Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Посилався на те, що 01.07.2016 року о 23 год. 03 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], створив аварійну ситуацію, внаслідок якої [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], здійснив наїзд на інформаційний знак «В'їзд», чим було завдано його транспортному засобу механічні пошкодження. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, володільцем якого є позивач було завдано механічні пошкодження передньої правої частини. Вартість відновлювального ремонту згідно видаткових накладених становить 9028 гривень. Таким чином розмірі завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди становить 9028 грн. 00 коп. У добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється. Просив стягнути з відповідача на його користь 9028 грн. 00 коп. на відшкодування майнової шкоди, а також понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримала. Пояснила, що факт завдання шкоди у розмірі 9028 гривень підтверджується видатковими накладними, копії яких наявні у матеріалах справи. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Пояснив суду, що визнає факт створення позивачу аварійної обстановки, внаслідок якої уникаючи зіткнення позивач допустив зіткнення. Однак, вважає, що факт завдання шкоди саме у такому розмірі не підтверджено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 02.07.2016 року біля 00 год. 16 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. М.Олімпіади, 25 б м.Чернівці, перед перестроюванням напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і створив перешкоду іншому водію, який рухався позаду. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.08.2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КаАП України і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень в дохід держави (а.с.20). Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] у створенні аварійної обстановки 02.07.2016 року о 00 год. 16 хв. по вул. М.Олімпіади, 25 б м. Чернівці. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] 02.07.2016 року біля 00 год. 16 хв. керував автомобілем [NUMBER] по вул.М.Олімпіади, 25Б та намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], здійснив наїзд на знак «В'їзд», завдавши механічних ушкоджень. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.07.2016 року провадження по адміністративній справі про вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України було закрито у зв'язку із вчиненням дії в стані крайньої необхідності (а.с.10). Також з дослідженої у судовому засіданні довідки Державтоінспекції м.Чернівці №94904913 від 07.07.2016 року видно, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.07.2016 року по вул.М.Олімпіади, 25Б сталася внаслідок порушення [PERSON] п.10.1 Правил Дорожнього руху України (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі володіла та керувала транспортним засобом, визнана постановою суду винною у створенні аварійної обстановки, внаслідок якої настала дорожньо-транспортна пригода та було завдано механічних ушкоджень автомобілю позивача, а тому він зобов'язаний відшкодувати шкоду, спричинену його неправомірними діями. За змістом п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Стаття 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, серед яких зазначено право володіння. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-183цс14 від 03.12.2014 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є належним позивачем по справі та має право на захист свого речового права, в тому числі на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка своїми неправомірними діями її спричинила. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, в матеріалах справи наявні копії: накладної №10 від 02.07.2016 року, згідно якої було оплачено 500 гривень за послуги евакуатора; копії накладної від 14.07.2016 року та видаткової накладної №1197 від 06.08.2016 року, згідно яких позивачем було сплачено вартість запчастин та відновлювальних робіт у розмірі 6120 гривень та 2408 гривень. (а.с.12-14). Доводи відповідача з приводи недоведеності позовних вимог в частині завданні шкоди у зазначеному розмірі суд відхиляє, оскільки будь-яких доказів на спростування визначеного позивачем розміру шкоди суду надано не було. З клопотанням про призначення по справі відповідної судової експертизи відповідач не звертався. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання позивачу майнової шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 9028 грн. 00 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved