Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2016 року він придбав у відповідача за договором купівлі-продажу підїзний залізничний шлях, що розташований по вул. Залізнична, 40а, в м. Лебедин Сумської області, до складу якого входить підїзний залізничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного залізничного стрілочного переводу №1, загальною довжиною 170 м. Вони узгодили всі істотні умови договору купівлі продажу, а саме, визначили ціну обєкта нерухомості, порядок оплати вартості, порядок передачі майна та порядок нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На виконання умов даного договору купівлі-продажу 5 січня 2017 року позивач передав відповідачу кошти в сумі 65000 грн., а він у свою чергу передав йому нерухоме майно та правовстановлюючі документи на це майно. В обумовлений строк, а саме, до 31 січня 2017 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу підїзного залізничного шляху не вдалося, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Тому позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу підїзного залізничного шляху, укладений між ним та відповідачем 20 грудня 2016 року та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач в адресованій суду заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 20 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу (а.с. 9-10), згідно умов якого відповідач продав позивачу, належний йому на праві приватної власності, підїзний залізничний шлях, що розташований по вул. Залізнична, 40а, в м. Лебедин Сумської області, до складу якого входить підїзний залізничний шлях при станції Лебединська Державного підприємства «Південна залізниця», який складається з однієї залізничної колії та одного залізничного стрілочного переводу №1, загальною довжиною 170 м. 5 січня 2017 року позивач передав відповідачу обумовлену суму коштів в рахунок оплати вартості підїзного залізничного шляху, а останній зобовязався у строк до 31 січня 2017 року здійснити всі дії повязані з укладенням та нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, що вбачається з розписки (а.с. 12). В той же день відповідач передав позивачу нерухоме майно та правовстановлюючі документи на це майно. В обумовлений строк, а саме, до 31 січня 2017 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу підїзного залізничного шляху не вдалося, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved