Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 08.12.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу ні дітей, ні спільного майна не мають. Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися з лютого 2015 року, з цього ж часу спільне господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому, просить суд розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 10.01.2018 року, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, заперечень, відзивів, претензій не мають, час на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання також не зявилась, до початку засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень, відзивів, претензій не має, час на примирення не потрібен. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 08.12.2007 року між сторонами по справі, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 900 (а.с. 38). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, відсутність спору про поділ майна, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач заяв про зміну прізвище не подавала, а відтак їй необхідно залишити прізвище, взяте під час шлюбу [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved