Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що вона володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Цей будинок вона отримала у спадок від свого чоловіка, [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.09.2008 року № 1013. У березні 2011 року, за проханням своєї подруги, позивач зареєструвала у своєму будинку свою невістку [PERSON], яка зареєстрована за даною адресою до теперішнього часу, але з моменту реєстрації у будинку, тобто з березня 2011 року, відповідач жодного дня у ньому не жила, де вона проживає на теперішній час позивачу не відомо. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та в належнй формі, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, відзив на позов не подано. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.09.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно довідки Виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам»янсько-Дніпровського району від 25.09.2017 року за № 1500 [PERSON] зареєстрована, але не проживає за адресою: [ADDRESS]. Факт того, що відповідач не проживає за вищевказаною адресою підтверджується також актами про не проживання за місцем реєстрації, що складені 08.02.2017 року, 12.09.2017 року комісією у складі депутата Благовіщенської сільської ради Овсянникова О.В. та інспектора ВОС Благовіщенської сільської ради, в яких сусіди [PERSON] та [PERSON] письмово пояснили, що відповідач не проживає за даною адресою з березная 2011 року, при огляді будинку комісією особистих речей відповідачки чи інших ознак, які б вказували на проживання громадянки [PERSON] комісією не виявлено. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Таким чином, враховуючи ті обставини, що між сторонами по справі договір найму не укладався, відповідач не є наймачем житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не є членом сім'ї позивача. Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим у будинку позивача, не будучі членом його сім'ї, наймачем в житловому будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, не проживає в цьому будинку, чим порушує його права та законні інтереси, чинить йому як власнику на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, а тому відсутні підстави для проживання відповідача в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved