Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, яке вона заповіла позивачу, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просив суд визнати за ним право власності на вищевказане майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив справу розглянути без його участі а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився [INFO] в м. Іллінці, Вінницької області, на даний час зареєстрований та проживає в [ADDRESS], даний факт підтверджує 12-та сторінка паспорта позивача. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 12 травня 2008 року гр. [PERSON] зробила розпорядження у вигляді заповіту, де вказала, що на випадок її смерті, все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла у віці 89 років у с. Мала Рача, Радомишльського району Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 22.06.2015 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї - прийняв [PERSON], шляхом постійного проживанням з покійною, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував необхідні платежі, тощо - даний факт також підтверджують: довідка № 856, довідка № 424/02-22, довідка № 425/02-22 та довідка № 426/02-22 від 02.08.2016 року, видані виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Спадщину після смерті [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, з поміж всього іншого, входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] - власником якого була вона згідно Свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, що було видано 08.02.1990 року виконавчим комітетом Великорацькою сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Великорацької сільради народних депутатів № 2 від 12.01.1990 року. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Судом встановлено, що нотаріусом не може бути видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України) через те, що оригінал вищезазначеного Свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок від 08.02.1990 року - відсутній, а взяти дублікат в БТІ позивач не може, так як він видається тільки власнику даного майна й лише за життя. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Загальна інвентаризаційна вартість даного житлового будинку з надвірними будівлями складає - 28 589,00 гривень - даний факт підтверджує технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 17.09.2008 року. Крім вищезазначеного будинку, до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], входять дві земельні ділянки та майновий пай, а саме: - земельна ділянка загальною площею 2,6700 га, яка в свою чергу складається з двох земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 1,8795 га (кадастровий номер [NUMBER]) та земельна ділянка площею 0,7905 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13 серпня 2004 року, виданого на ім'я «[PERSON]» на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 113 від 07 червня 2004 року; - та майновий пай члена КДПНВСЦ «Росія», де її частка визначена в розмірі 2 058,00 гривень, або 0,019 відсотки, що належав покійній [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданий на її ім'я головою Великорацької сільської ради 21 березня 2007 року. Проте, у зазначеному вище Державному акті була допущена помилка - невірно зазначено ім'я по батькові покійної, замість «[PERSON]» у Держакті вказано «[PERSON]», що змушує позивача знову ж таки звернутися до суду із вимогою про встановлення відповідного факту. Крім того, факт належності покійній [PERSON] даного держакту підтверджує довідка № 428/0222 від 02.08.2016 року, що видана виконкомом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Позивач, не може набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та на майновий пай, через те, що вищезазначений Державний акт містить підчистку та виправлення, а що стосується майнового паю, то його оригінал взагалі відсутній, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», роблять такі документи такими, що не відповідають встановленим законом вимогам та є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). А відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved