Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~коштів у\~розмірі 29846,12\~грн.\~та судового\~збору,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 07\~лютого\~2018\~року\~ухвалою Господарського\~суду міста\~Києва у\~справі №910/6968/16\~Державне підприємство\~«Укрветсазавод» (код\~ЄДРПОУ 38519326)\~було зобов`язане\~сплати на\~користь [PERSON] \~середній заробіток\~за\~час\~вимушеного прогулу\~у розмірі\~153\~057\~грн.\~На підставі\~виданого Господарським\~судом м.\~Києва наказу\~№910/6968/16\~від 12.02.2018\~року Шевченківським\~районним відділом\~державної\~виконавчої\~служби міста\~Києва\~Головного\~територіального управління\~юстиції\~у\~місті Києві\~було\~відкрито\~виконавче провадження\~№55854174\~та стягнуто з\~державного підприємства\~«Укрветсазавод»,\~переховано [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~153057грн.\~00\~коп.\~ДП «Укрветсанзавод»\~повністю виконано\~ухвалу Господарського\~суду м.Києва\~від 07.02.2018\~по вказаній\~справі щодо\~виплати\~коштів\~на користь\~ [PERSON] \~в розмірі\~153\~057,00\~грн.,\~що підтверджується\~постановою про\~ВП№55854174 від 25.07.2018. Таким чином, [PERSON] було отримано грошові кошти в 155 057,00 грн. у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу без податків. Оскільки Шевченківським\~районним\~відділом\~державної виконавчої\~служби\~міста\~Київ Головного територіального управління\~юстиції\~у\~місті Києві\~було\~стягнуто\~і виплачено\~грошові кошти\~у розмірі 153057\~грн.\~на користь [PERSON] \~без врахування\~податків,\~то суми\~податку в\~розмірі\~18%\~ставки\~податку\~на доходи фізичних осіб,\~що\~становить 27\~550,26\~грн.\~та\~1,5% військового збору\~в розмірі\~2\~295,86\~грн.,\~підлягають поверненню\~ДП «Укрветсанзавод\~з метою\~виконання зобов`язань\~роботодавця по\~сплаті податків,\~як податкового\~агента,\~перед працівником. \~ \~ \~ \~ Згідно з\~п.167.1\~ст.\~167\~Кодексу,\~ставка податку\~становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті). Загальна сума податків, що мають бути повернені, складає 29846,12 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.02.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Южного міського суду від 09.04.2021 позов ДП «Укрветсанзавод» до [PERSON] про стягнення коштів задоволено. Стягнути з [PERSON] на користь ДП «Укрветсанзавод» грошові кошти з отриманого доходу за ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.02.2018 у справі № 910/6968/16 на користь державного підприємства «Укрветсанзавод» (як податкового агента): 27550,26 грн. податку на доходи фізичних осіб та 2295,86 грн. військового збору, а всього 29846,12 грн. Ухвалою Южного міського суду від 30.09.2021 заяву представника [PERSON] адвоката Томчук М.В. про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення\~Южного міського\~суду Одеської\~області від 09.04.2021 \~по цивільній\~справі №519/92/21 за позовом\~ДП «Укрветсанзавод» до [PERSON] про стягнення коштів \~скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому суд розглянув справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається\~з матеріалів\~справи 07.02.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва по справі № 910/6968/16 за заявою [PERSON] до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення заробітної плати в межах справи № 910/6968/16 за заявою публічного акціонерного товариства національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про банкрутство, стягнуто з останнього на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153057 грн. (а.с.6-9). 12.02.2018 на виконання вищевказаної ухвали Господарського суду м.Києва видано наказ про стягнення з Державного підприємства «Укрветсанзавод» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153057 грн. (а.с.10). 22.02.2018 Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. відкрито виконавче провадження за вищевказаним наказом (а.с.11). Підтвердженням примусово стягнутих сум з ДП «Укрветсанзавод» та отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 153057 грн. є постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1\~ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»\~(а.с.12). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Предметом спору у цій справі є повернення на користь позивача, як податкового агента, коштів у вигляді не відрахованих із заробітної плати звільненого працівника податку та військового збору у спосіб, визначений положеннями ст. 1212 ЦК України. Відповідно до п. 6 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів про що зазначає у рішенні суду. Як встановлено у судовому засіданні, на користь відповідача ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/6968/16 від 07.02.2018 стягнуто з Державного підприємства «Укрветсанзавод» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153057 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили та виконано у повному обсязі. Отже, спір вирішено в порядку господарського судочинства. Звертаючись до суду в порядку цивільного судочинства, позивач фактично просить стягнути з відповідача на його користь частину суми, сплаченої на виконання рішення\~\~ Господарського суду м. Києва у справі № 910/6968/16 від 07.02.2018. В силу положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У статті 18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення містяться у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у господарських справах визначено положеннями розділу V Господарського процесуального кодексу України, а судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснюється відповідно до розділу VI ГПК України. Безперечно, питання щодо оподаткування доходів фізичних осіб, в тому числі, сум відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, регулюється розділом ІV Податкового кодексу України (далі - ПКУ України), в якому визначено доходи, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, та доходи, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Відповідно до підпункту 14.1.180. пункту 14.1. статті 14 ПКУ податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Статтею 168 ПКУ встановлено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету (в тому числі і податків на доходи фізичних осіб), згідно з підпунктом 168.1.1. пункту 168.1. якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. У свою чергу пунктом 176.2. статті 176 ПКУ передбачено, що особи, які відповідно до цього кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані зокрема своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Позивач під час виконання рішення суду у господарській справі не скористався своїм правом на роз`яснення рішення, виправлення описки, а також не оскаржив дії державного виконавця, не подавши відповідні заяви до суду. Зокрема, позиція щодо виправлення описки у подібному випадку висловлена у Постанові Верховного Суду від 25 березня 2021 року у справі № 185/2109/18-ц, провадження № 61-18024св20. У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 401/1813/16-ц, провадження № 61-29744св18 Верховним Судом прийнята правова позиція про те, що оскільки при виконанні виконавчого листа про стягнення з підприємства на користь фізичної особи суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди в загальній сумі державний виконавець\~\~ застосував положення статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» і перерахував отримані від боржника грошові кошти безпосередньо стягувачу , то він зобов`язаний був взяти до уваги положення податкового законодавства та вирахувати із вказаної суми відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Не зробивши цього, державний виконавець порушив вимоги вказаних норм матеріального права, у зв`язку з чим його дії в означеній частині підлягають визнанню незаконними. Отже, звертаючись до відповідача з окремим позовом про стягнення коштів, які повинні були бути обчислені та відраховані із суми, стягненої за рішенням суду, яке набрало законної сили, позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права. Задоволення позову у даній справі фактично призведе до зміни рішення суду, яке набрало законної сили судом, який його не ухвалював. Крім того, слід зауважити, що відповідно до статті 14.1.213. Податкового кодексу України фізична особа, яка має місце проживання в Україні є резидентом, тому в силу положень статті 168.4.5. Податкового кодексу України є відповідальною згідно з вимогами ПКУ за нарахування та утримання податку, сплачує (перераховує) його до відповідного бюджету за класифікацією «інші доходи».

Outcome: dismissed