Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення процентів за користування коштами в розмірі 25742,09 гривень, інфляційних втрат в розмірі 30560,67 гривень, 3% річних в сумі 7416,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Подільського районного суду м.Києва з відповідача було стягнуто на користь позивача шкоду в розмірі 41131,46 гривень, що завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підставі зазначеного рішення суду 23.01.2009 р. був виданий виконавчий лист. Позивач посилається на те, що на момент звернення до суду відповідач не сплатив кошти за рішенням суду, відповідно до чого на підставі положень ст..1048 ЦК України, останній повинен сплатити проценти за користування коштами у розмірі на рівні облікової ставки НБУ, що становить 25742,09 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми, присудженої до стягнення, посилаючись на норми ч.2 ст.625 ЦК України. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, обґрунтовуючи тим, що відповідач не сплачує кошти в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому повинен нести цивільну відповідальність у виді сплати процентів за користування коштами, сплати інфляційних втрат та 3 % річних. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся шляхом здійснення публікації оголошення в газеті «Урядовий кур»єр». На підставі положень ст..224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2008 р. Подільським районним судом м.Києва було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, відповідно до якого суд стягнув з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 41131,46 гривень, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.03.2008 р. На підставі зазначеного рішення суду 29.05.2009 р. був виданий виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження. Відповідно до інформації ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві кошти на підставі виконавчого листа № 2-3714, що виданий Подільським районним судом м.Києва про стягнення коштів з [PERSON], станом на 17.07.2015 р. не сплачені. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних в суми, присудженої до стягнення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між сторонами у даному спорі виникли правовідносини, пов»язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Сплата інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу є ступенем відповідальності боржника за невиконання грошового зобов»язання. Відшкодування шкоди - є видом цивільної відповідальності за завдані збитки. Зобов»язання щодо відшкодування шкоди є деліктними зобов»язаннями, не ґрунтуються на договірних грошових зобов»язаннях, а тому положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування інфляційних втрат в розмірі 30560,67 гривень, 3% річних в сумі 7416,60 гривень не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення процентів за користування коштами на підставі ст..1048 ЦК України, з огляду на наступне. Положення ст..1048 ЦК України порядок і розмір сплати процентів за Договором позики. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на положеннях ст.ст.1166, 1187 ЦК України, що регулює даний вид правовідносин. У відповідача відсутні будь-які боргові зобов»язання за Договором позики перед позивачем, а тому норми ст..1048 ЦК України не підлягають застосуванню. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача судові витрати у справі.

Outcome: dismissed