Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з відповідачем 20 листопада 1999 року уклали шлюб, від якого сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися у звязку з тим, що вони різні люди з різними характерами, між ними втрачено почуття любові та поваги, на разі вони чужі один для одного. Збереження родини вважає неможливим, тому просить суд їхній шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №904. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Почуття любові та взаємоповаги між сторонами втрачено. Шлюбні стосунки між ними остаточно припинені з липня 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть, бюджету не мають, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи те, що сторони вже тривалий час спільно не проживають, суд приходить до висновку про небажання сторін збереження своєї сімї, а їхній шлюб носить лише формальний характер. За таких обставин, примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved