Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів в якому просить стягнути з [PERSON] суму основного богу у розмірі 50,000 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення у розмірі 43,514,17 грн., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 1500,00 грн., всього: 95014,17 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 03 липня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений усний договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 50,000,00 грн., і зобов`язувався повернути позику до 03 серпня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються розпискою, власноручно написаною [PERSON] . Відповідач по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання не виконав, що в подальшому спричинило виникнення збитків у позивача. 04.02.2020 року на адресу [PERSON] направлено претензію про сплату заборгованості, яку згідно повідомлення про вручення поштового відправлення було отримано відповідачем 18.02.2020 року, однак заборгованість сплачена не була. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг та намагався вирішити конфлікт, проте відповідач уникав виконання покладених на нього зобов`язань. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] . укладено договір позики, засвідчений письмовою розпискою на суму 50\~000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, відповідно до якої [PERSON] зобов`язувалась повернути [PERSON] вказану суму у строк до 03 серпня 2017 року. 04 лютого 2020 року [PERSON] направлено Претензію про сплату заборгованості [PERSON] , що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправленням від 18.02.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором). Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення заборгованості, слід задовольнити, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 50\~000 грн. (п`ятдесят тисяч) гривень. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А тому суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню збитки за період з 03 червня 2019 року по 03 червня 2020 року пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення у розмірі 17,768,48 (сімнадцять тисяч сімсот шісдесят вісім гривень 48 копійок), 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 1\~500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 950,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved