Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 25.02.2013 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000 грн. зі сплатою 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїх обов'язків не виконує, станом на 31.10.2016 року має заборгованість в сумі 12219,75 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 1996,72 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 7364,95 грн., за пенею та комісією в сумі 1800 грн., штрафів в сумі 1058,08 грн.. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати . Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив, що сторонами було укладено кредитний договір, позивач надав відповідачеві кошти на платіжну картку, була відкрита поновлювальна кредитна лінія. Відповідачем 20.05.2013 року через банкомат іншого банку було знято 1890 грн. готівкових коштів та 100 грн. сплачено за покупку товару. Добровільного погашення відповідачем боргу не було, з його іншого рахунку здійснювалось автоматичне списання коштів в погашення боргу. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що кредитну картку він отримав в м.Житомир, однак її не активував та жодного разу грошові кошти не знімав, пін-код, який йому повідомлено працівником банку, нікому не повідомляв. Про те, що з його картки знято кошти довідався лише через рік після їх зняття, зателефонував до банку, де йому повідомили, що грошові кошти було знято в м.Дніпропетровськ 20.05.2013 року, використовуючи номер його телефону, запропонували звернутись до правоохоронного органу. В той час він знаходився на роботі в пгт Іршанськ. Звернувся з заявою до поліції в м.Житомир про встановлення особи, якою було знято з його рахунку грошові кошти. Коли з його зарплатної карки стали списуватись кошти, то він перевів заробітну плату в інший банк. В той період знаходився в зоні АТО. Всього було списано більше 2000 грн.. До банку звертався неодноразово, просив розібратись в ситуації, однак йому повідомили, що то він розголосив дані картки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . 25.02.2013 року сторонами було укладено договір про отримання кредиту в сумі 2000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі збільшенням кредитного ліміту. 20.05.2013 року з кредитної картки було знято грошові кошти в сумі 1996,72 грн.. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти. Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечив факт отримання кредитних коштів, задовго до звернення позивача до суду повідомив йому про те, що з його карткового рахунку кредитні кошти були зняті сторонньою, невідомою йому особою. На підтвердження своїх доводів подав копію табелю обліку використання робочого часу за травень 2013 року з місця його роботи, заяви до позивача від 28.03.2014 року, відповіді позивача від 14.04.2014 року, витягу з кримінального провадження №12014060020006780 від 01.12.2014 року за ст.185 ч.1 КК України. На час звернення відповідача позивач мав можливість перевірити його доводи, провести відповідну перевірку, однак надав йому лише відповідь про те, що то самим відповідачем розголошено відомості, які були використані для зняття коштів. Тобто, позивач не спростував доводів відповідача про те, що не він скористався кредитними коштами та що завдяки саме його недобросовісному зберіганню відомостей сторонні особи отримали доступ до його карткового рахунку. Надаючи можливість зняття грошових (кредитних) коштів за допомогою різноманітних технічних пристроїв та програм, особа, яка надає таку можливість (у даному випадку позивач) має гарантувати споживачу таких послуг (у даному випадку відповідачеві) можливість доведення особистої участі у правовідносинах, або спростування такої участі. Посилаючись на те, що саме відповідач розголосив дані щодо номеру свого карткового рахунку та номеру телефону, використовуючи які було здійснено зняття коштів з карткового рахунку, позивач не довів неможливість розголошення таких даних безпосередньо ним самим (його працівниками), оскільки позивач, так само як і відповідач володів вище вказаною інформацією (номер телефону відповідача було вказано в заяві-анкеті, пін-код відповідачеві повідомлявся працівником позивача, тобто був відомим і йому). Суд довіряє доводам відповідача про те, що кредитні кошти були отримані не ним, оскільки він заявив про це позивачеві задовго до його звернення до суду, вживав заходів для доведення таких обставин, звернувшись з заявами не лише до позивача, а й до правоохоронних органів. Іншої можливості доведення своєї правоти, правдивості своїх доводів відповідач не має. До того ж, фактично кошти, які були знято з відкритого відповідачеві рахунку, позивачем було повернуто шляхом їх списання з іншого рахунку відповідача. За таких обставин, враховуючи, що не доведено факт отримання відповідачем належних позивачеві коштів, що породжує зобов'язання з їх повернення, суд визнає позовні вимоги недоведеними та відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed