Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] Запорізької області, вказуючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] Відповідач - [PERSON] в 2014 році звернувся до позивача з проханням зареєструватися в будинку, він надав відповідачу таку згоду і відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в зазначеному будинку не проживав і не проживає, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в будинку не має і, взагалі будинком він не цікавиться. В подальшому відповідач відмовився знятися з реєстрації за зазначеною адресою та всіляко ухиляється від спілкування. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то він змушений сплачувати все сам. Відповідач перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю оскільки йому нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб і не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між ними відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача. У зв'язку з чим, він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON], на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.12.2012 року, на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20.12.2012 року № 215/3 (а.с.5) та витягом про державну реєстрацію прав Комунальне підприємство «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2012 року (а.с.6). Відповідач [PERSON] з 2014 року за вказаною адресою не проживає, про що вбачається з довідки від 29.01.2018 року (а.с.4). Оскільки відповідач зареєстрований у вказаному житловому будинку, але не проживає, це перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм житловим будинком. Згідно з частиною 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з 2014 року без поважної причини не проживає за місцем реєстрації. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації по вул. Бадигіна, буд. № 29/7, в м. Мелітополі Запорізької області, понад трьох років, фактично змінивши своє місце мешкання і не перереєструвавши це у відповідності до діючого законодавства. Те, що відповідач залишається зареєстрованим у вищевказаному будинку, перешкоджає його власнику реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved