Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 05.09.2018 між ним та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача 39620грн. з встановленим строком повернення не пізніше 15.11.2018, про що складено розписку. На теперішній час грошові кошти позивачу не повернуто. Позивач вважає, що з моменту укладання договору по сьогоднішній день відповідач повинен сплачувати проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ, загальна заборгованість відповідача зі сплати процентів за користування коштами станом на 30.09.2020 складає 11556,02грн. Відповідач також повинен сплатити і інфляційні витрати за період з 16.11.2018 по 30.09.2020, сума яких становить 3232,99грн. та 3% річних від простроченої суми, сума якої становить 2230,66грн., ат ому загалом сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 56639,67грн., що і просить позивач стягнути на свою користь разом із судовими витратами. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що 05.09.2018 [PERSON] уклав з [PERSON] простий письмовий договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] , а останній прийняв грошові кошти у вигляді 39620грн. та зобов`язався повернути зазначену суму в обумовлений строк. Умовами договору визначено повернення грошових коштів з боку [PERSON] рівновеликими частинами у повному обсязі не пізніше 15.11.2018. У випадку прострочення внеску останньої суми позичальник виплачує позикодавцеві штраф у розмірі 3% від суми заборгованості, що залишилася за кожний день прострочення. На підтвердження вчиненого правочину сторонами складено розписку від 05.09.2018. Такі обставини підтверджено копіями договору позики від 05.09.2018 та розпискою від 05.09.2018 (а.с.7,8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у договорі терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики, то з відповідача повинно бути стягнуто суму основного боргу за договором позики від 05.09.2018 в сумі 39620грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, проценти за користування грошовими коштами з 05.09.2018 по 30.09.2020 на рівні облікової ставки НБУ становить 11556,02грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції з листопада 2018 по вересень 2020 склав 108,16%, відповідно розмір інфляційних витрат становить (39620,00*108,16%-39620,00грн.=3232,99грн. Розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості за вищевказаний період становить 2230,66грн. (149,80грн. за 46 днів 2018 + 1188,60грн. за 365 днів 2019 + 892,26грн. за 274 дні 2020 = 2230,66грн. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved