Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області, актовий запис № 52. В обґрунтування позову зазначив, що подружжя від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, взаємоповаги. Як наслідок, в сім`ї виникали постійні сварки та суперечки. Шлюбні відносини між ними припинені з травня місяця 2018 року. Проживають окремо, спільним побутом не пов`язані, відповідач, як йому відомо, на даний час проживає з іншим чоловіком та у липні [INFO] народила від нього дитину. Наміру зберегти шлюб між ними немає. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Спорів щодо проживання дітей, сторони не мають. Тому, просить шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , розірвати. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10 вересня 2019\~року року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09 год. 00 хв. 23 вересня 2019 року. 23.09.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 03.10.2019 року. Позивач повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в підготовчому судовому засіданні - 10 вересня 2019 року, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Відповідач, повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву відповідно до якої, заявлені позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, справу просила розглянути без її участі, прізвище залишити без змін - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10.10.2014 року виконком Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 52, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.10.2014 року ( а.с. 10). Від шлюбу\~подружжя має\~малолітніх дітей:\~доньку -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 07.04.2008\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Олександрівського районного\~управління юстиції\~у Донецькій\~області;\~сина -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 18.02.2009\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Олександрівського районного\~управління юстиції\~у Донецької\~області(а.с. 11-12). Згідно ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя проживає окремо, зберігати сім`ю намірів не має, відповідач створила нову сім`ю, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітнім дітям. Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто, на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved