Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 04.05.2016 року між позивачем та ЗАТ «Рено Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким ПрАТ «СК «АХА Страхування» застрахувало майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER]. 11.11.2016 року о 18:30 год. по пл. Контрактовій, 10-А у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «СК «АХА Страхування» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 12374,93 грн. на рахунок потерпілої сторони. На момент ДТП відповідач не мав діючого полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 12374,93 грн. страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вину у пошкодженні транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] визнав беззаперечно, вказав, що дорожньо-транспортна пригода, винуватцем якої він був, мала місце. Проте позов визнав частково, зазначивши, що позовні вимоги є завищеними, тому проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього коштів в розмірі до 6000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди не заперечував. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 04.05.2016 року між позивачем та ЗАТ «Рено Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким ПрАТ «СК «АХА Страхування» застрахувало майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 7-13). 11.11.2016 року о 18:30 год. по пл. Контрактовій, 10 у м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 14). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 15). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із Страхового акту №АХА2178856 від 25.11.2016 року та Розрахунку страхового відшкодування розмір страхового відшкодування пошкодженого автомобіля склав 18032,47 грн. (а.с. 24-25). Згідно Платіжного доручення №285761 від 28.11.2016 року вказану суму страхового відшкодування було сплачено на рахунок ЗАТ «Рено Україна» (а.с. 26). Згідно положень ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що відповідач на момент ДТП із застрахованим автомобілем не мав діючого полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Дана обставина відповідачем визнана. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Доводи відповідача у судовому засіданні про те, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки ним не надано жодних доказів спростування позовних вимог, тому не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved