Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі: 16000 грн. сума основного боргу за розпискою, 11912,41 грн. сума інфляційного збільшення, 1780,60 грн. три відсотки річних та 7048,76 грн. подвійна облікова ставка НБУ за 1 рік з 01.10.2014 року по 31.08.2015 року, а також судові витрати по справі. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17.12.2011 р. він надав у борг відповідачу та [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000 гривень, які вони зобов»язалися повернути йому 01.10.2012 року, про що склав відповідну розписку. [PERSON] помер. До теперішнього часу відповідач [PERSON] борг не повернув позивачу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки [PERSON] отримав 17.12.2011 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 16000 гривень, які зобов»язався повернути остаттьому 01.10.2012 року. На неодноразові прохання позивача повернути борг у добровільному порядку , відповідач відмовляв, мотивуя ти , що на данний час у нього немає грошей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інши речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч.1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов»язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який просрочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON] повинен повернути [PERSON] суму боргу у розмірі 16000 грн. сума основного боргу за розпискою, 11912,41 грн. сума інфляційного збільшення, 1780,60 грн. три відсотки річних та 7048,76 грн. подвійна облікова ставка НБУ за 1 рік з 01.10.2014 року по 31.08.2015 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved