Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.07.2012 року, відповідач отримала кредит в сумі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний договір разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Позичальник повинен надавати банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У зв?язку з зазначеними порушеннями забов?язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 24861,45 грн., яка складається з наступного: 3188,03 грн. заборгованість за кредитом; 20013,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1160,07 грн. штраф (процентна складова). Просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 24861,45 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з?явився, скерував до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Судом було ухвалено про обов»зкову участь позивача в судовому засіданні, проте позивач будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з»явився. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що у Черкаському відділі поліції в Черкаській області від 10.10.2014 року зареєстровано кримінальне провадження № 12014250040003946 та проводиться розслідування справи, за результатами якого слідчим встановлено, що [PERSON] є потерпілою від шахрайських дій злочинців і кошти з рахунку у ПАТ КБ «ПриватБанк» знімались не нею. Відповідач намагалась погашати заборгованість і перешкоджати злочинцям, шляхом неодноразового блокування рахунків. Вважає такі злочинні дії форс мажорною обставиною, вона не в змозі оплачувати декілька разів борги злочинців, оскільки являється інвалідом 2 групи. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до відповідно до укладеного договору № б/н від 06.07.2012 року, відповідач отримала кредит в сумі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт укладення даного договору не заперечувався відповідачем в судовому засіданні. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний договір разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що заборгованості відповідача станом на 30.06.2017 року становить 24861,45 грн., яка складається з наступного 3188,03 грн. заборгованість за кредитом; 20013,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1160,07 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В той же час в судовому засіданні відповідачем надано витяг з кримінального провадження № 12014250040003946 в якому зазначено, що 09.10.2014 року до Соснівського РВУ МВС України в Черкаській області надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 09.10.2014 року близько 11.30 год., перебуваючи у відділенні банку ПАТ «КБ ПриватБанк», який знаходиться по вул. Б.Вишневецького в м. Черкаси, вона дізналася, що з її рахунку зникли грошові кошти в сумі 3000 грн. По даному факту було порушено вказане кримінальне провадження, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство). Більш того, своїм листом від 22.08.2017 року № 12540/46-17 начальник слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області повідомляє, що стягнення заборгованості з [PERSON] не є можливим, оскільки на даний час усіх обставин вчинення кримінального правопорушення не встановлено та документально підтверджено, що грошові кошти з картки знімались іншою особою (злочинцем) та в іншому населеному пункті, а не [PERSON], однак на даний час його особа не встановлена, що підтверджує вчинення стосовно останньої саме кримінального правопорушення. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на час розгляду даної справи не завершено. Судом також встановлено, що відповідач 13 жовтня 2014 року внесла на рахунок 3533 гривні. Що підтверджено платіжними дорученнями, наданими нею до суду та підтверджено наявність даних коштів наданим позивачем розрахунку заборгованості. Як зазначила відповідач, борг 13.10.2014 року нею погашено повністю. Дослідивши матеріали справи і врахувавши положення ст. 526 ЦК України стосовно того, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що грошові кошти з картки [PERSON] знімались іншою особою (злочинцем), що підтверджено відповідним доказами, а саме вищевказаним листом начальника СВ ЧВП від 22.08.2017 № 12540/46-17. Тому в даному випадку, та на даний час навіть договір укладений між сторонами не може бути підставою для стягнення заборгованості з [PERSON] Враховуючи те, що відповідачем надано належні докази прямого втручання невідомих осіб до її карткового рахунку, а кримінальне провадження по даному факту, на день розгляду даної цивільної справи, перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову. Зважаючи на наведене, приймаючи до уваги встановлений цивільним процесуальним законом обовязок сторони довести усі свої посилання, суд приходить до висновку про те, що факт втручання невідомих осіб до карткового рахунку відповідача, був доведений в судовому засіданні.

Outcome: dismissed