Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування заборгованості, який обґрунтований тим, що [PERSON] був прийнятий на роботу на Зеленодольську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» помічником машиніста тепловоза з 01.11.2018. Відповідно до договору №8 від 31.10.2018, укладеного ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» з ПАТ «Українська залізниця», в період з 04.11.2018 по 15.03.2019 відповідач, за направленням позивача, проходив навчання в структурному підрозділі «Лубенський центр професійної освіти» регіональної філії «Південна залізниця» за професією машиніста тепловоза з відривом від виробництва. Загальна вартість послуг з професійного навчання та проживання одного слухача становить 22520,03 грн, що була сплачена позивачем згідно з договором. Після закінчення навчання відповідач отримав свідоцтво №17928 від 15.03.2019 про здобуття ним професії машиніста тепловоза та за наказом №66-ОС від 15.03.2019 він був допущений до роботи з 16.03.2019. До відправки на навчання між сторонами був укладений договір від 29.10.2018 про проведення навчання за рахунок коштів підприємства та відпрацювання, згідно з яким відповідач взяв на себе зобов`язання пройти навчання за професією машиніста тепловоза, а після закінчення навчання прибути на підприємство, де відпрацювати не менше, ніж до 31.12.2022. Відповідно до п. 3.2.1 вказаного Договору на відпрацювання, у випадку звільнення за власним бажанням, протягом визначеного договором терміну обов`язкового відпрацювання, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати підприємству витрати, пов`язані з його навчанням в розмірі 22520,03 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, після закінчення навчання відпрацював на підприємстві тільки три місяці. За заявою [PERSON] від 11.06.2019 про звільнення за власним бажанням, його було звільнено з 14.06.2019. Перед звільненням відповідач був повідомлений про наявну на момент звільнення заборгованість перед підприємством, яка пов`язана з невиконанням ним умов укладеного договору про навчання та відпрацювання в сумі 22520,03 грн. До теперішнього часу заборгованість не погашена. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] був прийнятий на роботу на Зеленодольську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» помічником машиніста тепловоза з 01.11.2018, що підтверджується наказом (розпорядженням) №312-ОС про прийом на роботу (а.с. 19). Відповідно до договору №8 від 31.10.2018 (а.с. 20-21), укладеного ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» з ПАТ «Українська залізниця», в період з 04.11.2018 по 15.03.2019 відповідач, за направленням позивача, проходив навчання в структурному підрозділі «Лубенський центр професійної освіти» регіональної філії «Південна залізниця» за професією машиніста тепловоза з відривом від виробництва. Загальна вартість послуг з професійного навчання та проживання одного слухача становить 22520,03 грн, що була сплачена позивачем згідно з договором. Після закінчення навчання відповідач отримав свідоцтво №17928 від 15.03.2019 (а.с. 39) про здобуття ним професії машиніста тепловоза та за наказом №66-ОС від 15.03.2019 він був допущений до роботи з 16.03.2019 (а.с. 34). До відправки на навчання між сторонами був укладений договір від 29.10.2018 про проведення навчання за рахунок коштів підприємства та відпрацювання (а.с. 23), згідно з яким відповідач взяв на себе зобов`язання пройти навчання за професією машиніста тепловоза, а після закінчення навчання прибути на підприємство, де відпрацювати не менше, ніж до 31.12.2022. Відповідно до п. 3.2.1 вказаного Договору на відпрацювання, у випадку звільнення за власним бажанням, протягом визначеного договором терміну обов`язкового відпрацювання, відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати підприємству витрати, пов`язані з його навчанням в розмірі 22520,03 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, після закінчення навчання відпрацював на підприємстві тільки три місяці. За заявою [PERSON] від 11.06.2019 про звільнення за власним бажанням (а.с. 35), його було звільнено з 14.06.2019, що підтверджується наказом (розпорядженням) №148-ОС від 14.06.2019 (а.с. 36). Перед звільненням відповідач був повідомлений про наявну на момент звільнення заборгованість перед підприємством, яка пов`язана з невиконанням ним умов укладеного договору про навчання та відпрацювання в сумі 22520,03 грн (а.с. 37). До теперішнього часу заборгованість не погашена. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутність спростування заборгованості зі сторони відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 22520,03 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved