Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи органу опіки та піклування ПРА ОМР та просить зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому спілкуватися з сином - [PERSON], [INFO], та брати участь в його вихованні; та просить визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні сина: кожну суботу місяця з 10:00 год. до 10:00 год. неділі, [PERSON] буде спілкуватися з батьком за адресою: [ADDRESS]; кожний вівторок та четвер місяця [PERSON] спілкується з сином з 17:00 год. до 20:00 год. - місце і час спілкування з дитиною визначає батько; кожного року з 01 по 31 липня, [PERSON] буде проживати у батька за адресою: [ADDRESS]; [PERSON] в свій день народження 10 травня кожного року, буде спілкуватися з батьком - місце і час спілкування визначають батьки; за згодою матері та батька [PERSON] в державні та релігійні свята спілкується з батьком - місце і час спілкування визначають батьки. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30 вересня 2011 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Проте рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2013 року між сторонами був розірваний шлюб, а рішенням суду від 04 березня 2014 року з нього на користь [PERSON] вирішено стягнути аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 400, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На даний час син проживає разом з відповідачкою. Заборгованості по сплаті вищевказаних аліментів в позивача немає. Однак відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином та його вихованні, різним способами забороняє йому бачитись з дитиною. Позивач зазначає, що бажає спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні, сприяти його розвитку, забезпечувати повноцінне життя дитини, тому був змушений звернутись до суду з даним позовом. [PERSON] у судовому засіданні підтримав вищевказані позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, заперечувала проти його задоволення, та вказала, що близько року позивач не цікавився своїм сином та не бажав з ним зустрічатись. Крім того, зазначила, що в неї є підозри щодо психічного розладу [PERSON], оскільки причинами розірвання шлюбу між ними були саме ті обставини, що позивач поводив себе неадекватно, проявляв агресію при вирішенні побутових питань та у повсякденному спілкуванні з нею. Тому спілкування [PERSON] з їхнім малолітнім сином, на її думку, є шкідливим для дитини, та зможе негативно впливати на його розвиток та загальний психологічний стан. Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, заслухавши пояснення сторін та показання свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №699. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2013 року між сторонами був розірваний шлюб, а рішенням суду від 04 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягнути аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 400, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. На даний час в позивача відсутня заборгованість по сплаті вищевказаних аліментів. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати разом з відповідачкою. Також судом встановлено, що [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином та його вихованні, різним способами забороняє йому бачитись з дитиною, що особисто підтвердила у судовому засіданні. Також встановлено, що позивач бажає спілкуватись з дитиною, відвідує його, вчасно оплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина, однак остання не дозволяє [PERSON] спілкуватись з малолітнім [PERSON] Вищевикладені обставини також підтверджуються показаннями допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON], який пояснив, що він є другом позивача, та був присутній на дні народження малолітнього [PERSON] 10 травня 2013 року. Також вказав, що 22 березня 2014 року він разом з позивачем приїхав до квартири відповідачки по [ADDRESS] з метою побачення позивача з сином, однак [PERSON] не дозволила зустрітись з дитиною та вказала, що буде розмовляти з позивачем лише в суді. В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідком, його пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Доводи відповідачки [PERSON] про наявність у позивача психічних розладів, що є шкідливим для спілкування з сином, спростовується наданою позивачем до суду довідкою про проходження огляду в Одеському обласному психоневрологічному диспансері серії 10 АГГ №552681 від 13 серпня 2013 року, а також характеристикою з місця роботи позивача - «ФЛП [PERSON]», де [PERSON] працює на посаді менеджера з персоналу. У зв'язку з забороною відповідачки спілкуватись з дитиною, [PERSON] 23 січня 2014 року звернувся до органу опіки та піклування ПРА ОМР для визначення способу спілкування з малолітнім сином. Згідно висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20 березня 2014 року №01-11/406 був визначений порядок участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак даний висновок органу опіки та піклування ПРА ОМР відповідачкою не виконувався, вона і в подальшому перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною. Крім того, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] бажає спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні, сприяти його розвитку, забезпечувати повноцінне життя дитини, однак відповідачка безпідставно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Судом також встановлено, що позивач просить встановити такий спосіб спілкування з дитиною, який передбачає тривале знаходження дитини разом з батьком, але окремо від матері, у тому числі, кожну суботу місяця з 10:00 год. до 10:00 год. неділі, кожного року з 01 по 31 липня, тощо. Однак, враховуючи те, що малолітній [PERSON] досягнув лише 2-річного віку, то встановлення такого способу спілкування з батьком може суперечити інтересам дитини, та негативно вплинути на його розвиток та загальний психологічний стан. Тому суд вважає задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, встановивши позивачу способи участі у вихованні дитини і спілкування з ним згідно висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20 березня 2014 року, шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною щовівторка з 17:00 год. до 19:00 год., щосуботи з 11:00 год. до 14:00 год., а також у святкові дні, за попередньою домовленістю батьків дитини у присутності матері. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Також відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, шляхом встановлення способів участі позивача у вихованні дитини і спілкування з ним згідно висновку органу опіки та піклування ПРА ОМР від 20 березня 2014 року.

Outcome: partial