Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за наступними обставинами. В позовній заяві позивач вказує, що восени 2003 року між нею, її покійним чоловіком та відповідачем була досягнута усна домовленість , про те що останній передає їм документи для отримання складу на пилорамі ПП «Авангард» 2000 за інвентарним номером № 4823. Цей склад розташований в районі житлового будинку [ADDRESS]. Документи, які посвідчують право власності на склад у відповідача були відсутні, крім накладної №96, відповідно до якої ПП «Авангард» 2000 передало йому даний склад в рахунок заробітної плати. Крім того, відповідач надав позивачці розписку, яка завірена Новобогданівською сільською радою про те, що відповідач передав маючі у нього документи на склад позивачу та її чоловіку. Починаючи з цього часу позивачка користувалася цим складом по теперішній час. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на склад пилорами інв..номер №4823, розташований у дворі житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи заперечень проти позовних вимог не має. Суд, допитавши сторони, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що восени 2003 року між позивачкою, її покійним чоловіком [PERSON]. та відповідачем була досягнута усна домовленість, про те що останній передає їм документи для отримання складу на пилорамі ПП «Авангард» 2000 за інвентарним номером № 4823. Цей склад розташований в районі житлового будинку [ADDRESS]. Документи, які посвідчують право власності на склад у відповідача були відсутні, крім накладної №96 відповідно до якої ПП «Авангард» 2000 передало йому даний склад в рахунок заробітної плати. /а.с.12/ Крім того, відповідач надав позивачці розписку, яка завірена Новобогданівською сільською радою про те, що він передав маючі у нього документи на склад позивачу та її чоловіку. /а.с.12/ [INFO] року чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /зв. а.с. 8/. Спадщину після його смерті прийняла позивачка , що підтверджується копією свідоцтва про спадщину /а.с.9/. На даний час позивачка вирішила продати даний склад, проте це неможливо зробити, оскільки у позивачки не має документу, що посвідчує її право власності. Відповідно повідомлення Новобогданівської сільської ради від 15.01.2014 року №43 правовстановлюючого документу на склад, інвентарний номер №4823 по [ADDRESS] і за ким він зареєстрований у сільській раді відсутня /а.с 10/ Згідно повідомлення КП «ММБТІ» №95 від 07 лютого 2014 року за [PERSON] на підставі свідоцтв про право а спадщину, виданих Мелітопольською державною нотаріальною районною конторою, зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS]. також зазначено, що цільове призначення та назви комерційних об'єктів в матеріалах інвентаризації не відображаються. /а.с.11/ Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно. Згідно з ч.4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За змістом ст. 344, п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), зокрема, за рішенням суду; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Тобто, порушення питання про виникнення права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе тільки після 01 січня 2011 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння) Судом встановлено, що право власності на вказаний склад не оформлялось, позивач добросовісно, безперервно і відкрито володіє вказаним складом більше десяти років. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved