Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, вказуючи, що 31.10.2017 вона надала відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно було 26600,00 грн. строком до 01 січня 2018 року (по курсу НБУ на момент повернення боргу), що підтверджується розпискою. На момент подання позовної заяви до суду відповідач свої зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів не виконав та ухиляється від повернення суми боргу. У зв'язку з цим позивач, посилаючись на приписи чинного законодавства, просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням курсу НБУ станом на день звернення в розмірі 28222,00 грн, індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2586,28 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 818,04 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала та просили суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2018 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 31.10.2017 року наданої позивачем до суду [PERSON] отримав від [PERSON] у борг кошти в розмірі 1000,00 доларів США, що еквівалентно було 26600,00 грн., які він зобов'язався повернути до 01.01.2018 року по курсу НБУ на момент повернення (розмір боргу станом на день звернення до суду становив 28222 грн). Таким чином між сторонами виникли грошові зобов'язання, що підтверджується належними доказами, а саме оригіналом даної розписки. У зазначений в розписці строк [PERSON], отримані в якості позики кошти не повернув, чим порушив умови договору. Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики, строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов'язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов'язання позичальником виконані не були. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 31.10.2017 року, інфляційні втрати та 3% річних підлягають до задоволення. За розрахунком позивача, сума трьох відсотків річних за період з 01.01.2018 року по 27.12.2018 року становить 818,04 грн., а інфляційні втрати за вказаний період становлять 2586,28 грн. і підлягають стягненню з відповідача. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості 3% річних та інфляційних втратах. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, врахувавши ті обставини, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 31.10.2017 року в розмірі 28222,00 грн., три відсотки річних в сумі 818,04 грн, інфляційні втрати в сумі 2586,28 грн. підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved