Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в якому просив стягнути з відповідача ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача 5 447,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував. На обґрунтування позовних вимог пояснив, що 29.11.2014 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок якої [PERSON] доставлено до приймального відділення Обухівської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, однак звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки. Цивільно-право відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахованою у ВАТ «НАСК «Оранта». Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2015 року з відповідача на користь позивача внаслідок ДТП, яка відбулась 29.11.2014 року, було вирішено стягнути 45 773,26 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва, а саме зменшено суму страхового відшкодування до 29 069,62 грн., а суму моральної шкоди - до 608,15 грн. У зв`язку з появою нових витрат, пов`язаних з лікуванням позивача, які не були досліджені у попередніх судових слуханнях, останній просить стягнути з відповідача на свою користь 5 447,60 грн. Представник відповідача ВАТ «НАСК «Оранта» [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення, в яких вказала, що вимоги позову не визнає, просила відмовити у їх задоволенні, так як позивачем не доведено причино-наслідковий зв`язок між захворюванням позивача та ДТП, що відбулась 29.11.2014 року. Крім того, позивачем не надано документ, який би підтверджував наявність трудових відносин між ним та роботодавцем на момент його хвороби. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду даної цивільної справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2015 року, [PERSON] 29.11.2014 року близько 07.30 години, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-11183», реєстраційний номер [NUMBER], рухався на ньому, зі швидкістю близько 80 км/год., автодорогою Обухів-Українка, по вул. Промисловій, 19 в напрямку м. Обухів. Проїжджаючи даний відрізок дороги в порушення вимог п.п. 2.3 б); 10.1; 11.2; 12.1; 14.2 в) ПДР України, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, в результаті виконання маневру обгін транспортних засобів, що рухалися у попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц-Спрінтер», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, а саме в напрямку м. Українка. В результаті даної пригоди, пасажир автомобіля «ВАЗ-11183», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 2-5 ребер праворуч, 2-3 ребер ліворуч, перелому діалізу лівої ключиці, двобічного після травматичного гідропневмотораксу, фістули верхньої долі правої легені, струсу головного мозку, підшкірної емфіземи грудної клітки, шиї, обличчя справа. Дані тілесні ушкодження відносяться: комплекс тілесних ушкоджень в області голови до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров'я; комплекс ушкоджень в області грудної клітки - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Порушення [PERSON] вимог п.2.3.6); 10.1 ;11.2, 12.1, 14.2 в) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та отриманням [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень (а.с.12-17). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2015 року у справі за позовом [PERSON] до ВАТ «НАСК «Оранта», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, з ВАТ «НАСК «Оранта» на кристь позивача було вирішено стягнути 45 773,26 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки (а.с.6-8). Вказане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2015 року, а саме зменшено суму страхового відшкодування з 45 773,26 грн. до 29 069,62 грн., а розмір моральної шкоди з 5 000 грн. до 608,15 грн. (а.с.9-11). Як встановлено даним рішенням, відповідно до полісу №АІ/3922089 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність [PERSON] як власника автомобіля [NUMBER], застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як вбачається з листка непрацездатності №849604 серії АГЩ №245296 (а.с.19) [PERSON] було звільнено від роботи з 18.02.2015 року по 18.03.2015 року, у зв`язку з перебуванням його в амбулаторно-поліклінічному закладі через отримані при ДТП 29.11.2014 року травми, що також підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, виданою Обухівською центральною районною лікарнею (а.с.48). Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. За приписами п. 9.3 цього Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Як свідчить довідка №02-05 від 18.01.2017 року, видана ПАТ «Центренерго», [PERSON] з 09.02.2009 року по теперішній час працює на Трипільській ТЕС ПАТ «Центренерго» у цеху паливоподачі на посаді пробовідбірника 3 розряду (а.с.44), і його середньомісячна заробітна плата становить 5 635,24 грн., що підтверджується довідкою №680 від 30.12.2014 року (а.с.45). Таким чином, у зв`язку з втратою працездатності, позивачем було втрачено 5 447,60 грн. частину доходу, виходячи з розрахунку 5 635 грн. : 30 днів * 29 днів = 5 447,60 грн. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винні дії [PERSON] призвели до втрати позивачем працездатності на термін з 18.02.2014 року по 18.03.2014 року, що в свою чергу стало підставою не отримання [PERSON] середньої заробітної плати за цей час, при цьому цивільна відповідальність [PERSON] на час здійснення ДТП була застрахованою у ВАТ «НАСК «Оранта», тому саме ВАТ «НАСК «Оранта» мають бути відшкодовані позивачу не отримані доходи за час його непрацездатності, сума яких становить 5 447,60 грн. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивач необхідно стягнути 640 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного ст.ст. 60, 61, 88, 209, 215-218, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved