Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов»язання звільнити земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0, 021 га, 0,0013 га, 0,02736 га та повернути їх Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, шляхом звільнення їх від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядження землями комунальної власності м.Києва відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу. Департаментом земельних ресурсів на підставі звернення [PERSON] від 26.11.2015 р., який є власником суміжної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], проведено перевірку земельних ділянок по [ADDRESS], за результатами якої складено акти. Під час перевірок було встановлено, що [PERSON] без права зареєстрованого у встановленому законом порядку використовує земельні ділянки за адресою [ADDRESS] площею 0,021 га, 0,0013 га, 0,0273 га для обслуговування будинку на суміжній земельній ділянці та розміщення навісу. Оскільки будь-яких рішень щодо виділення відповідачу у власність або користування зазначеної земельної ділянки не приймалось на підставі положень Земельного кодексу України позивач просить в судовому порядку зобов»язати [PERSON] звільнити земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0, 021 га, 0,0013 га, 0,02736 га та повернути їх Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан, шляхом звільнення їх від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що Київської міською радою, як розпорядником земель комунальної власності не приймалось будь-яке рішення щодо виділення у власність або користування відповідачу земельної ділянки по [ADDRESS], хоча остання використовує її у власних потребах, що суперечить положенням земельного законодавства. Відповідач повторно в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити, обґрунтовуючи тим, що порушення порядку користування спірною земельною ділянкою було встановлено в ході проведення перевірки представниками Департаменту земельних ресурсів, про що складені відповідні акти. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. ф Розпорядження землями комунальної власності м. Києва, в тому числі надання земельних ділянок у власність чи у користування, у відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу. В силу положень ст..125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому, ст. 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про охорону земель» самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Повноваження щодо здійснення самоврядного контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель в м. Києві відповідно до рішення Київської міської ради від 29.09.2003 №16/890 «Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві» покладено на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Судом встановлено, що на підставі звернення [PERSON] від 26.11.2015, який є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації проведено перевірку земельних ділянок по [ADDRESS] , за результатами якої складено акти від 24.12.2015 №70/01, 71/01,72/01. Під час перевірок встановлено, що гр. [PERSON] використовує земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], а саме: *площею 0,021 га для влаштування твердого покриття, розміщення частини навісу та обслуговування на суміжній земельній ділянці жилого будинку, що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 19 вересня 2008 року (акт від 24.12.2015 ,№70/01); *площею 0,0013 га для обслуговування на суміжній земельній ділянці жилого будинку (акт від 24.12.2015 №71/01); *площею 0,0273 га для розміщення частини навісу та обслуговування на суміжній земельній ділянці жилого будинку (акт від 24.12.2015 №72/01). Формування земельних ділянок здійснюється відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України. Відповідно до зазначеної вище статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Підстави для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера передбачені ст. 21 зазначеного закону. З огляду на наведені судом норми чинного законодавства, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради. В ході судового розгляду судом встановлено, що рішень щодо передачі земельних ділянок по [ADDRESS] у власність чи користування відповідачу Київська міська рада не приймала, і документи, що посвідчують право власності чи користування даною земельною ділянкою з боку відповідача суду не надано. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Оскільки земельні ділянки по [ADDRESS] не були відведені у відповідності до чинного законодавства для будівництва об'єктів нерухомого майна, таке майно підлягає знесенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки -будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільну зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved