Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок № 55 по вул..Молодіжна в м.Харкові.В обґрунтування своїх позовних вимог він зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.06.2008р. було визнано за ним та за його матір»ю [PERSON] право спільної сумісної власності на домоволодіння № 55 по вул. Молодіжній в м. Харкові. [PERSON] померла 17.04.2010 року і позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки не зазначено долі співвласників домоволодіння. Виходячи з рівності часток власників житлового будинку, частка померлої складає ? житлового будинку. Частка позивача складає також ? частину будинку, отже, слід визнати за ним право власності на весь будинок. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на будинок № 55 по вул. Молодіжній в м.Харкові та визнати за ним право власності на даний будинок. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач та його померла мати самовільно збудували прибудови до житлового будинку та на території домоволодіння збудували будівлі. Вважає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, отже, не може бути передано у спадщину. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння № 55 по вул.Молодіжній в м.Харкові, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.06.2008 року № 2-2269а/08. [PERSON] померла 17 квітня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с.7). Згідно листа Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори від 29.07.2016 року № 3877/02-14 [PERSON] не видано свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки нотаріальна контора не має можливості визначити обсяг спадкової маси, у зв»язку з тим, що згідно матеріалів спадкової справи та [PERSON] з Реєстру прав власників на нерухоме майно №16299990 від 27.07.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями , розташований за адресою: м. Харків, вул. Молодіжна, 55 на лежить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05.06.2008 року № 2269а/08, в якому долі співвласників не зазначені. Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України мано, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, частка кожного з співвласників домоволодіння № 55 по вул..Молодіжній в м.Харкові складає по 1/2 частини домоволодіння. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право спадкуванні мають особи, визначені у заповіті. Згідно до заповіту, складеному 13.01.2007 року, [PERSON] належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівль № 55, що знаходиться в м.Харкові, вул.Молодіжна, заповіла на випадок своєї смерті сину [PERSON], [INFO] (а.с.49). Відповідно до копії спадкової справи, після смерті [PERSON], інших спадкоємців після померлої [PERSON] не має. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо самочинного будівництва та відповідно відсутності права власності на домоволодінні, оскільки дані обставини спростовуються документами, наведеними вище в рішенні суду і є безпідставними. Що стосується позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на все домоволодіння, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки інша ? частина вищезазначеного домоволодіння належить на праві власності позивачу і дані обставини ніким не оспорюються. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial