Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 11, розташованим за адресою: смт Новопокровка, вул. Дворянська (колишня Енгельса), Чугуївського району Харківської області, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Новопокровка, вул. Дворянська (колишня Енгельса), буд. 11, що підтверджується договором дарування серії ВАР № 295339 від 22.10.2003 року. У зазначеному будинку з 05.09.1999 року зареєстрований, але фактично не проживає відповідач [PERSON], у звязку з чим він не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої він позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.33). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та заперечень проти позову не надавав, про дату та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.32,36), оскільки у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без участі представника селищної ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства (а.с.27). Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача та відповідача за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є домоволодіння № 11 по вул. Дворянська (колишня Енгельса) в смт Новопокровка Чугуївського району Харківської області, яке згідно договору дарування від 22.10.2003 року, посвідченого 22.10.2003 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 25.10.2003 року за реєстровим № 749, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.6). У зазначеному будинку, згідно довідки Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 11.07.2017 року за № 1244, повідомлення Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 19.09.2017 року за № 707 та даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Харківській області від 06.09.2017 року, зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.7,21,29). Однак, згідно довідки Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 11.07.2017 року за № 1244, повідомлення Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 19.09.2017 року за № 707 та акту-підтвердження Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 06.07.2017 року відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] (колишня Енгельса), буд.13, з 05.09.1999 року і по теперішній час (а.с.7,8,29). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: approved