Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Перечинського району про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 02 березня 2015 року померла його бабуся [PERSON], а 16 травня 2015 року помер його батько [PERSON]. Бабуся залишила заповіт, яким належний їй будинок № 19 по вул. І.Франка в с. Т.Бистра Перечинського району та все своє майно заповіла його батьку [PERSON], який прийняв за нею спадщину. Однак, внаслідок короткого терміну між смертями його бабусі та батька, останній не встиг оформити право власності на спадкове майно. Він же прийняв спадщину за батьком, оскільки вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною ділянкою. Будь-яких інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за померлим немає. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та право власності на нього не було зареєстроване. Тому просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування. Позивач у судове засідання не зявився, однак його представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2015 року померла [PERSON], яка згідно погосподарської книги № 2 виконкому сільської ради за 2011-2015 роки, обєкт погосподарського обліку № 0063-1, була головою домогосподарства № 60 по вул. Духновича в с. Т.Бистра, що стверджується довідкою сільської ради № 480 від 24 червня 2015 року. Також встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким належний їй жилий будинок, що знаходиться в с. Т.Бистра по вул. Духновича, 60 та все майно, що буде належати їй по закону, заповіла [PERSON] (батько позивача), що підтверджується копією заповіту, посвідченою секретарем виконкому [PERSON] сільської ради 28 квітня 2009 року, зареєстровано за № 05. Крім цього встановлено, що 16 травня 2015 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 188756, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 18 травня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 137 від 04 квітня 2016 року, на час смерті [PERSON] за адресою с. Т.Бистра, вул. Духновича, 60 Перечинського району фактично проживали без реєстрації її син [PERSON] та онук [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу № 185/01-16 від 23 грудня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 60 по вул. Духновича в с. Т.Бистра Перечинського району Закарпатської області. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла 02 березня 2015 року була бабусею позивача [PERSON], а [PERSON], який помер 16 травня 2015 року був його батьком, такий є спадкоємцем та може прийняти за ними спадщину на житловий будинок, що знаходиться в с. Т.Бистра по вул. Духновича, 60 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved