Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ, за участю третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області та просить скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №В-3/380 від 29 квітня 2010 року, реєстраційний номер обтяження 9787119. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постановою [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №В-3/380 від 29 квітня 2010 року був накладений арешт на все нерухоме майно, що належить йому на праві приватної власності. Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 18 грудня 2014 року будь-яких неоплачених штрафів за позивачем не значиться. Як вбачається з відповіді [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №36867 від 25 грудня 2014 року виконавче провадження, в рамках якого був накладений вищевказаний арешт, було завершено та знищено за спливом строку зберігання. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження майном, тому змушений звернутись до суду з дійсним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідною розпискою про вручення представнику судової повістки. Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що постановою [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №В-3/380 від 29 квітня 2010 року був накладений арешт на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON], про що свідчить відповідний витяг з Реєстру речових прав. Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 18 грудня 2014 року будь-яких неоплачених штрафів за [PERSON] не значиться. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як вбачається з відповіді [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №36867 від 25 грудня 2014 року виконавче провадження, в рамках якого був накладений вищевказаний арешт, було завершено та знищено за спливом строку зберігання. Однак, арешт, накладений постановою [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №В-3/380 від 29 квітня 2010 року, всупереч ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», скасований не був. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи те, що згідно виконавче провадження, в рамках якого був накладений арешт на все нерухоме майно позивача, було знищено, суд вважає, що підстави для збереження арешту на майно позивача відсутні. Тому, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ №В-3/380 від 29 квітня 2010 року, реєстраційний номер обтяження 9787119, обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 59 ЦПК України). У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved