівлі-продажу від 16 серпня 2006 року. 28 лютого 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси прийняв рішення про те, що приватизація квартири [ADDRESS] проведена з порушенням вимог закону, а тому рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 19 липня 2006 року за № 470 в частині приватизації громадянкою [PERSON]квартири [ADDRESS] визнав недійсним. Враховуючи скасування рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 19 липня 2006 року за № 470 в частині приватизації громадянкою [PERSON] квартири [ADDRESS], його наслідком не стало набуття право власності на предмет рішення. Таким чином, він вважає, що зазначене майно, а саме [ADDRESS] має бути витребувана із чужого незаконного володіння у добросовісного набувача гр. [PERSON] Просить суд витребувати з чужого незаконного володіння у добросовісного набувача гр.. [PERSON] квартиру [ADDRESS] площею 49,2 кв.м..Скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а саме: запис про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив суд їх задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що придбала квартиру відповідно до вимог чинного законодавства, позивач не був стороною договору купівлі продажу квартири, про його існування взагалі не знала. Проживає у спірній квартирі з неповнолітніми дітьми більше семи років. Прокурор Завгородній О.О. підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задоволити. Представник третьої особи Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з»явились, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, причин неявки не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, прокурора, адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що : - в 1989 році позивач [PERSON]отримав двокімнатну квартиру на підставі ордера №089254 серія А, за адресою: [ADDRESS] на склад сім»ї він та його дружина [PERSON] - рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26.03.2004року позивач [PERSON] був визнаний особою яка втратила право користування жилим приміщенням у [ADDRESS]. - ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2005року рішення Соснівського райсуду м.Черкаси залишено без змін - квартира [ADDRESS] гр.[PERSON] була приватизована та продана відповідачці [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу від 16 серпня 2006 року. - відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] зареестрована за відповідачкою [PERSON] - відповідно до свідоцтва про шлюб Серріі [NUMBER] відповідачка змінила прізвище на [PERSON] - відповідно паспорту гр.України позивач [PERSON] - рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2012року встановлено, що приватизація квартири [ADDRESS] проведена з порушенням вимог закону і рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 19 липня 2006 року за № 470 в частині приватизації громадянкою [PERSON] квартири [ADDRESS] визнав недійсним - рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 вересня 2012року [PERSON] відмовлено в позові до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири та визнання недійсною державної реєстрації права власності на квартиру. - ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2012року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, а рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 вересня 2012року залишено без змін. - ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2013року касаційна скарга [PERSON] відхилена, а рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 вересня 2012року та ухвала колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2012року залишені без змін. - рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 січня 2013року [PERSON] відмовлено в позові до відповідачки [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні майном. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 10 вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» вказано, що «Відповідно до статті 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мана права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення в індикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України». В судовому засіданні достоменно встановлено, що позивач [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS] і позиція позивача що він є власником спірного житла з підстав отримання ним двокімнатної квартири на підставі ордера №089254 серія А, не є правоустановчим документом який підтвержував би право власнсоті позивача на спірну квартиру. Позивач був знятий з реєстрації в [ADDRESS], крім того рішенням Соснівського районного суду м.Чекраси від 19.09.2012року позивачу було відмовлено в позові до відповідача [PERSON] про визннаня недійсним договору купівлі продажу спірної квартири та визнанння недійсною державної реєстрації права власнсоті на квартиру і дане рішення набрало чинності. Згідно ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає, що судовими рішеннями, які набрали законної сили підтверджено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Цими ж судовими рішеннями підтверджено чинність договору купівлі-продажу даної квартири, тобто твердження позивача про те, що договір є нікчемним не заслуговують на увагу, суперечать вимогам цивільного законодавства та судовим рішенням. Згідно ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні обставини, на які посилався в позовній заяві, а тому підстави для витребування з чужого незаконного володіння у добросовісного набувача гр.. [PERSON] квартири [ADDRESS], також не підлягає до задоволення і вимога позивача щодо скасування у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON]. Крім того суд вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк звернення з даним позовом до суду передбачений нормами ЦПК України. Судом встановлено, що договір купівлі продажу квартири відбувся 16.08.2006року, тобто більш ніж сім років назад, а з даним позовом до суду позивач звернувся лише 12.12.2013року. Доводи позивача про причини пропуску строку звернення до суду викладені в його клопотання не є обґрунтованими.

Outcome: dismissed