Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що09 червня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №220666 від 09 червня 2012 року. Від шлюбу у подружжя народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Розірвати шлюб вирішили взаємно, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. З серпня 2014 року сторони, остаточно припинили між собою шлюбні стосунки. В даний час відповідач проживає окремо та мешкає за іншою адресою, веде своє господарство. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та має змогу платити аліменти, інвалідом не є, на обліку в медичних закладах не перебуває, тому може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому позивач. Звернулася до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки та сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року було відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивач в судове засідання не з'явився. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу\~ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих \~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року я уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №220666 від 09 червня 2012 року. Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 402552 від 22 жовтня 2012 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 450291 від 14 жовтня 2013 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, діти залишись проживати з матірю. У відповідності до \~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідності до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючі обставини перелічені у\~ст. ст. 182, 183 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову 16 січня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до 30 вересня 2030 року. У відповідність вимогам ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved