Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, в обґрунтування позову вказав, що між сторонами був укладений договір позики, який було оформлено шляхом написання розписки. В борг відповідач отримав 25000,00 грн. які зобов'язувався повернути до 27.03.2018 року. 07.08.2017 року та 09.09.2017 року відповідач частково сплатив суму за борговим зобов'язанням в розмірі 2000,00грн., на час подання позову сума боргу складає 23000,00грн., та у встановлений строк сума позики не повернута. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Семенової Н.М. від 06 червня 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду у загальному порядку. Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року підготовче провадження в цивільній справі за позовом [PERSON], представник позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики закрито та призначено справу до судового розгляду. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 28 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (розписка) (а.с.8) , відповідно до якої відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 25000,00 грн., які зобов'язався повертати з 28.05.2017 року, рівними частками по 2500грн. щомісячно до 28 числа. Строк повернення позики до 27 березня 2018 року. 27.03.2018 року на адресу відповідача позивачем направлена претензія щодо повернення грошових коштів в сумі 23000,00грн., оскільки борг фактично повернуто лише в сумі 2000,00грн. (а.с.8) З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору позики, та в порушення взятих на себе зобов'язань, до даного часу відповідач не повернув позивачу в повному обсязі суму боргу за договором позики. Розрахунок боргу відповідачем не оскаржується. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування зазначеними коштами; 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем визнається факт отримання ним за договором позики 25 000 грн. Договором позики від 28 березня 2017 року чітко встановлено, що відповідач сплачує грошові кошти рівними частками по 2500грн. щомісячно до 28 числа, строк повернення коштів до 27.03.2018 року. Згідно ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики 23000,00 грн., 3% річних за прострочення повернення основної суми позики 73,73 грн., інфляційних витрат за прострочення сплати щомісячних платежів за користування позикою 520,84 грн., а всього коштів у сумі 23594,57 грн. - підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки представником позивача не надано детального опису виконаних робіт, в цій частині належить відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial