Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди спричиненої в результаті ДТП та стягнення моральної шкоди, та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.03.2014 року в м. Києві на перехресті проспекту Палладіна - вул. Стеценка - вул. Берковецька відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Тайота», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року винним у даній ДТП є водій автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] На час пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу АС № 2069614 з лімітом в 50000,00 грн. та франшизою 1000,00 грн. Згідно звіту №22с/03/14 виконаного оцінювачем [PERSON], розмір матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Тайота», д.н.з. [NUMBER], внаслідок його пошкодження при ДТП, становить 145994,72 грн. Вартість проведення оцінки становить 2000,00 грн. У зв'язку з чим 08.04.2014 року, позивач звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про виплату йому страхового відшкодування. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатила страхове відшкодування у сумі 49000,00 грн. - в межах ліміту відповідальності. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить (145994,72- 49000,00) = 96994,72 грн. та 1000,00 грн. франшиза. Відповідачу з метою досудового врегулювання спору булла надіслана претензія, однак вона так і залишилась поза увагою відповідача. На підставі наведеного позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права з відповідним позовом. На підставі наведено позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 96994,72 грн., витрати за проведення незалежної оцінки з визначення заподіяної матеріальної шкоди 2300,00 грн., витрати на правову допомогу 1800,00 грн., франшизу в розмірі 1000,00 грн., та моральну шкоду в розмірі 1459,95 грн. У судовому засіданні 21.08.2014 року, ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання, до справи залучено ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в якості третьої особи (а.с. 89). Представником відповідача в судовому засіданні 21.08.2014 року заявлено клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача. Ухвалою суду від 21.08.2014 року у справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.91-92). 20.11.2014 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку № 12106/14-54 (а.с. 98, 99). Ухвалою суду від 28.11.2014 року провадження у справі відновлено (а.с.102). 17.12.2014 року на адресу суду через канцелярію суду надійшло пояснення від третьої особи ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», згідно до якого 07.04.2014 року експертом складено звіт з оцінки транспортного засобу № 2307 згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], складає 118731,97 грн. в тому числі ПДВ. В зв'язку з тим, що вартість матеріального збитку спричиненого позивачу перевищила ліміт відповідальності страховика, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в межах ліміту 49000,00 грн. Страховик здійснив частково виплату позивачу матеріального збитку в розмірі 15000,00 грн. У зв'язку з простроченням страховиком виплати страхового відшкодування, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.11.2014 року, різницю було стягнуто на користь позивача (а.с. 112-140). У судовому засіданні 18.02.2015 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні 18.02.2015 року відповідач заперечував щодо задоволення позову, зазначивши, що позивачем надано завищений звіт вартості відновлення пошкодженого транспортного засобу. Представник третьої особи: ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання 18.02.2015 року не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак в своєму наданому раніше поясненню просить суд, слухати справу без участі їхнього представника (а.с.114). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 03.03.2014 року в м. Києві на перехресті проспекту Палладіна - вул. Стеценка - вул. Берковецька відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль «Тайота», д.н.з. [NUMBER]. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с 11-12). Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03.03.2014 року за участю транспортного засобу - автомобіля марки Тайота», д.н.з. [NUMBER], є [PERSON] Відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2069614 від 01.04.2013 року в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» . За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб встановлено в сумі 50000,0 грн. та франшиза в розмірі 1000,0 грн. (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як встановлено в судовому засіданні і не оспорюється учасникам процесу, страховик виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн. відповідно до ліміту укладено полісу та за вирахуванням франшизи. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 22С/03/14 від 28.04.2013 року, проведеного на замовлення позивача, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Тайота», д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП складає 145994,72 грн. (а.с. 16-19). За проведення автотоварознавчого дослідження, сплачено 2300,00 грн. (а.с. 52). Згідно долучено до матеріалів справи третьою особою ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звіту № 2307 з оцінки транспортного засобу від 07.04.2014 року, проведеного на замовлення страховика, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «Тайота», д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП складає 118731,97 грн. (а.с. 124-126). Для усунення розбіжностей між двома наявними у справі звітами з визначення вартості матеріальних збитків, заподіяних позивачеві пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля, сторонами у справі не заявлялись клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Аналізуючи наявні у справі звіти № 22С/03/14 від 28.04.2013 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу та звіт № 2307 від 07.04.2014 року з оцінки транспортного засобу, суд бере до уваги звіт № 2307 від 07.04.2014 року з оцінки транспортного засобу оскільки огляд пошкодженого автомобіля здійснювався згідно вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерству юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, стосовно того, що джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки, при складанні звіту № 2307 від 07.04.2014 року було використано актуальні джерела інформації, а саме Періодичний довідник «Бюлетень автотоварознавця» (ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк) №76 (квітень 2014 року) датований тим місяцем, коли здійснювалась оцінка. При складанні звіту № 22С/03/14 від 28.04.2013 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу було використано не актуальні джерела інформації, а саме Періодичний довідник «Бюлетень автотоварознавця»(ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк) №75 (лютий 2014 року), тоді як звіт проводився в квітні місяці. Тобто, вартість заподіяного матеріального збитку власнику транспортного засобу марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER] становить 118731,97 грн., (в основу покладено звіт № 2307 від 07.04.2014 року з оцінки транспортного засобу), яка підлягає стягненню з відповідача, відповідно до Закону та умов договору, за вирахуванням суми, яку сплатив страховик (118731,97 - 49000,00), а саме 69731,97 грн. з врахуванням в тому числі франшизи 1000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення проведення незалежної оцінки з визначення заподіяної матеріальної шкоди 2300,00 грн., суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї частини вимог, оскільки звіт № 22С/03/14 від 28.04.2013 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, за проведення якого оплачено 2300,00 грн., не було прийнято до уваги судом при визначенні розміру відшкодування шкоди, яка підлягає сплаті позивачеві. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1459,95 грн., посилаючись на те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля та врегулювання процесу виплати забрало значну частину робочого та вільного часу, спричинило душевні хвилювання,оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто, постійно відлучалась з робочого місця, мало часу проводила із сім'єю, стала дратівливою,що вплинуло на родинні відносини, стосунки з керівництвом, колегами поро боті та друзями. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. В порушення вимог чинного законодавства, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування моральної шкоди, а саме, не зазначено наявність моральної шкоди, які саме страждання зазнав позивач, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та моральною шкодою, з яких обставин виходив позивач, визначаючи розмір компенсації. Відповідно до ч. 1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. Так, ст. 1 Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на корить якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач, просив суд, стягнути витрати на правову допомогу, надану ПП «Український автомобільний ассістанс» в особі директора [PERSON]. На підтвердження факту надання правової допомоги та оплати витрат на правову допомогу надану ПП «Український автомобільний ассістанс» надано договір №05-03/14-1 про надання юридичних послуг (а.с. 58-60) та квитанція на суму 1800,00 грн. (а.с. 61), які свідчать про надання правової допомоги та зарахування коштів із зазначенням платника та призначення платежу. Оскільки графік своєї роботи представник позивача суду не надав, враховуючи часткове задоволення позову, виходячи із складності справи, терміну її розгляду, кількості судових засідань, проведених за участю представника позивача та підготовлених ним процесуальних документів, сума у 1800,00 грн. буде належною компенсацією витрат на правову допомогу. А тому, ці витрати підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач при поданні до суду позову сплатив судовий збір в розмірі 1035,55 грн. (а.с.1). Зважаючи на те, що суд позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди спричиненої в результаті ДТП, задовольняє частково, а саме на суму 69731,97 грн., враховуючи що даний спір є майновим, та відповідно до Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 697,31 грн.

Outcome: partial