Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка мала місце 10.08.2020 року на автодорозі Суми-Полтава поблизу села Стасі Полтавської області. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив, що Отже, розмір матеріального збитку, нанесеного позивачу як власнику автомобіля VOLKSWAGEN LT46 д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП 10 серпня 2020 року, що сталася з вини відповідача, складає - 357 238 грн. 00 коп. Вартість вказаної експертизи склала 1000 грн. (а.с.10-43). Цивільна відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] застрахована в СК «Гардіан» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96, код ЄДРПОУ 35417298), поліс № АО/2234856 від 05.10.2019 року. Згідно вказаного страхового полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн.00 коп. розмір франшизи дорівнює 2600 грн. 00 коп. Станом на день подачі позову [PERSON] очікує страхову виплату за завдані збитки внаслідок ДТП, що сталась 10.08.2020 року за участі забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] в межах страхової суми, визначеної в полісі - 130 000 грн. 00 коп. Проте сума матеріальної шкоди, завданої [PERSON] є більшою за максимальний розмір страхової виплати. Внаслідок ДТП 10.08.2020 року належний позивачу транспортний засіб VOLKSWAGEN LT46 д.н.з. [NUMBER] не підлягає відновлюваному ремонту, так як вартість ремонту більша за ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, а спричинений йому матеріальний збиток дорівнює 357 238 грн. 00 коп., у разі виплати максимально можливої страхової суми, залишається не відшкодованою решта суми збитку, а саме 227 238 гривень 00 копійок (357 238,00 - 130 000, 00). У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку спричинену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 2 ПП ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, розмір матеріальної шкоди, яку [PERSON] зазнав внаслідок ДТП визначений належним чином шляхом експертної оцінки уповноваженої особи, страхові відшкодування не зможуть в повній мірі покрити завдані збитки (розмір збитків перевищує ліміт відповідальності страховика), отже з відповідача підлягає стягненню різниця між реальними втратами, які позивач зазнав внаслідок ДТП, та максимально можливою сумою страхового відшкодування, що дорівнює 227238 гривень 00 копійок. Аналізуючи надані докази і вимоги закону,що регулює дані відносини, суд доходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України,Закону України «Про судовий збір»,з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved