Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд винести рішення котрим припинити стягнення аліментів з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до загону, на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №523/9217/18; Припинити стягнення аліментів з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №523/9217/18. Вимоги позову обґрунтував тим, що 26.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2015 року по справі №523/15219/15-ц, шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 26 вересня 2003 року в міському відділі ДРАЦС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №1187 було розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року по справі №523/9217/18, позов відповідна був задоволений частково, стягнено з [PERSON] на користь відповідача: аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття доньки - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року; аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття сина - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року. Зустрічний позов [PERSON] був задоволений частково, стягнено з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 2027,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки - до [INFO] включно, починаючи з 26 лютого 2019 року. Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року по справі №523/9217/18, відповідач подала апеляційну скаргу. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №523/9217/18, апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року по справі №523/9217/18 було змінено в частині визначення щомісячного розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнено з [PERSON] : аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття доньки - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року; аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття сина - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Позивач [PERSON] сплачував аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними квитанціями. Аліменти сплачувались шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача відкритий в Одеському обласному управлінні AT «Ощадбанк». Як зазначив позивач в своїй позовній заяві, 03.03.2020 року із ним почала проживати [PERSON] , а з [INFO] почав проживати [PERSON] , у зв`язку з тим, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Всі троє дітей проживають із батьком [PERSON] , він займається їх вихованням та матеріальним утриманням. [PERSON] в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки. Так, факт проживання дітей разом з батьком підтверджується Актом про фактичне проживання без реєстрації від 26.02.2021 року, посвідчений начальником ЖЕД-4. Також, ще одним доказом, який підтверджує факт проживання дітей із позивачем та належного виконання ним батьківських обов`язків - є Характеристика на [PERSON] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , яка підписана сусідами. Окрім того 09 червня 2021 року позивачем надано на адресу суду клопотання про доручення до матеріалів справи характеристики з Чорноморської Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 на дітей [PERSON] та [PERSON] . Письмові пояснення сусідів також підтверджують той факт, що станом на сьогоднішній час всі троє дітей проживають з батьком [PERSON] . Оскільки діти не проживають з відповідачем, це свідчить про те, що аліменти використовуються не на користь дітей, а на власні потреби відповідача. Враховуючи зазначене, позивач просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси\~від 31 березня 2021 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 48,49). Позивач в судове засідання не прибув та надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні. (а.с. 54). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. (а.с. 51). Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст.\~141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150\~цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.\~180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст.\~188\~СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст.\~197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 22.07.2020 по справі №523/9217/18, апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року по справі №523/9217/18 було змінено в частині визначення щомісячного розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнено з [PERSON] : аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття доньки - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року; аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття сина - до [INFO] включно, починаючи з 05 липня 2018 року. (а.с. 15-17). Також у позивача та відповідача є спільна донька [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року по справі №523/9217/18, позов [PERSON] був задоволений частково, стягнено з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 2027,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки - до [INFO] включно, починаючи з 26 лютого 2019 року. (а.с. 11-14). 03.03.2020 року із позивачем [PERSON] почала проживати [PERSON] , а з [INFO] почав проживати [PERSON] , у зв`язку з тим, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Всі троє дітей проживають із батьком [PERSON] , він займається їх вихованням та матеріальним утриманням. [PERSON] в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки. Так, факт проживання дітей разом з батьком підтверджується Актом про фактичне проживання без реєстрації від 26.02.2021 року, посвідчений начальником ЖЕД-4. (а.с. 59). Також, ще одним доказом, який підтверджує факт проживання дітей із позивачем та належного виконання ним батьківських обов`язків - є Характеристика на [PERSON] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , яка підписана сусідами. (а.с. 44) Окрім того 09 червня 2021 року позивачем надано на адресу суду клопотання про доручення до матеріалів справи характеристики з Чорноморської Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 на дітей [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 58). Письмові пояснення сусідів також підтверджують той факт, що станом на сьогоднішній час всі троє дітей проживають з батьком [PERSON] (а.с. 59). Оскільки діти не проживають з відповідачем, тому підстав для стягнення аліментів на її користь в подальшому не має. Згідно ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181, ст.183\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.\~273\~СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273\~СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] припинили проживати з матір`ю і почали проживати з батьком та перебувають на його утриманні. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Окрім того, припинення стягнення аліментів слід відраховувати з моменту звернення із зазначеним позовом до суду з 03 березня 2021 року. Оскільки позовні вимоги було задоволено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved