Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення суми боргу, вказуючи, що ним була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 40 000 (сорок) тисяч доларів США, строком повернення не пізніше 30.11.2015 року, а вразі неповернення ним в строк грошових коштів зобовязався сплатити 10% від суми боргу за кожний місяць прострочення основної суми боргу, про що відповідачем була власноручно написана розписка однак при неодноразовому зверненні про повернення суми боргу, відповідач відмовлявся від виконання зобовязання, що змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, згідно поданої ним заяви позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутністю Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був сповіщений неодноразово, що підтверджується судовими повідомленнями, які були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом з розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом з копіями документів, надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно довідки центру надання адміністративних послуг м Білгород-Дністровський [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою [INFO]. Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не зявився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Таким чином, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідач взяв в борг у позивача сорок тисяч доларів США зі строком повернення не пізніше 30.11.2015 року, а вразі неповернення ним в строк грошових коштів зобовязався сплатити 10% від суми боргу за кожний місяць прострочення основної суми боргу, про що відповідачем була власноручно написана розписка (а.с.5). Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлюється форма договору позики: усна або письмова. Якщо сума за договором позики, що укладається, перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковоного мінімуму доходів громадян - договір позики має укладатись у письмовій формі. За спливом строку повернення грошей позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідач відмовився повертати гроші по причині відсутності коштів. На момент подачі позову, згідно курсу Національного банку України, долару становив 100 доларів США 2663,18 грн., сума 40\~000 доларів США становить 1\~065 272 гривні. Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання по поверненню позивачу суми боргу в розмірі 1\~065\~272 гривень, що еквівалентно 4000,00 доларів США та суму пені у розмірі 48\~000 доларів, що еквівалентно 1278326,4 гривень. Загальна сума боргу становить 88\~000доларів США, що еквівалентно 2343598,4 гривень. Відповідно до рішення Верховного суду України у справі № 6-100цс14, за загальним правилом, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати 1 рік (п.1 ч.2 сг.258 ЦК). При цьому виходячи із правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України допускається, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти в такій сумі, у термін і в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Власноручна розписка відповідачки (позичальника), яка підписана відповідачкою, є документом, що підтверджує вчинення правочину між позивачкою та відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи вищевикладене, то, що відповідачем були надані зобовязання, які не були виконані у певний строк, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про повернення суми боргу обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнувши з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], паспорт серії КМ № 276092 виданий Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України 03.10.2004 року, ідентифікаційний код [NUMBER], який проживає за адресою: [INFO] на користь [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], суму боргу у розмірі 88\~000доларів США, що еквівалентно 2343598,4 гривень та складається з 1\~065\~272 гривень, що еквівалентно 4000,00 доларів США та суму пені у розмірі 48\~000 доларів, що еквівалентно 1278326,4 гривень та судовий збір у розмірі 8000,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved