Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де є третя особа, посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача сталась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. В подальшому позивач звернулась до спеціалізованої установи про визначення вартості матеріальної шкоди. Враховуючи те, що відповідальність відповідача була забезпечена страховим полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів третьої особою, позивач звернулась до останньої щодо виплати страхового відшкодування. Проте, в подальшому було з'ясовано, що третя особа за місцем реєстрації відсутня, а ліцензія останньої анульована. У зв'язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов не визнала та просила відмовити у задоволенні останнього, посилаючись на те, що остання не повинна відповідати за спричинену шкоду, оскільки її відповідальність була забезпечена третьою особою на підставі відповідної угоди. Крім того, відповідач не погодилась із визначеним розміром шкоди та просила призначити експертизу для визначення її вартості. Після проведення експертизи та відновлення провадження у справі відповідач до суду не з'явилась, проте належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, у зв'язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, проти чого позивач не заперечувала. Представник третьої особи до суду не з'явився, про часта місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, у зв'язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва від 01.04.2016 у справі № 753/5544/16-п; провадження № 3/753/1988/16 12.03.2016 року, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля «Хундай Акцент» д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу. Винною у ДТП визнано відповідача, постанова набрала законної сили /а.с. 6/. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження, усунення яких відповідно до рахунку - фактури становить 14466 грн. 98 коп. /а.с.7/. Проте, відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 12971 грн. 08 коп. /а.с.88 - 98/. Суд вважає, що для визначення вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП позивачу, до уваги слід взяти сам висновок експерта, а не рахунок - фактуру, в якому зазначена вартість ремонту, оскільки в рахунку - фактурі міститься складова ПДВ, тоді як ремонт автомобіля позивача відповідною установоюпроведенийне був. Крім того, експертиза у справі була призначена за клопотанням відповідача, за результатами проведення якої, доводи відповідача щодо необґрунтованого нарахування вартості відновлювального ремонту спростовуються висновком експерта. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 2 ст. 360 - 7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що остання не повинна відповідати за даним позовом, оскільки цивільна відповідальність останньої була забезпечена страховим полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів третьої особою. Разом з тим, позивач намагалась вирішити спір у позасудовому порядку, а саме отримати страхове відшкодування від третьої особи, проте такі спроби виявились марними /а.с.8, 9, 36/. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial