Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 29.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «С-ТЕРРА» був укладений кредитний договір № 105.44069, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 350000 грн. з розрахунку 21% річних строком на 24 місяці. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 309292-ДП1 від 29.10.2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], згідно з яким поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 105.44069 від 29.10.2013 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, тому відповідачу, як поручителю, направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Зобов`язання позичальником не виконані, у зв'язку з чим за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 43683 грн. 23 коп. 26.06.2014 року між позивачем та ТОВ «С-ТЕРРА» було укладено договір овердрафту № 115.44606 зі змінами внесеними на підставі Договору № 1 від 05.09.2014, відповідно до якого ТОВ «С-ТЕРРА» надано кредит у розмірі 220000 грн. з розрахунку 21 % річних строком з 27.06.2014 року по 27.06.2016 року. На забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «С-ТЕРРА» за кредитним договором № 115.44606 між [PERSON] та позивачем укладено договір поруки № 309292-ДП3 від 29.06.2014 року зі змінами внесеними на підставі Договору № 1 05.09.2014 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, тому відповідачу, як поручителю, направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Зобов`язання позичальником не виконані, у зв'язку з чим за відповідачем наявна заборгованість у сумі 264155 грн. 12 коп. Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, а також сплачений судовий збір. В подальшому, відповідачем було заявлено зустрічний позов про визнання договорів поруки припиненими посилаючись на те, що позовна давність по договору поруки № 309292-ДП1 від 29 жовтня 2013 року за кредитним договором № 105.44069 від 29 жовтня 2013 року сплила, оскільки їй, як поручителю, була направлена вимога про дострокове виконання зобов'язання у січні 2016 року, в той час як позивач зобов'язаний був зробити це 03 липня 2014 року, а тому пропустив шестимісячний строк на звернення з вимогою. Також зазначає, що вона, як поручитель, не давала згоду на збільшення розміру ліміту до 220000 грн. за договором овердрафту № 15.44606. Тому просить суд визнати вказані договори припиненими. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав та просить його задовольнити, проти зустрічного позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених в письмових запереченнях. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, зустрічний позов підтримує. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА» був укладений кредитний договір № 105.44069, відповідно до якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов'язався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені договором. Розмір кредиту становив 350000 грн. терміном на 24 місяці (а.с.8-10). Відповідно пункту 3 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка у розмірі 21% річних та є фіксованою. З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «С-ТЕРРА» 29 жовтня 2013 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 309292-ДП1, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перед ПАТ «ПроКредит Банк» відповідати за невиконання ТОВ «С-ТЕРРА» усіх його зобов'язань (а.с.63-65). 26 червня 2014 року, між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА» було укладено договір про надання овердрафту № 115.44606, відповідно до якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит шляхом здійснення протягом строку дії овердрафту переказів грошей з вказаного у п. 1.2 даного договору рахунку позичальника згідно з розрахунковими документами позичальника понад залишок коштів на даному рахунку у межах ліміту овердрафту, встановленого цим договором (а.с.17-20). Розмір ліміту становив 170000 грн. зі строком дії овердрафту з 27 червня 2014 року по 27 червня 2016 року. Розмір процентів становив 24 % річник, виходячи з 360 календарних днів, процента ставка змінювана. З метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «С-ТЕРРА» за договором овердрафту 26 червня 2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 309292-ДП3, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перед ПАТ «ПроКредит Банк» відповідати за невиконання ТОВ «С-ТЕРРА» усіх його зобов'язань (а.с.66-67). 05 вересня 2014 року, між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА» було укладено договір №1 про внесення змін до договору про надання овердрафту № 115.44606, відповідно до якого змінено розмір ліміту до 220000 грн. та мінімальний розмір чистих кредитових оборотів - 440000 грн., також позичальник зобов'язався сплатити кредитору комісію у розмірі 1250 грн. (а.с.21) Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у ТОВ «С-ТЕРРА» виникла заборгованість по договору № 105.44069 від 29 жовтня 2013 року у розмірі 43683 грн. 23 коп., яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредиту у розмірі 36724 грн. 15 коп., заборгованості по процентах у розмірі 310 грн. 30 коп., заборгованості по процентах за неправомірне користування кредитом у розмірі 3752 грн. 73 коп., пені у розмірі 2896 грн. 05 коп. (а.с. 12-16) Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачу направлялось повідомлення про дострокове погашення кредиту від 21 січня 2016 року. (а.с.72) Представник відповідача, заперечуючи в судовому засіданні проти задоволення позову, зазначає, що позивач пропустив строк звернення до поручителя, оскільки датою відрахування 6- місячного строку звернення до суду з позов слід рахувати з 03 липня 2014 року, через прострочення погашення грошових зобовязань за кредитним договором тривалістю більш ніж три дні. Також просить визнати договір поруки від 29 жовтня 2013 року припиненим з 03 січня 2015 року. Однак, суд не може погодитись з данною вимогою, оскільки пунктом 3.2. Договору кредиту передбачено, що кредитор може вимагати від поручителя дострокового виконання всіх зобов`язань позичальника за наявністю підстав для дострокового виконання, які встановлені умовами Кредитних договорів. В данному випадку, позивач наділений правом, а не обов`язком звернення з вимогою дострокового погашення заборгованості за договором. Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що строк кредитування становив 24 місяці, з дня видачі готівки. З розрахунку заборгованості вбачається, що перахунок коштів ТОВ «С-ТЕРРА» був здійснений 29 жовтня 2013 року. (а.с.23) Таким чином, строк погашення заборгованості за договором становив до 29 жовтня 2015 року. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений момент пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в квітні 2016 року, що відповідає вимогам законодавства. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимога Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 105.44069 від 29 жовтня 2013 року підлягає задоволенню. Зустрічна позовна вимога [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки № 309292-ДП1 припиненим задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав. Стосовно вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором овердрафту № 115.44606 від 26 червня 2014 року, суд приходить до наступного. Пунктом 2.2. договору поруки № 309292-ДП3 від 26 червня 2014 року, укладеним між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] передбачено, що встановлена Договором порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання позичальника із врахуванням усіх змін та/або доповнень (зміни) до Кредитних договорів з моменту набрання ним чинності. Якщо зміни стосуватимуться збільшення загального строку кредиту, його суми чи процентів за користування кредитом (за винятком зміни змінювальної процентної ставки), то порукою будуть забезпечуватися зобов'язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до цього договору, або вчинення поручителем погоджувального підпису на відповідному договорі про внесення змін до Кредитних договорів, або подання поручителем письмової згоди у формі листа. Договором овердрафту від 26 червня 2014 року розмір ліміту складав 170000 грн. (п.2 Договору). Відповідно до договору про внесення змін до договору овердрафту від 05 вересня 2014 року, розмір ліміту було збільшено до 220000 грн. (п.1.1. договору). Договір про внесення змін з поручителем підписаний не був. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути припинення правовідносин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором овердрафту від 26 червня 2014 року задоволенню не підлягає, оскільки внесені до нього зміни, договором від 05 вересня 2014 року, не були узгоджені з поручителем. Таким чином, зустрічна позовна вимога [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки № 309292-ДПЗ від 26 червня 2014 року припиненим з 05 вересня 2014 року підлягає задоволенню . Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 655 грн. 25 коп., а з Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial