Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд : встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з 1995 року по [INFO], яка померла [INFO] та визнати [PERSON] членом сім'ї померлої [PERSON]; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON]; визнати за [PERSON] одержання права на спадкування разом із спадкоємцем [PERSON], який є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 грудня 2014 року, яке видано державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори по спадковій справі № 599/2011 та зареєстровано у реєстрі за № 2-2325 [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON], [PERSON] в рівних частках право власності на спадкове майно на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.05.1994 року [PERSON] шляхом приватизації отримала у власність квартиру [ADDRESS]. 17.02.1995 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу дітей вони не мали. 28.02.1995 року позивач зареєструвався у спірній квартирі. Дружина хворіла гіпертонічною хворобою, цукровим діабетом, поліартритом та ін. і через стан здоров'я потребувала сторонньої допомоги. У 2000 році вона була прооперована, неодноразово знаходилася на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. 27.07.2009 року [PERSON] була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання безстроково. Довгий час він опікувався за дружину, матеріально забезпечував на витрати для придбання ліків, продуктів харчування, транспортування до лікарні, готовив їжу, кормив, здійснював санітарно-гігієнічні заходи, виносив продукти життєдіяльності людини. 20.06.2011 року [PERSON] померла, за власні кошти позивач її поховав. 10.12.2014 року в відділі РАЦС він отримав витяг з Державного реєстру актів цивільного стану та дізнався, що між ним та [PERSON] розірвано шлюб у 2002 році без його участі. Дружина про розірвання шлюбу за життя ніколи йому не повідомляла. Він свідомо знав, що у разі смерті [PERSON] він залишиться проживати у квартирі, оскільки у 2010 році його дружина перебуваючи у СМСЧ - 15 склала власноручно заповіт, яким заповіла все рухоме і нерухоме майно позивачу. Однак 18.04.2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому, що заповіт [PERSON] не був внесений посадовими особами лікарні до Єдиного державного реєстру. 17.12.2014 року відповідачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Відповідач не визнає його членом сім'ї померлої [PERSON], не визнає його право на спадкування разом із ним, не визнає його право на 1/2 частину квартири. У зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що помела [PERSON] є його рідною сестрою. Знає, що сестра розірвала шлюб з позивачем і останні 9 років вони жили розведені. Зазначив, що його сестра не була у безпорадному стані, дійсно у неї був сахарний діабет, були операції і онкологія в тому числі, однак вона могла сама себе обслуговувати. Останнім часом у неї погіршився зір. У 2010 році вона знаходилася у лікарні була у важкому стані, однак її врятували і вона могла самостійно пересуватися, сама варила їсти, сама милася, прала речі. Іноді він [PERSON], приходив до неї, приносив їсти. Ніякої допомоги від позивача вона не бачила. За 2-3 неділі до смерті сестра перестала бачити і була лежача. Самостійно виходити на вулицю вона перестала за 4-5 місяців до смерті. Про існування заповіту йому нічого не відомо. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у заперечені на позов. Представник третьої особи - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Вислухавши учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 травня 1994 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 6) 17 лютого 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище «[PERSON]». (а.с. 8). 09 жовтня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9) [INFO] [PERSON] померла (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та грошового вкладу у АТ «Ощадбанк». На підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] заведено спадкову справу за № 599/2011 від 25.07.2011 року. Крім того, від брата померлої - [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не надходило. (а.с. 48) Крім того, згідно відповіді Першої Павлоградської державної нотаріальної контори наданої на запит суду, від імені [PERSON] було посвідчено заповіт спеціалізованою медично-санітарною частиною № 15 м. Павлограда від 22.06.2010 року, але даний заповіт не був внесений до Єдиного Державного реєстру на ім'я [PERSON]. Після померлої [PERSON] нотаріальною конторою 17 грудня 2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-2325 на квартиру [ADDRESS] на імя брата померлої [PERSON] (а.с. 48) В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю з 1995 року по день смерті [PERSON] - [INFO] в квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім'ї від 15.04.2014 року (а.с. 30). Крім того, відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення від 15.12.2014 року субсидія з листопада 2009 року по квітень 2011 року була оформлена на [PERSON], в складі сім'ї був чоловік [PERSON]. З жовтня 2011 року по теперішній час отримувачем субсидії являється [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до довідки ОСББ по [ADDRESS] від 16.12.2014 року, [PERSON] дійсно з лютого 1995 року по [INFO] проживав із дружиною [PERSON], а до цього часу мешкає сам за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 32). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувався [PERSON], оскільки у 2000 році [PERSON] перенесла 3 операції з онкології, з 2009 року часто хворіла, мала захворювання на цукровий діабет, гіпертонію, поступово з 2009 року втрачала зір. [PERSON] забезпечував її усім необхідним : продуктами харчування, ліками, готував їжу, здійснював санітарно-гігієнічні процедури. Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знала [PERSON] з дитинства проживали у одному дворі, завжди добре спілкувалася. Крім того, вона працює перукарем і [PERSON] була її клієнткою. Знає про те, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] вони проживали разом у квартирі, пам'ятає що [PERSON] щось казала про те, що вони з [PERSON] розірвали шлюб, але хотіли знову зареєструвати шлюб. Знає, що у [PERSON] були онкологічні операції пов'язаними з статевими органами, вона тривалий час не могла сидіти. Крім того, вона мала надлишкову вагу і не могла сама проводити санітарну обробку, тому [PERSON] казала, що все це робив [PERSON]. З 2009 року вона перестала виходити на вулицю, оскільки стала втрачати зір і [PERSON] купував продукти, готовив їсти, купував ліки. Самостійно обслуговувати себе з того часу як перестала виходити на вулицю вона не могла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає в одному під'їзді з [PERSON] та [PERSON], спілкувалися з [PERSON] як сусіди, вона була у них у квартирі. В квартирі був порядок, знає що [PERSON] почала поступово втрачати зір і пересувалась тримаючись за стінку. Знає, що [PERSON] завжди купував продукти харчування, ліки, готував їжу, піклувався про [PERSON]. Вона навіть і не знала, що вони колись розірвали шлюб, бо вони жили як чоловік і дружина. [PERSON] лежала у лікарні і [PERSON] дбав про неї. Ніхто крім [PERSON] про неї не піклувався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] з 1985 року, іноді вона приходила до неї додому робити уколи. [PERSON] розповідала, що їй робили операцію, знає що [PERSON] дбав про неї. Потім вона почала втрачати зір, вона казала, що до пічки не підходить, побила тарілки, бо нічого не бачить. [PERSON] завжди був поруч, коли [PERSON] лежала у лікарні, він ходив до неї у лікарню, носив поїсти. Самостійно виходити на вулицю і обслуговувати себе [PERSON] не могла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] його тітка, знає що вона хворіла на цукровий діабет, раніше перенесла дві операції по-жіночі. Тітка ходила самостійно але бачила погано, їсти готував [PERSON], прала речі пральна машинка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона проживає по сусідству з [PERSON]. Спілкувалася з [PERSON] вона казала що у неї були операції, скаржилася на втрату зору. Потім вона перестала виходити на вулицю, [PERSON] готував їжу, самостійно вона готувати їсти не могла. Також брат [PERSON] проходив приносив продукти і їжу. Самостійно залізти у ванну та помитися [PERSON] не могла. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність правдивість фактів, повідомлених зазначеними свідками щодо опікування [PERSON] - [PERSON], а саме надання звичайних послуг [PERSON] яка потребувала сторонньої допомоги : придбання ліків, продуктів харчування, приготування їжі, надання санітарно-гігієнічних процедур. Стосовно хвороби [PERSON] судом були допитані наступні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює лікарем-терапевтом, [PERSON] працювала У СМСЧ-15 медсестрою, познайомилася з нею у 2008 році. Знає що у 2009 році вона звільнена по стану здоров'я у неї був цукровий діабет та на фоні цукрового діабету почав падати зір. Бачила вона розпливчасто, дуже високий артеріальний тиск. Вона приходила до неї додому, 2011 рік без чоловіка вона взагалі нічого робити не могла. Особисто їй, [PERSON] казала, що все по господарству робив чоловік. Вона не могла вийти з квартири, сходити до магазину. З 2009 року у неї постійно була набряклість, крім того у неї була зайва вага. У 2010 році [PERSON] була госпіталізована, стан її був тяжкий, після лікування була виписана, постійно перебувала під наглядом лікарів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює фельдшером в СМСЧ 15. [PERSON] знала з 1996 року, вона працювала у ї бригаді. У 2000 році у неї було онкологічне захворювання, проведено 3 операції. Через 2-3 року була резекція. Крім того, вона була гіпертоніком, у 1995 році був виявлений цукровий діабет на фони високого артеріального тиску 250/120. Останній рік її роботи вона почала втрачати зір було відшарування сітківки ока. За станом здоров'я вона була виведена з нічних змін а потім вимушена піти на пенсію. Однак вони постійно продовжували спілкуватися, вона дуже часто викликала швидку, була постійно під наглядом лікарів. Якийсь час після виходу на пенсію вона виходила на вулицю, а потім перестала, оскільки дуже погано бачила, були великі цифри цукру. Самостійно обслуговувати себе [PERSON] не могла. В день вона приймала до 10 пігулок тільки Клофеліну, не кажучи про інші численні ліки. Було таке, що коли [PERSON] затримувався на роботи вона не могла поїсти, він їй робив уколи. За рік до смерті у серпні її госпіталізували, до реанімації її не взяли, вона перебувала у терапевтичному відділені. Її стан був дуже поганий, ніхто навіть не думав, що вона виживе. Саме в той час їй відомо, що [PERSON] склала заповіт яким заповіла все своє майно на чоловіка. Знає, що при написанні заповіту були присутні зав.відділення та з хтось з ВКК. Наполягала на тому, що останній рік-півтора [PERSON] самостійно не могла себе обслуговувати. У неї була зайва вага і ще здоровою вона не могла самостійно піднятися у ванну, все це робив [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] розривала з ним шлюб, однак вони продовжували жити разом і відносини у них була такими ж з як і до розірвання шлюбу. Крім того, на підтвердження зазначеного судом були досліджені медичні документи : довідка МСЕ від 27.07.2009 року з якої вбачається що [PERSON] з 21.07.2009 року була встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково. Протипоказані усі види праці (а.с. 21); епікриз про те, що з 05.06.2009 року по 19.06.2009 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні СМСЧ № 15 з діагнозом гіпертонічна хвороба, ІІ ст. криз (а.с. 13); виписний епікриз про те, що з 20.06.2009 року по 30.06.2009 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні СМСЧ № 15 з діагнозом : «диабетическая ангиопатия сосудов нижних конечностей. Ишемия -2-3 ст.» (а.с. 14); епікриз про те, що з 30.06.2010 року по 16.07.2010 року [PERSON] перебувала на лікуванні в СМСЧ № 15 з діагнозом : «СД ІІ тип, тяжелое течение, субкомпенсированный. Полиартралгия. ГБ-ІІ ст.» (а.с. 15); епікриз про те, що з 17.07.2010 року по 30.07.2010 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в СМСЧ № 15 з діагнозом : «сахарний диабет ІІ тип» (а.с. 16); епікриз про знаходження [PERSON] на лікуванні в СМСЧ № 15 з 18.06.2011 року по 20.06.2011 року з діагнозом : цукровий діабет (а.с. 17). Довідка в.о. начальника ДЗ «СМСЧ № 15» [PERSON] від 28.09.2015 року № 1028 з якої вбачається що хвора [PERSON] знаходилася на «Д» обліку у терапевта з діагнозом : цукровий діабет, 2 тип середнього ступеню важкості. Д/антипатія, Д/нефропатія, Д/гепатопатія, Д/поліменийропатія. ІБС: кардіосклероз атеросклеротичний СНІІА, ГС, ГЖС, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., 2 ст. ризик високий. Неодноразово консультована ендокринологом ОКБМ, вузькими спеціалістами ДЗ «СМСЧ № 15». З 2009 року стан різко погіршився, з'явилася слабкість та набряк в нижніх кінцівках, почала наростати задишка, сухість у роті і турбували високі цифри АТ. З початку 2010 року активно спостерігалася дільничним терапевтом на дому ДЗ «СМСЧ № 15 МОЗ України» : цукровий діабет ІІ тип, інсулінозалежний, важка течія, субкомпенсований, Д/нефропатія, ХІІН ІІ ст.; ГБ ІІ ст., ризик високий, хронічний коліністопанкреатит в ст. н/ремісії. (а.с. 91) Довідка надана суду представник відповідача від 02.11.2015 року № 2043 не спростовує встановлених у судовому засіданні обставин, так в.о. начальника ДЗ «СМЧС 15» [PERSON] зазначено, що [PERSON] до 26.07.2009 року працювала молодшою медичною сестрою станції швидкої допомоги. 27.07.2009 року визнана інвалідом 2 групи, за рішенням МСЕК- «не може виконувати регулярної праці» згідно запису «Картки амбулаторної хворої» та виписок з історії хвороби [PERSON] до 18.06.2011 року мала відносну потребу у сторонньому нагляді у зв'язку з погіршенням зору, а саме - сама себе обслуговувала: одягалася, приймала їжу, пересувалася в межах квартири, але не мала змоги готувати їжу, ходити за покупками, проводити прогулянки за межами квартири. (а.с. 124) Покази надані в судовому засіданні свідком [PERSON] про те, що в серпні-вересні 2010 року він приходив додому до [PERSON], вірніше підійшов до їхнього балкону та передав [PERSON] договір для [PERSON] і вона особисто вийшла на балкон і взяла документи, не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин, бо [PERSON] дійсно пересувалася у межах квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знала [PERSON] з 1990-х років, знала що у неї був цукровий діабет. Пам'ятає, що вона лежала у лікарні і вона разом з [PERSON] ходила до неї у лікарню. Однак коли це було, повідомити суду не може. Крім того, судом при винесенні рішення враховано наявність заповіту складеного [PERSON] 18 червня 2010 року, яким вона все своє нерухоме та рухоме майно заповідала [PERSON]. Зазначений заповіт був посвідчений завідувачем відділення та начальником СМСЧ № 15. Те, що вказаний заповіт не був внесений посадовими особами до Єдиного державного реєстру не є провиною позивача. Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд виходив з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно із ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі з 1995 року по 2002 рік. Після розірвання шлюбу у 2002 році, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу до моменту смерті [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, тобто фактично стосунки між ними не змінилися з часу розірвання шлюбу, більш того, як пояснив в судовому засіданні позивач, про розірвання шлюбу він дізнався у 2014 році. Разом вони мешкали в [ADDRESS]. Враховуючи що Цивільний та Сімейний кодекси України, які передбачають інститут спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, набули чинності 01.01.2004 року, суд вважає можливим визнати факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 20.06.2011 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, під поняттям «опікування» необхідно розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо. Поняття «матеріальне забезпечення» слід розуміти як надання матеріальної допомоги, яка була основним засобом до існування, так і оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо. Поняття «тривалий час» належить до оціночних категорій. І суд, який розглядає справу повинен визначатися з його змістом, виходячи із засад розумності і справедливості. На підставі зібраних по справі доказів встановлено, що [PERSON] дійсно опікувався [PERSON], а саме готував їжу, надавав санітарно-гігієнічні процедури (фізично без сторонньої допомоги вона не могла піднятися у ванну). Крім того, встановлено і надання [PERSON] матеріальної допомоги, як то придбання продуктів харчування, ліків, сплата комунальних послуг. Отже суд, виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що період з другої половини 2009 року по [INFO] є досить тривалим часом опікування, матеріального забезпечення та надання іншої допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] має право на спадкування із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баб та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідач по справі є рідним братом померлої і є спадкоємцем другої черги спадкування. Враховуючи, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], 17 грудня 2014 року було видано відповідачу [PERSON], його необхідно визнати недійсним. Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ним та [PERSON] в рівних частках права власності на квартиру [ADDRESS], суд виходить, з того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги спадкування за законом ще не звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, тому суд вважає що вказана позовна вимога є передчасною. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial