overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з зняттям її з реєстрації місця проживання, а саме: квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору дарування від 28.08.2017 року, укладеного між ним та відповідачкою по справі та її членами сім»ї, співвласниками вказаної квартири, [PERSON], [PERSON] Після відчуження вказаної квартири з серпня 2017 року [PERSON] з членами своєї смі»ї в даній квартирі не проживають, участі в утриманні квартири не беруть, однак [PERSON] самостійно не знялась з реєстрації місця проживання. На даний час місцезнаходження та фактичне місце проживання є Канада, а тому просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з зняттям її з реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності ст.ст.71, 163 ЖК України жиле приміщення при тимчасовій відсутності наймача зберігається протягом шести місяців. Встановлено, що згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради від 23.11.2017 року за № 41146, [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.7), та зазначена як колишній власник. 28 серпня 2017 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] і її членами сім»ї [PERSON], [PERSON] було укладено договір дарування квартири №16 по Пушкіна, 13Б що в м.Калуш, який нотаріально посвідчений (а.с.5-6). Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 95618154 від 28.08.2017 року сформованого приватним нотаріусом [PERSON] Калуського міського нотаріального округу (а.с.4). За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідачка не проживає у [INFO], участі в утриманні квартири не бере, самостійно не знімається з реєстрації місця проживання понад шість місяців. Таким чином позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 319,321,291 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житлом по [ADDRESS]. Посилається на те, що з відповідачкою вони розірвали шлюб 01.10.2012 року. З цього часу [PERSON] проживає у [ADDRESS]. Вона проживає в квартирі свого чоловіка. Дорбовільно знятися з реєстр рації в його будинку відмовляється. Він не може оформити соціальних пільг, оскільки в будинку зареєстрована працездатна особа. А тому просить визнати [PERSON] як особу, що втратила право користування житлом. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат Хомяк Є.І., в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просить задовольнити та розглядати справу в попередньому судовому засіданні. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти задоволення не заперечує. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторони процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом підлягає до задоволення. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідачка без поважних причин не проживає в спірному житловому будинку з 01.10.2012 року, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житлом по [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на проживання в [INFO], що в м.Калуш Івано-Франківської області, посилаючись на те, що даний будинок належить йому на праві власності, що підтверджується договором дарування. Відповідачка по справі являється його колишньою дружиною, шлюб між якими розірвано 27.07.2017 року. [PERSON] зареєстрована у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з вересня 2016 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в його будинку, то просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено,\~що позивачє власником будинку №5 по вул. Фільчинських, в м.Калуш Івано-Франківської області, що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Договором дарування від 01.12.2004 року за №2480 (а.с.7). Як вбачається з довідки про склад сімї виданої виконавчим комітетом Калуської міської ради ЦНАП від 12.04.2018 року за № 6638 за адресою м.Калуш по вул. Братів Фільчинських, 5 зареєстровані [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до [PERSON]\~ про встановлення факту не проживання особи складеного в складі комісії майстрів дільниці №1 [PERSON], [PERSON], [PERSON] в присутності свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з вересня 2016 року (а.с.10). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по вул. Братів Фільчинських, 5 що в м.Калуш понад один рік без поважних причин та визнає її такою, що втратилп право на користування жилим приміщенням. На підставі\~викладеного ст.\~405\~ЦК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на проживання в будинку [ADDRESS] , посилаючись на те, що даний будинок належить йому на праві власності, що підтверджується Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором купівлі-продажу. Відповідач по справі зареєстрована у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з вересня 2018 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в його будинку, то просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено, що позивачє власником будинку [ADDRESS] , що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Договором купівлі-продажу від 04.10.2013 року (а.с.5-6, 7-8) . Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради за №31385 від 28.10.2019 року за адресою по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.10), однак не проживає. Відповідно до Акту обстеження на предмет проживання особи складеного в складі комісії депутата Калуської міської ради Савки О.В., в присутності свідків - жителів сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою не проживає з вересня 2018 року (а.с.4) . У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає будинку [ADDRESS] понад один рік без поважних причин та визнає її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його такими, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 73 в будинку № 56 по вул. Громової в м. Маріуполі. В позові зазначив, що він є власником вищезазначеної квартири, окрім нього в квартирі зареєстровані та мешкають дружина [PERSON] та син [PERSON] Також в квартирі з 2009 року зареєстрований його друг [PERSON], який в січні 2014 року виїхав до Росії на постійне місце проживання. Відповідач з січня 2014 року у квартирі не мешкає, його особистих речей в помешканні немає. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права власника даного жилого приміщення, він позбавлений права розпоряджатися своїм майном, змушений сплачувати квартирну плату та комунальні послуги у більшому розмірі. Позивач та його представник у судове засідання надали заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 424 від 09.12.1994 року, виданим ЖКУ концерну «Азовмаш». Відповідно до особового рахунку № 7356 та акту № 124 від 18.08.2015 року СК «МЖК Машинобудівник» [PERSON] зареєстрований у [INFO], проте з січня 2014 року за вказаною адресою не мешкає. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем надані належні докази того, що відповідачем порушені його права власника жилого приміщення - квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично там не мешкає більше 5 років. Вказаний будинок є гуртожитком, який перебуває у комунальній власності. Виконавцем по наданню житлово-комунальних послуг з утримання цього будинку і прибудинкової території є ПП «Івушка Шостка». Відповідач тривалий час не проживає за зазначеною адресою та не сплачує комунальні послуги. Посилаючись на ст. 72 ЖК УРСР, просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час його проведення повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив. Представник ПП «Івушка Шостка» в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Управління Державної міграційної служби України у Сумській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 01.08.2006 р. (а.с. 3, 32). Актами перевірки проживання за місцем реєстрації, які проводились з липня 2013 року, підтверджується, що [PERSON] на час перевірок за місцем реєстрації був відсутній, а мешканці гуртожитку зазначають, що він за даною адресою не проживає. (а.с. 4-9). Вказане підтверджується і довідкою ПП «Івушка Шостка», згідно якої відповідач не проживає за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачує. (а.с.3) З 18.04.2007 року за даною адресою зареєстрована та проживає [PERSON] разом з малолітньою донькою (а.с. 10, 11,13) Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів поважності причин відсутності за місцем реєстрації суду не надав. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному жилому приміщенні більше ніж шість місяців, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], у зв'язку з тим, що указана квартира не приватизована. Відповідач зареєстрований, але не проживає у зазначеній квартирі більше 6 років. Відповідач не приймає ніяких заходів для зняття з реєстрації за даною адресою. Таким чином, відповідач за власним бажанням, без поважної причини не проживає в вищевказаному будинку понад шість місяців. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, надавши до суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений. Судом прийняте рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України.. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили , що [PERSON] в квартирі не проживає на протязі тривалого періоду часу. Вони взагалі не пам'ятають останнього за вказаним місцем проживання. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши докази по справі суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач зареєстрований в квартирі за адресою [ADDRESS], що підтверджено довідкою житлових органів. Квартира не приватизована. Як встановлено в судовому засіданні відповідач без поважної причини з 2004 року не проживає у квартирі, а тому вважається таким, що втратила право користування цим житловим приміщенням на підставі ст.. 71,ст.. 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що є власником квартири, яка знаходиться за вищевказаною адресою. У 2003 році він зареєстрував у вищеозначеній квартирі відповідача. Зазначає, що з 2008 року відповідач у квартирі не проживає, його місце проживання позивачу не відоме. Проте з реєстрації в добровільному порядку не знявся, тому звернувся до суду із даним позовом. В судовому засіданні 25 березня 2016 року позивач позов підтримав та подав заяву про розгляд справи у подальшому без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно поштових відміток про вручення судових повісток, за вказаною адресою не проживає. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступного. Із договору дарування від 04 березня 1997 року, вбачається, що [PERSON] є власником квартири № 19, розташованої за адресою: смт. Нова Ушиця вул. Подільська 51 Хмельницької області. Згідно довідки Новоушицької селищної ради № 636 від 23 лютого 2016 року та повідомлення Новоушицького РС УДМС України в Хмельницькій області [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно даних акту обстеження від 23 лютого 2016 року проведеного депутатом селищної ради [PERSON], сусідами [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] в кватирі № 19 за адресою смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, 51 Хмельницької області, зареєстрований але не проживає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] дійсно з 2008 року не проживає у належній позивачу на праві власності квартирі. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень, передбачених ст.ст. 383, 391 ЦК України, власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, судом не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування квартирою, а також підстав, які б свідчили про його відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки або про іншу домовленість між ним і власником житла. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, наявність зареєстрованої особи впливає на житлові інтереси позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2019 року, укладеного між ним та відповідачем. Після відчуження вказаної квартири з вересня 2019 року [PERSON] в даній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере, однак самостійно не знявся з реєстрації місця проживання. На даний час місцезнаходження та фактичне місце проживання відповідача невідоме, а тому просить суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву у відповідності до якої позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності ст.ст.71, 163 ЖК України жиле приміщення при тимчасовій відсутності наймача зберігається протягом шести місяців. Встановлено, що згідно довідки виданої ЦНАП Калуської міської ради за №28475 від 30.09.2019 року в [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] як колишній власник та [PERSON] (а.с.4). 24 вересня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири за [ADDRESS] , який нотаріально посвідчений (а.с.5-7). Даний факт підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 182246785 від 24.09.2019 року сформованого приватним нотаріусом Курищуком І.В. Калуського міського нотаріального округу (а.с.8). За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач з часу укладення договору купівлі-продажу не проживає у квартирі [ADDRESS] , участі в утриманні квартири не бере, самостійно не знімається з реєстрації місця проживання. Таким чином позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного ст.71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 319,321,291 ЦК України та

Outcome: approved