Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, зазначивши, що 30 липня 1977 року його батьки - [PERSON] та [PERSON] - уклали шлюб. 26 квітня 1986 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів члену житлово-будівельного кооперативу № 378 - [PERSON], сім'я якого складалась із 3-х осіб він, [PERSON] та позивач було видано ордер № 1765, на право зайняття 3-кімнатної квартири [ADDRESS]. [PERSON] було повністю внесено пайовий внесок у сумі 9 484 рублів за вказану квартиру. Відповідно до ст. 22 КЗпШ України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А отже вищевказана квартира належала по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. На момент його смерті у квартирі проживала його дружина та позивач. Після смерті спадкодавця упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, мати позивача відмовилась від прийняття спадщини на його користь. [INFO] померла [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та мати померлої - [PERSON]. Позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач зазначає, що після смерті батька він отримав 1/2 частку спадкового майна. Після смерті матері, якій належала 1/2 частина спірної квартири, його частка склала 3/4 частини. Його ж бабусі [PERSON] - належало 1/4 частина. [INFO] померла [PERSON]. Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, а отже він, оскільки проживав разом з нею на момент її смерті успадкував належну їй 1/4 частину квартири, а тому позивач просив визнати за ним право власності в цілому на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Новомосковським міським відділом записів громадського стану Дніпропетровської області. [INFO] в цьому шлюбі у них народився [PERSON]. 26 квітня 1986 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів члену житлово-будівельного кооперативу № 378 [PERSON], сім'я якого складалась із 3-х осіб: чоловіка - [PERSON], жінки - [PERSON] та сина - [PERSON], було видано ордер № 1765, на право зайняття 3-кімнатної квартири [ADDRESS]. Даний ордер було видано на підставі списку житлово-будівельного кооперативу № 378, затвердженого виконкомом міськради народних депутатів м.Дніпропетровська від 15 березня 1985 року № 143 § 2. Згідно із довідкою № 36 від 10 березня 1992 року, виданою головою та бухгалтером житлово-будівельного кооперативу № 378, [PERSON] було повністю внесено пайовий внесок у сумі 9484 рублів за квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 145 Житлового кодексу Української СРСР (введено в дію 01 січня 1984 року) члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово - будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 22 КЗпШ України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А отже вищевказана квартира належала по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON], при цьому державна реєстрація права власності на спірну квартиру не проводилась. [INFO] [PERSON] помер. На момент його смерті разом з ним у квартирі проживала дружина померлого - [PERSON] та син - [PERSON], що підтверджується довідкой від 31 серпня 2013 року № 1577, виданою головою житлово-будівельного кооперативу № 378. Після смерті спадкодавця в установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець першої черги - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Постановою від 29 жовтня 2013 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті [PERSON], померлого [INFO], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отже, після смерті батька, та з урахуванням відмови матері позивача від спадщини на користь позивача, останньому належало 1/2 частина спадкового майна. [INFO] померла [PERSON]. Спадщину після її смерті прийняв її син позивач по справі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори,та мати померлої - [PERSON], фактично, відповідно до ст. 1268 ЦК України, яка відповідно до довідки ЖБК № 378 від 31.07.2013 року № 1578 була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, після смерті матері позивач отримав у власність 1/4 частину квартири. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON]. Як вбачається з довідки ЖБК № 378 від 24.12.2014 року № 1872 на час смерті спадкодавця разом з нею постійно проживав позивач. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Приймаючи до уваги те, що позивач постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після її смерті та належним чином прийняв спадщину, отже йому на праві власності в порядку спадкування за правом представлення стала належати ? частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А отже, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved