Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», в якому просить зобов'язати відповідача надати йому відповідні документи (завірені печаткою) для подальшого звернення до відділу (сектору) приватизації, а саме: довідку про склад сім'ї наймача і про займані ними приміщення (форми №4), для подальшої подачі такої довідки до районного відділу приватизації, заяву на оформлення технічного паспорта на квартиру, завірену копію ордеру про надання житлової площі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі ордеру, виданого Київським КЕЧ, та погодженого Міністерством оборони СРСР за № 1152 від 29 червня 1987 року, він разом із свою сім'єю поселився в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі м. Києва №70 від 18 травня 1992 року, будинок був перенумерований на [ADDRESS]. Житлова площа складається з однієї кімнати, жилою площею 16,7 кв.м. З того часу і до тепер він фактично проживає та зареєстрований за вказаною адресою. Згідно акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року будинок [ADDRESS] передавався як житловий будинок на баланс (на утримання) Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд»). 16 січня 2016 року він звернувся до керівництва ДП МОУ «Укрвійськбуд» із заявою про отримання необхідних документів для приватизації займаного ним житла. Керівництво ДП МОУ «Укрвійськбуд» відмовилось надавати йому письмову відповідь на звернення. Відповіді взагалі ніякої він досі не отримав. 28.12.2015 року директор філії «135 ДБК ДП МОУ «Укрвійськбуд» В.А. Кривко надіслав письмову відповідь, в якій вказав, що ніяких довідок йому надано не буде, тому що вказана будівля не підпадає під дію Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також повідомив, що не є юридичною особою, а лише структурним підрозділом ДП МОУ «Укрвійськбуд». Позивач також зазначає, що 08 лютого 2011 року Апеляційним судом м. Києва (в справі № 22-ц/2690/506/2011) встановлено факт того, що дана будівля є житловим будинком, а не гуртожитком. Вказана обставина (факт) визнана та не заперечувалась. Ордер на квартиру № 1152 від 29 червня 1987 року не визнаний не дійсним, тобто є чинним. Також правомірність їхнього заселення не оспорюється самим відповідачем. В зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 18 січня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб було залучено Філію «135 Домобудівельний комбінат» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію (а.с.а.с. 92-93). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», який також представляє інтереси третьої особи Філії «135 Домобудівельний комбінат» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», в судовому засіданні просив відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість позовних вимог. Вказав, що позивач не є наймачем кімнати №4 у відомчому гуртожитку за адресою: м. Київ, [ADDRESS], тому він та члени його сім'ї не мають законних підстав для проживання у зазначеній кімнаті. Від представника третьої особи Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 99). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог абзацу 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року /зі змінами та доповненнями /, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Згідно ч. 1 ст. 8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 3 ст. 8 Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Судом встановлено, що на підставі ордеру №1152 від 29 червня 1987 року, виданого Київським КЕЧ та погодженого Міністерством оборони СРСР, позивачу на сім'ю з чотирьох осіб: він, дружина, донька та син дружини, була надана житлова площа, яка складається з однієї кімнати, жилою площею 16,7 кв.м., в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). На підставі Акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року будинок [ADDRESS] передавався на баланс Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд») як житловий будинок (а.с.а.с. 13-17). Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі м. Києва за №70 від 18 травня 1992 року будинок був перенумерований з №2 на №25 (а.с. 8). 16 січня 2016 року позивач звернувся з заявою до керівництва ДП МОУ «Укрвійськбуд» про видачу документів для приватизації квартири (а.с. 9). Листом від 28 грудня 2015 року в видачі документів йому було відмовлено, оскільки будинок [ADDRESS] є гуртожитком, житло в якому приватизації не підлягає (а.с. 10). Відповідно до пункту 4. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року та зареєстрованого в Мінінстерстві юстиції України за № 109/17404 від 29 січня 2010 року / із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 42 від 02.03.2015року / передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Пунктом 18 встановлено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Крім того, пунктом 19 зазначено, що довідку про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. Тобто, у відповідності до вимог п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян не встановлено жодних обмежень щодо отримання документів про склад сім'ї та займані приміщення і обов»язок по їх видачі покладено на на підприємство (організацію), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що, відмовляючи позивачу в наданні документів, визначених законом, для приватизації займаного ним житла, та зазначаючи про відсутність у нього права на приватизацію, відповідач діяв всупереч вимогам закону. Суд вважає, що позиція відповідача, викладена в листі від 28 грудня 2015 року, суперечить вимогам закону, виходячи з наступного. Як зазначено вище, частиною 3 ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Тобто, питання наявності чи відсутності у наймача права на приватизацію житла віднесено до компетенції органу приватизації, а не відповідача, як власника. За таких обставин суд вважає, що дії відповідача суперечать вимогам закону, а тому вимоги позивача є обгрунтованими. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved