Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 01 червня 2006 року, [PERSON] , зареєстровала щлюб з [PERSON] , актовий запис в книзі реєстрації шлюбів № 14, про що їм було видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі [INFO] у позивача та відповідача народився син - [PERSON] . Приблизно 2 роки тому відносини між позивачем і відповідачем стали погіршуватись, що призвело до виникнення різноманітних непорозумінь, сварок, а також різних поглядів на подальше спільне сімейне життя. Спроби налагодити відносини позитивного результату на дали, неприязні відносини між ними негативно впливали як на позивача так і на їхнього з відповідачем сина, а тому, позивач 2 вересня 2019 року переїхала з сином проживати окремо за адресою: [ADDRESS] , де проживає по теперішній час. Таким чином, між позивачем з відповідачем сімейні відносини припинились ще з вересня 2019 року, вони не ведемо спільного господарства та проживають окремо. Відповідно, їхній з відповідачем шлюб має суто формальний характер і його збереження є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. При цьому, відповідач теж не має бажання зберігати їхній шлюб. Їхній з відповідачем син проживає зі позивачем і спору щодо місця проживання дитини немає. Позивач дійшла до висновку про те, що примирення між нею та відповідачем є неможливим, а шлюб між ними необхідно розірвати. Ухвалою суду від 19.02.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Проти задоволення позовну не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~\~\~\~\~\~ Суд встановив, що 01 червня 2006 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Судововишнянській міській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис за №14, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] ./а.с.4/. У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ./а.с.5/. У судовому засіданні встановлено, що приблизно 2 роки тому відносини між позивачем і відповідачем стали погіршуватись, що призвело до виникнення різноманітних непорозумінь, сварок, а також різних поглядів на подальше спільне сімейне життя. Спроби налагодити відносини позитивного результату на дали, неприязні відносини між ними негативно впливали як на позивача так і на їхнього з відповідачем сина, а тому, позивач 2 вересня 2019 року переїхала з сином проживати окремо, де проживають по теперішній час. Спільного господарства сторони не ведуть. Відповідно, їхній з відповідачем шлюб має суто формальний характер і його збереження є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду справи, шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають формальний характер. Продовжувати шлюбні відносини [PERSON] не має наміру. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Проаналізувавши вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved