Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики 1500 дол. США, що еквівалентно 40500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.11.2015 року надав у позику відповідачу кошти в розмірі 1500,00 доларів США, що станом на 11.11.2015 року було еквівалентно за курсом НБУ 34141,00 грн. строком до 11.11.2016 року. Вказує, що факт надання позики відповідачу підтверджується нотаріально завіреної заявою [PERSON] від 11.11.2015 року. Однак, борг [PERSON] не повернула, чим порушила взяті на себе в заяві зобовязання. Тому, позивач змушений був звернутись до суду та просить стягнути з відповідача 1500 дол. США, що на день подання позову згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 40500,00 грн. боргу. Представник позивача 10.04.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про перенесення розгляду справи, в звязку з тим, що потребує правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що має місце неявка відповідача в судове засідання, а вказана відповідачем у заяві причина неявки є неповажною, оскільки у відповідача було достатньо часу, з дня вручення 13.03.2017 року судової повістки, для можливості укласти угоду про надання правової допомоги, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2015 року [PERSON] у відповідності до нотаріально завіреної заяви, отримала у борг грошові кошти в сумі 34141,95 грн., що станом на 11.11.2015 року за курсом НБУ, еквівалентно 1500,00 дол. США та зобовязалась повернути вищезазначені кошти в термін до 11.11.2016 року (а.с. 5). Отже, матеріалами справи, зокрема, заявою від 11.11.2015 року, підтверджується, що відповідач дійсно отримала у позивача грошові кошти в сумі 1500,00 доларів США та на даний час борг не повернула, в судове засідання не зявилась, заперечень щодо позовних вимог не надала. Таким чином, пред'явлена позикодавцем боргова заява є борговим документом, відноситься до боргових зобовязань, яка підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки містить вказані позивачем обставини. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved