Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2013 року по справі №761/6865/13-ц на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, із твердої грошової суми в розмірі 500 грн. щомісяця на аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року у справі № 761/6865/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що протягом останнього час відповідач аліменти у розмірі 500 грн. на місяць сплачує, однак індексація визначеного судом розміру аліментів із 2013 року не проводилась, а відповідач у додаткових витратах на забезпечення сина участі не приймає. Разом з тим, дитині 18 січня 2018 року робили операцію, вона неодноразово проходила лікування в Національній дитячій спеціалізованій лікарні, що потребує додаткових матеріальних витрат. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження. 24 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач з позовними вимогами не погодився та просив суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на те, що позивачем не надано до суду доказів на понесення додаткових витрат на дитину, крім того, на утриманні [PERSON] є ще троє неповнолітніх дітей. Разом з тим, вказує, що його дохід є нерегулярним та мінливим, а тому доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. 14 травня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача, за змістом якої останній зазначив, що твердження відповідача щодо утримання чотирьох дітей є голослівними та безпідставними, що підтверджується рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2018 року про стягнення аліментів на його двох неповнолітніх дітей. При цьому, відповідач, стверджуючи, що має мінливий дохід, жодних доказів на підтвердження цього не надає. Крім того, [PERSON] не позбавлений права звернутись до органів опіки та піклування із заявою про проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів. Зазначив, що навчальний заклад обраний позивачем через зручне територіальне розміщення. Представник позивача в судове засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року у справі № 761/6865/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Виписки № 41 з медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 26 січня 2016 року та Виписки № 36 від 18 січня 2018 року, [PERSON] неодноразово робили операції, останній проходив лікування. Згідно Довідки № 461 від 11 липня 2018 року [PERSON] навчається у 2а класі санаторної школи-інтернату І-ІІ ступеню № 20 міста Києва. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та у відповідності до Довідки №64 від 12 квітня 2019 року, виданої Виконавчим комітетом Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, [PERSON] проживає та прописаний за адресою: [ADDRESS] , та проживає разом із дітьми на одній житловій площі. Разом із тим, як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 8 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» становить 2 027 грн., з 01 липня 2019 року - 2017 грн. За таких обставин, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року розмір аліментів, присуджений до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільного сина, є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За умовами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За умовами ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому дитина неодноразово проходила лікування, а визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2013 року розмір аліментів є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне змінити порядок та розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved