Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з майна. У позові позивач зазначає про те, що на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження, в якому було накладено арешт на його рухоме майно - автомобіль Мazda 6, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], та який після завершення виконавчого провадження не знято. Як зазначає позивач, виконавче провадження було безпідставно відрито Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві у зв'язку з його кредитними зобов'язаннями за договором кредиту №380/1537/06-А від 25.12.2006 року, оскільки дія цього договору на момент накладення арешту не завершилася. Крім цього, позивач зазначає також на відсутність підстав для подання в суд чи звернення до виконавчої служби у сторони договору - ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки на час накладення майна не завершилася дія договору застави майна №40/03-2124 від 25.06.2016 року. Позивач вказує на те, що 14.11.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки автотранспортний засіб, розшук якого здійснювали органи внутрішніх справ, не розшукано протягом року з дня оголошення розшуку. Позивач зазначає, що ні за його неодноразовими зверненнями, ні за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк» про зняття арешту з майна, цих дій Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві не здійснено. Як вказує позивач, державний виконавець передумовою для зняття арешту визначав сплату заявником виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №21567841 в сумі 13701, 79 гривень, однак після сплати цієї суми заявником у виконанні його вимог щодо зняття арешту йому було відмовлено через здійснене знищення матеріалів виконавчого провадження у зв'язку із закінченням строку зберігання. Посилаючись на викладене, позивач просить зняти арешт з належного йому автомобіля Мazda 6, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], повернути безпідставно стягнутий з нього виконавчий збір за виконавчим провадженням №21567841 в сумі 13701,79 гривень, суму оплати за банківський переказ у розмірі 274,02 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві повідомлявся належним чином, подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] з таких підстав. За повідомленням Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, в провадженні відділу перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу №3949 від 15.06.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості у розмірі 136267, 97 гривень, в ході здійснення якого державним виконавцем накладено арешт на майно боржника (а.с.14, 32). 14.11.2011 року державним виконавцем на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалено постанову про повернення документа стягувачеві, оскільки автотранспортний засіб, розшук якого здійснювали органи внутрішніх справ, не розшукано протягом року з дня оголошення розшуку. Інша інформація за вказаним виконавчим провадженням в Відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві відсутня у зв'язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження через закінчення строку зберігання. Закон України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцеві повноваження стосовно накладення арешту та майно та кошти боржника. Згідно з ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON].) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Інформації про відновлення виконавчого провадження, про винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, про повторне пред'явлення стягувачем виконавчого документа до виконання відповідачем суду не надано. Накладений на автомобіль [PERSON] арешт порушує право власності [PERSON], яке в даному випадку повинно бути захищено судом. Як вказує боржник та підтверджено довідкою від 03.01.2014 року №10.301-87/6740 (а.с.7), зобов'язання [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №380/1537/06-А від 25.12.2006 року виконано у повному обсязі. 12.12.2013 року банк звертався до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві із заявою про закінчення виконавчого провадження, припинення розшуку автомобіля та зняття арешту з майна боржника (а.с.10). 15.04.2015 року [PERSON] звертався до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві із заявою про зняття арешту з належного йому автомобіля, додавши до неї квитанцію про сплату виконавчого збору в сумі 13701 гривень (а.с.13, 11), на яку отримав відповідь відділу від 24.04.2015 року №10454 (а.с.14) про відсутність детальної інформації стосовно виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 136267,97 гривень у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження та про неможливість проведення виконавчих дій за відсутності виконавчого документа, у зв'язку з чим заявникові для вирішення питання про скасування арешту рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки виконавче провадження знищено, позивач позбавлений можливості захистити свої законні права шляхом позасудового вирішення спірного питання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо зняття арешту з автомобіля. Крім цього, позивач просить повернути безпідставно стягнутий з нього виконавчий збір за виконавчим провадженням №21567841 в сумі 13701,79 гривень та суму оплати за банківський переказ цих коштів у розмірі 274,02 гривень. Оскільки відповідачем не надано суду доказів щодо підстав та необхідності сплати позивачем виконавчого збору в розмірі 13701,79 гривень, сума сплаченого виконавчого збору повинна бути повернута позивачеві. При цьому, враховуючи ненадання позивачем доказів щодо вимог відповідача сплатити вказану суму виконавчого збору, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог позивача про повернення йому коштів, сплачених за банківський переказ виконавчого збору, в сумі 274, 02 гривень. Судові витрати розподіляються згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 238, 73 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial