Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 15.08.2008 року між сторонами було укладено договір № VIV3АN08142614 відповідно до якого [PERSON]В отримав кредит у розмірі 12714,69 доларів США на термін до 14.08.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом ,яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 26.12.2014 року становить 30067,42 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 8144,43 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 5099,93 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом -1562,54 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 15260,52 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,86 доларів США, штраф (процентна складова) - 891,68 доларів США. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.12.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 12233,74 доларів США. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18741,23 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 26.12.2014 року еквівалентно 295361,74 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.08.2008 року між сторонами було укладено договір № VIV3АN08142614 відповідно до якого [PERSON]В отримав кредит у розмірі 12714,69 доларів США на термін до 14.08.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 8-17). Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом ,яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 26.12.2014 року становить 30067,42 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 8144,43 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 5099,93 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом -1562,54 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 15260,52 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,86 доларів США, штраф (процентна складова) - 891,68 доларів США (а.с. 4-6) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.12.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 12233,74 доларів США (а.с. 3). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18741,23 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 26.12.2014 року еквівалентно 295361,74 грн. Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України. Національний банк України станом на 27.07.2015 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти в тому числі за 1 долар США 22,0735 грн. 18741,22 х 22,0735 = 413684,32 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 295361,74 грн. На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Закрите акціонерне товариство «ПриватБанк» змінено на Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк». Відповідно до п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» (а.с. 25). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved