Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вищевказаному будинку на теперішній час зареєстровані: позивач, його дружина та син [PERSON] , 1983 року народження, відповідач по справі, який є членом їх сім`ї, але не є співвласником будинку. В травні 2017 року син самостійно вирішив виїхати з будинку для окремого проживання, ніхто йому не чинив перешкод для проживання в ньому, а навпаки, були проти його виїзду з будинку. Відповідач забрав всі свої речі та виїхав з будинку, зв`язок з сім`єю не підтримує, його місце проживання позивачу невідоме. Оскільки, позивач немає інформації щодо фактичного місця проживання [PERSON] , а його реєстрація порушує права позивача щодо вільного розпорядження своєю власністю, змушує витрачати додаткові кошти на оплату комунальних послуг, тому позивач вимушений звернутися до суду. У своєму позові позивач просить визнати [PERSON] , 1983 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить позов задовольнити і просить розглянути справу без його участі при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча була повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що згідно довідок про реєстрацію місця проживання від 29.12.2017 року, виданого Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач, [PERSON] , її неповнолітня донька- [PERSON] , [INFO] , неповнолітня дитина, опікуном якої є позивач [PERSON] та відповідач по справі, рідний брат позивача [PERSON] . Із акту від 19.10.2018 року, складеного головою квартального комітету № 46, встановлено, що [PERSON] з травня 2017 року в житловому будинку [ADDRESS] не мешкає. Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що дійсно [PERSON] з травня 2017року не проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Перешкод йому ніхто із членів сім`ї не чинив. Він добровільно зібрав свої речі і виїхав із будинку батьків. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] з 2017 року не проживає в спірному будинку без поважних причин і тому він втратив право користування житловим будинком. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який набрав чинності з 15 січня 2004 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. На підставі ст. 41 Конституції України громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві особистої власності майном. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] знайшов свої обгрунтування та докази у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved