Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих пенсійних виплат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала на пенсійному обліку у позивача та отримувала відповідну пенсію. Разом з тим, після смерті [PERSON] - [INFO] року пенсію за неї у травні 2011 року отримав відповідач по справі, який був довіреною особою останньої. Таким чином, у зв'язку з неправомірними діями відповідача виникла переплата пенсії [PERSON] в сумі 1 202 грн. 34 коп. При цьому, позивач зазначає, що відповідачу неодноразово направлялись відповідні претензійні листи, однак, останній не бажає добровільно погасити незаконну грошову суму, у зв'язку з чим позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно отриману пенсійну виплатуу сумі 1 202 грн. 34 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі смерті пенсіонера. Усудовому засіданні встановлено, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районні м. Києва на пенсійному обліку перебувала та отримувала відповідну пенсію [PERSON]. Разом з тим, [INFO] року [PERSON] померла, у зв'язку з чим позивачем було направлено до філії Шевченківського відділення № 5441 Відкритого акціонерного товариства Державного ощадного банку України лист про списання коштів з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] у сумі 1 202 грн. 34 коп., які були перераховані позивачем, як пенсія останньої за період з 01 по 31 травня 2011 року. Проте, вищезазначений лист було повернуто позивачу без виконання в зв'язку з тим, що зазначені кошти 16 травня 2011 року було отримано довіреною особою [PERSON] - [PERSON] (а.с. 5). Таким чином, згідно листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 червня 2011 року № 616 за період з 01 по 31 травня 2011 року виникла переплата пенсії [PERSON] у загальному розмірі 1 202 грн. 34 коп. (а.с. 3). Відповідно до ст. 86 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія може виплачуватись за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законодавством. Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Таким чином, зважаючи на те, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно отримано пенсію, нараховану [PERSON] за травень 2011 року, після її смерті [INFO] року. При цьому, претензійний лист позивача від 09 квітня 2014 року № 5048/07, адресований відповідачу, про повернення безпідставно отриманих коштів (а.с. 4) останній залишив без уваги і безпідставно отриманні кошти позивачу так і не повернув. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно вимог ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається у позовній заяві позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд прийшов до висновку, що позов Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої пенсійної виплатипідлягає задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON]судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 46 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1, 86, 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 248, 1212, 1215 ЦК України та

Outcome: approved