Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 21.12.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 500442688, згідно умов якого банком було надано позичальнику кредит в сумі 29851,39 гривень. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору).В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Тому позивач змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Оскільки відповідач не виконує належним чином умови Договору, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 14.08.2015 року склала 37473,22 грн., з яких: -29820,80 грн. - заборгованість за кредитом; -2225,23 грн. - заборгованість по відсотках; -4977,19 грн. заборгованість по комісії; -1850,00 грн. - штраф. Не виконання відповідачем своїх зобовязань за договором стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, поштовими повідомленнями. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21.12.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 500442688, згідно умов якого банком було надано позичальнику кредит в сумі 29851,39 гривень (а.с.4-6). Відповідно до п.2.6 кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами в сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною. Взятих за договором обовязків відповідач належним чином не виконав, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 37473,22 грн.(а.с. 7). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Пунктом 4 Договору передбачено, що позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 цього Договору та/або інших платежів за Договором, сплата яких передбачена цим Договором сплатити Банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (пять) і більше календарних днів, додатково до цього штрафу позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожен випадок допущеного прострочення платежу. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 37 473,22грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 374,73 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved