Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 166 по вул. Калиніна в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. В будинку крім нього зареєстрований повнолітній син [PERSON] Син виїхав до м. Запоріжжя, де знайшов роботу, місце проживання його невідоме. Відповідач, перебуваючи зареєстрованим в його житловому будинку та не проживаючи в ньому, обмежує його право розпоряджатись своїм майном. У нього виникають додаткові незручності та необхідність у наданні додаткових документів та довідок при оформленні субсидії. Тому позивач просить суд усунути перешкоди прав власності, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Велика Знамянка, вул. Калиніна, 166. Ухвалою суду від 13.02.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]М позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем його проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано. Представник третьої особи виконавчого комітету Кам'янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідач є сином [PERSON], які разом проживали [INFO] по вул. Калініна, 149 в с. Велика Знамянка, там був і зареєстрований. З липня 2019 р. в будинку не проживає, на даний час він виїхав на працевлаштування до м. Запоріжжя, комунальні послуги за будинок не сплачує, не бере участі в утриманні будинку. Через реєстрацію в будинку [PERSON] не може оформити субсидію на опалення у зимовий період. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, покази свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що позивачу по справі належить на праві приватної власності житловий будинок № 166 по вул. Калиніна в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 28.08.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за № 672 (а.с. 5-6). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що він зареєстрований [INFO] з 10.11.2015 р. (а.с. 8 зв.). Згідно копії довідки виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради Запорізької області від 07.08.2018 р. № 3152 [PERSON] зареєстрований в [INFO] (нині - Калинова), 166 (а.с. 9). Відповідно ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 2 ст. 317\~ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст.\~319\~ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст.\~321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому згідно до ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 4 ст.\~156\~ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сімї власника житла на користування цим житлом закріплене у ст.405 ЦК України. За цією статтею члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Крім цього, за розясненням Пленуму «члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону» (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Зі змісту позовної заяви вбачається що відповідач є сином [PERSON], а тому є членом сімї позивача. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній понад рік, при цьому поважності причин не встановлено, суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, тому що в даному випадку порушуються права позивача, як власника житла. На підставі викладеного та

Outcome: approved