Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з ТОВ «Краснолиманське» на його користь: 1)заборгованість по заробітній платі в розмірі 189756,77 грн, 2)середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.12.2020 року та по 09.02.2021 року в розмірі 49894,62 грн 3)моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн 4) зобов`язати виконавчу службу відшкодувати з відповідача на його користь середній заробіток за весь час до фактичного розрахунку в розмірі 1160,34 за кожен день фактичної заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на приписи статей 116, 117 КЗпП України та зазначає, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем. 08.12.2020 року був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Але, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України відповідач у день звільнення та по день звернення до суду остаточного розрахунку з ним не провів. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними і тому просить стягнути заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Крім того, посилаючись на вимоги ст.23 ЦК України, вважає, що вказаними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 50\~000,00 грн і просить стягнути з відповідача на його користь. При цьому зазначає, що моральна шкода полягає в тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родити. Зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, а також те, що він більше року не отримував належну йому заробітну плату та не мав змоги утримувати свою дружину [PERSON] та неповнолітного сина [PERSON] , 2010 року народження, це принижувало його гідність як чоловіка та голови родини. Крім того зазначав, що в цей період його матір тяжко хворіла і він не мав можливість надавати їй фінансову допомогу і таким чином виконати свій синовій обов`язок, йому доводилось якость «виживати,» шукати засоби додаткового заробітку та погоджуватись на будь-яку роботу, внаслідок чого він зазнав душевних страждань та погішення свого душевного стану. Відповідач надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими. Відповідач не оспорював факт знаходження позивача у трудових відносинах до 08.12.2020 року, але зазначав, що день звільнення позивача був не робочим, оскільки останній знаходився у відпустці. [PERSON] з вимогою про проведення остаточного розрахунку з ним до відповідача ані в день звільнення, ані вподальшому не звертався, тому відповідач вважає, що середній заробіток за час затримки при звільненні позивачу слід рахувати з моменту, коли відповідач отримав позовну заяву, а саме 03.03.2021 року, тобто коли відповідачу стало відомо про таку вимогу. Ухвалою суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі та визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02.04.2021 року вимоги позивача щодо збільшення позовних вимог, викладені у відповіді на відзив від 26.03.2021 року(а.с.64-69) залишені без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду належним чином був повідомлений. Причини не явки позивача до суду не відомі. Представник позивача [PERSON] просила розглядати справу без її участі, що підтверджується змістом заперечень на відзив. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату судового розгляду в судові засідання не з`явився. Зі змісту відзиву на позов, який підписано представником [PERSON] вбачається, що останній просив розглядати справу без участі представника відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: partial