Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про стягнення боргу за кредитним договором та на підставі договору поруки. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.13099, згідно якого відповідач отримав кредит на купівлю транспортного засобу. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки за умовами якого ТОВ «ФК «Гарант Плюс» взяло на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 25000,00 грн. Станом на 11.03.2015 р. загальна заборгованість відповідача через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 345443,21 грн. З урахуванням зміни предмету позову (а.с.137-140) позивач просить суд стягнути з [PERSON] та ТОВ «ФК «Гарант Плюс» солідарно суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 25000,00 грн., судовий збір 3454,43 грн.,а з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» суму 320443,21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Відповідач ТОВ «ФК «Гарант Плюс» в судове засідання свого представника не направив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 01.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.13099, згідно якого відповідач отримав кредит на купівлю транспортного засобу. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 02.07.2013 року, за умовами якого ТОВ «ФК «Гарант Плюс» взяло на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 25000,00 грн. Станом на 11.03.2015 р. загальна заборгованість відповідача через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 345443,21 грн. та складається з основного боргу - 109244,95 грн., простроченого боргу - 31649,26 грн., прострочених процентів - 64868,68 грн., строкових процентів - 831,37 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів - 136226,37 грн., дебіторської заборгованості - 2622,58 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов кредитних договорів відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] умов договору, у встановлений договором термін, не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.03.2015року загальна заборгованість відповідача [PERSON] через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами, неустойкою та іншими нарахуваннями складає 345443,21 грн. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, позов ПАТ «Ідея Банк» підлягає задоволенню, з [PERSON] та ТОВ «ФК «Гарант Плюс» на користь ПАТ «Ідея Банк» слід стягнути солідарно суму заборгованості у розмірі 25000,00 грн., з [PERSON] на користь позивача слід стягнути іншу суму - 320443,21 грн. Вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат не передбачена Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Через це суд вважає, що судові витрати не можуть стягуватись в солідарному порядку, оскільки це не передбачено договором чи законом. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 3454,43 грн. Судові витрати підлягають стягненню в частках пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме: з [PERSON] - 3204,43 грн., з ТОВ «ФК «Гарант Плюс» - 250,00 грн.

Outcome: approved