Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначав, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини, ведення спільного господарства на даний момент ними припинені. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З вересня 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. На примирення він не згоден. Тому просив суд шлюб розірвати. В день розгляду справи позивач [PERSON] та його представник адвокат Прохур Н.І. звернулись до суду з заявою, у якій просили розглянути справу за їх відсутності. У заяві крім того, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення не згоден. На час розгляду справи він позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач в позовній заяві зазначив, що на примирення він не згоден. Тому надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме моральним засадам суспільства та вимогам закону, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у шлюбі змінювала прізвище, не просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved