Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами 28 листопада 2013 року укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/317/27-09-13/0065, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит на суму 11 097,77 грн. на строк до 27 листопада 2016 року зі сплатою 15 процентів річних та щомісячної комісії у розмірі 1 відсотка від первісної суми кредиту. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла відповідна заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача 15 205,12грн. заборгованості, яка складає: заборгованість з повернення кредиту в розміру 7 965,31грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 605,81 грн., заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку в розмірі 656,01грн., пеню за прострочення основної суми заборгованості в розмірі 274,69грн., пеню за несплачені проценти в сумі 154,41грн., 5 548,89 грн. штрафу. Представник позивача Литвиненко А.В. в судове засідання не з'явилася, просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 28 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту №1/13/317/27-09-13/0065 (а.с.4-7, 39-42), згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 11 097,77 грн. строком до 27 листопада 2016 року зі сплатою 15 процентів річних. Згідно з п.4.4.3 договору, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії згідно графіку. Згідно до п.5.1. договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Згідно до п.5.2 Кредитного договору, у випадку порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позивальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором від 28 листопада 2013 року (а.с.12), за яким станом на 1 квітня 2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 15 205,12грн., яка включає в себе: 7 965,31 грн. заборгованості за кредитом, 605,81грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 656,01 грн. заборгованість по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку, 274,69 грн. пені за прострочення основної заборгованості, 154,41 пені за несплачені проценти та 5 548,89 грн. штрафу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення суми основного боргу, процентів, комісії, сплати пені та штрафів шляхом направлення позичальнику письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язань у разі настання одного з наступних випадків: затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш ніж на один календарний місяць; перевищення суми заборгованості над сумою кредиту більш як на десять відсотків; несплати позичальником більш ніж однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором від 28 листопада 2013 року, укладеним з позивачем, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved