Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, який в ході розгляду справи був уточнений, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя, кошти депозитного вкладу «Депозит плюс №SAMDNWFD0072176914201» у АТ «КБ ПРИВАТБАНК» в сумі 14400,0 доларів США, що за курсом НБУ на час розгляду справи становить 386988,00 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 193494,0 грн., що еквівалентно 7200,0 доларів США в порядку поділу майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в 2010 році на ім`я позивача було відкрито депозитний рахунок в ПАО КБ «ПРИВАТБАНК». У зв`язку з погіршенням стану здоров`я в 2018 році кошти в розмірі 9610 доларів США були зняті та укладений договір банківського вкладу №SAMDNWFD0072176914201 на ім`я відповідача та внесено 9610 доларів США. 27.12.2019 року, вже після звернення позивача до суду, відповідач зняла грошові кошти з зазначеного депозитного рахунку в розмірі 14400,0 доларів США, без відома та проти волі позивача та розпорядилася ними на власний розсуд. Згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просив позов задовольнити. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 26.12.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 02.03.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пояснила, що витратила ці кошти на потреби сім`ї, а саме сплатила навчання спільного з позивачем сина, а гроші, що залишилися подарувала сину. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 20.06.1997 року сторони перебувають у шлюбі. Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 05 травня 2020 року вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» 26 грудня 2018 року було відкрито депозитний рахунок та зараховані кошти в сумі 9610 доларів США, який неодноразово поповнювався на різні суми. 27 грудня 2019 року, 14400 доларів США з депозитного рахунку видані готівкою у відділенні банку [PERSON] . Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що відповідачем знято спірні кошти з рахунку після фактичного припинення шлюбних відносин, а саме 27.12.2019 року, після того, як позовна заява про поділ майна була подана позивачем до суду. Відповідач не надала належних доказів на підтвердження того, що спірні грошові кошти у розмірі 14400,00 доларів США є її особистою приватною власністю та були витрачені в інтересах сім`ї, а тому за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, такі кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню еквівалент суми 7200,00 доларів США, враховуючи, серед іншого, що позивач просить стягнути грошові кошти саме в національній валюті України - гривні. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 193494,00 грн., як частка у спільній сумісній власності подружжя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved