Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в якому просив стягнути з відповідача 279 812,34 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 1 500 грн. вартість проведених експертних досліджень та судовий збір на його користь, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09.08.2013 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на регульованому перехресті вул. Харківське шосе та Привокзальної у м. Києві, де він не виконав вимог сигналу світлофора та виїхав на червоний сигнал, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні даного правопорушення та закрито провадження у зв`язку із закінченням тримісячного строку накладення адміністративного стягнення. Своїми протиправними діями відповідач наніс позивачу матеріальний збиток у розмірі 279 812,34 грн. та 1 500 грн. - витрати на проведення експертної оцінки автомобіля. В судовому засіданні представник позивача Сімоніка І.Б. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що свою вину в даній ДТП він не визнав, вказуючи, що саме він виїхав на перехресті на залений сигнал світлофору і навпаки автомобіль «Фольксваген» виїхав не червоний сигнал світлофору. Крім того, на день ДТП його автомобіль було застраховано у Страховій компанії «Лафорт», яка і повинна відшкодувати позивачу всі завдані матеріальні збитки, однак надати договір страхування (поліс) він не може, так як його було вилучено працівниками ДАІ при складанні адміністративного протоколу, крім того сума нарахованих збитків занадто велика і він з нею також не погоджується. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративного провадження відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Фольксваген транспортер», д.н.з. [NUMBER], 2012 року випуску білого кольору належить ПАТ «АБ «Експрес-Банк» (а.с.9). Згідно відомостей з НАІС ДДАІ, наданих УДАІ у м. Києві автомобіль «Пежо 405 1.6 І», д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON], [INFO] (а.с.52). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який знаходиться в матеріалах адміністративного провадження відносно [PERSON] (справа №753/19731/13), від 19.08.2013 року серії АВ2 №570247 09.08.2013 року о 20 год. 10 хв. на регульованому перехресті Харківського шосе та вул. Привокзальна в м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], не виконав вимог сигналів світлофора, виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того в графі «тимчасово вилучені документи» вказано, що у правопорушника було вилучено посвідчення водія [NUMBER], «В» (справа №753/19731/13, а.с.1). Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 року (а.с.5), 09.08.2013 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER]. Даною постановою [PERSON] було визнано винним та закрито провадження у зв`язку із закінченням тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили. Таким чином вина [PERSON] в описаній вище ДТП доведена судовим рішенням і доказуванню при розгляді даної цивільної справи не підлягає. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.п.4, п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Внаслідок скоєної ДТП автомобіль, який належить позивачу ПАТ «АБ «Експрес-Банк», був технічно пошкоджений, що підтверджується довідкою ДАІ від 09.08.2013 року (а.с.6), а відповідно до звіту №3946/03/14 про оцінку автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] (а.с.17-27), вартість ремонту автомобіля складає 279 812,34 грн. Згідно акту №ОУ-0000063 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.04.2014 року та платіжного доручення №4104 від 11.04. 2014 позивачем було сплачено вартість проведення даної експертизи у сумі 1 500 грн. (а.с.39, 85). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Ствердження відповідача [PERSON] в судовому засіданні про те, що він не винен в даній ДТП, вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Фольксваген», є значно завищеною, суд не може покласти в основу рішення, поскільки вони спростовуються постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2013 року, регламентними положеннями ч.4, ст.61 ЦПК України, а також звітом №3946/03/14 про оцінку автомобіля «Фольксваген» від 01.04.2014 року і не спростовуються будь-якими доказами матеріалів справи та поясненнями самого відповідача [PERSON], який не зміг пояснити суду в чому полягає невірність нарахування та сутність завищення матеріальної шкоди постраждалого автомобіля. Крім того, суд не може взяти до уваги показання відповідача про те, що на день ДТП його автомобіль було застраховано у страховій компанії «Лафорт», а після вчиненої ДТП страховий поліс у відповідача було вилучено працівниками ДАІ, поскільки вони спростовуються повідомленнями МТСБУ про те, що на дату ДТП - 09.08.2013 року - договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного по відношенню до транспортного засобу «Пежо», д.н.з. [NUMBER], в центральній базі даних МТСБУ не зареєстровано (а.с.72), в цій же базі зареєстрований страховий поліс вказаного автомобілю, термін дії якого починається з 16.12.2013 року по 15.12.2014 року (а.с.63; 66), а також дослідженими матеріалами адміністративного провадження, де в графі «тимчасово вилучені документи» значиться тільки посвідчення водія [PERSON], з яким погодився сам відповідач, розписавшись у протоколі. Таким чином вилучення працівниками ДАІ страхового полісу відповідача не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність відповідача [PERSON] в нанесені матеріальної шкоди позивачу знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії відповідача призвели до зіткнення вказаних автомобілів, тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, розмір яких не спростований будь-якими доказами по справі, необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача 279 812,34 грн. матеріальної шкоди та 1 500 грн. витрачених позивачем на експерті послуги, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки позов задоволено повністю, суд вважає необхідним з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнути 2 813,12 грн. судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду. На підставі викладеного, ст. ст. 1166, 1187 ЦК України та

Outcome: approved