Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту, мотивуючи тим, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 194580,00 грн. - заборгованість за договором позики від 05.08.2014 року та 1945,80 грн. - понесених витрат по сплаті судового збору. 12.02.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 50137292 з примусового виконання вище зазначеного рішення суду. 22.02.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції накладено арешт на все майно позивача та оголошено заборону на його відчуження. 06.07.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада. 28.02.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закінчено виконавче провадження № 50137292. у зв'язку зі смертю стягувача. 09.07.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області замінено сторону (кредитора) у зобов'язанні, в тому числі з правом бути стороною у виконавчому провадженні, по виконанню рішення у справі № 127/24547/15-ц, з [PERSON] на [PERSON]. 03.08.2018 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц, [PERSON] сплачені [PERSON] в повному обсязі сума боргу та понесенні судові витрати. Рішення суду виконано фактично та повністю, борг перед відповідачем відсутній. Таким чином, в зв'язку з повним та фактичним виконанням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц, відпала потреба у застосуванні арешту на майно позивача. Наявність арешту накладеного на майно позивача обмежує його право власності, гарантоване вище наведеними нормами права, тому позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду В судове засідання представник позивача не зявилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Справу просила розглядати у її відсутність. Судові витрати залишити за позивачем. Відповідач в судове засідання не зявилась, подав до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення та просила справу розглянути у її відсутність. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявилась та про причини неявки суд не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.ст. 81, 82 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада (а.с. 24-28) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 194580,00 грн. - заборгованість за договором позики від 05.08.2014 року та 1945,80 грн. - понесених витрат по сплаті судового збору (а.с. 9-11). 12.02.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 50137292 з примусового виконання вище зазначеного рішення суду (а.с. 12). 22.02.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції накладено арешт на все майно позивача та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 13). 06.07.2016 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Вінницько-Хутірська сільська рада (а.с. 14). 28.02.2017 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закінчено виконавче провадження № 50137292 у зв'язку зі смертю стягувача (а.с. 15). 09.07.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області замінено сторону (кредитора) у зобов'язанні, в тому числі з правом бути стороною у виконавчому провадженні, по виконанню рішення у справі № 127/24547/15-ц, з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 21-22). 03.08.2018 року на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц, [PERSON] сплачені [PERSON] в повному обсязі сума боргу та понесенні судові витрати. Рішення суду виконано фактично та повністю, борг перед відповідачем відсутній (а.с. 23). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що наявність накладеного постановою державного виконавця арешту на майно, яке належить позивачу, порушує його права та інтереси, оскільки потреба у застосуванні арешту на майно позивача відпала у зв'язку з повним та фактичним виконанням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.01.2016 року у справі № 127/24547/15-ц. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved