Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, шляхом визнання останньої такою, що втратила право на користування будинком № 68 по вул. В.Великого (колишня вул.Леваневського) в м. Кодима Одеської області, мотивуючи позовні вимоги тим, що даний будинок належить позивачу на праві приватної власності. В цьому будинку також зареєстрована відповідач, яка є колишньою дружиною позивача. Оскільки відповідач не проживає у вказаному будинку з 2016 року, позивач просить визнати її такою, що втратила право на користування цим житловим будинком. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по вул. В.Великого, 68 в м. Кодима Одеської області. З актів, складених депутатами Кодимської міської ради від 13.05.2016 року, 16.06.2016 року та 19.08.2017 року встановлено, що в м. Кодима по вул. В.Великого, буд. 68 Одеської області зареєстровано місце проживання відповідача, але вона за адресою реєстрації не проживає більше 1 року. Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, надавати чи не надавати право користування будинком № 68 по вул. В.Великого в м. Кодима Одеської області, тобто розпоряджатися ним на власний розсуд, є виключним правом позивача, як власника будинку. Враховуючи наведене, позов в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки проживання відповідача у будинку позивача проти його волі є порушенням його права на безперешкодне та вільне користування і розпорядження своєю власністю. Разом з тим, позов в частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки втрата права користування відповідачем вищевказаним будинком є підставою для зняття її з реєстрації, що передбачено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де зазначено, що\~\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Правову позицію з цього приводу викладено і в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, в якій вказано, що у разі будь-яких обмежень в здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації з місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з вимог, в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення (будинком). Виходячи з цього, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial