Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що у 1993 році [PERSON](батько позивача) набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. У встановлений законом строк його спадкоємець, позивач у справі, звернувся до Другої Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як майно, що мало спадкуватись позивачем вибуло з права власності спадкодавця. Намагаючись відновити свої порушенні права позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин, в ході розслідування якого було встановлено, що [PERSON] 01.04.2007 року незаконно заволодів вказаною квартирою шляхом укладення угоди у формі договору купівлі-продажу при товарній біржі «Аграрна біржа», яке рішенням третейського суду при вказаній біржі визнана дійсною, на підставі якого було зареєстровано право власності [PERSON] на спірну квартиру. Вказане було встановлено на досудовому слідстві на підставі заяви позивача та відображена у висновку почеркознавчої експертизи, відповідно до якої підпис у зазначеній угоді не належала [PERSON] 09.01.2008 року [PERSON] продав спірну квартиру відповідачу [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона, яке набрало законної сили, угода між [PERSON] та [PERSON] визнана недійсною, а рішення третейського суду - скасовано. Оформлюючи документи для реєстрації права власності позивач дізнався, що у 2010 році, [PERSON] продав спірну квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу від 05.10.2010 року. Зважаючи на викладене позивач вважає, що [PERSON] є добросовісним набувачем, яка незаконно володіє спірним майном, оскільки придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати. У зв'язку із цим просить суд витребувати майно: двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] та передати його у власність [PERSON] через реалізацію права на спадкування. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмових заперечень проти позову та клопотань до суду не надсилав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Вивчивши матеріали справи, заслухавши осіб, що приймали участь у справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12.02.2014 року, яке набрало законної сили встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS], яку він за третейською угодою від 01.03.2007 року, укладену у формі договору купівлі-продажу продав [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. 09.01.2008 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором продав квартиру №11, що розташована за вказаною адресою [PERSON], а останній її відчужив [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 05.10.2010 року, яка 07.10.2010 року зареєструвала своє право власності на вказану квартиру в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29.05.2009 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування третейської угоди і рішення третейського суду, встановлено, що у 2007 році помер батько позивача [PERSON], якому за життя належала квартира за адресою: [ADDRESS]. У 2008 році позивач дізнався, що його батько до смерті продав вказану квартиру шляхом укладення третейської угоди купівлі-продажу з [PERSON], яка за рішенням третейського суду при товарній біржі «Аграрна Біржа» від 06.04.2007 року визнана дійсною, визнано право власності [PERSON] на спірну квартиру та зареєстроване за ним у ХДБТІ м. Херсона. Згідно висновку почеркознавчої експертизи №524 від 08.03.2008 року договір купівлі-продажу підписаний не [PERSON], у зв'язку із чим визнано недійсною третейську угоду, застережену в договорі купівлі-продажу спірної квартири, укладеному 01.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON], скасовано рішення третейського суду при товарній біржі «Аграрна біржа» від 06.04.2007 року про визнання вказаного договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2007 року дійсним та визнання за [PERSON] права власності на цю квартиру. Відповідно до вказаного рішення судом встановлено та відповідно до ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню, що третейська угода застережена в договорі купівлі-продажу, який не був підписаний стороною договору, власником квартири [PERSON], не відповідає вимогам цивільного законодавства, що є підставою вважати таку третейську угоду нікчемною та такою, що спрямована на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним. Згідно з вимогами ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушенні, має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння(ст.ст. 330,388). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 02.09.2010 року, що набуло законної сили, встановлено, що до Другої Херсонської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] померлого [INFO] року, із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON] Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, у тому числі, у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Суд, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. Позивач після смерті [PERSON],що помер [INFO] року є спадкоємцем першої черги, і для реалізації своїх спадкових справ звернувся з заявою про прийняття спадщини, а саме квартири [ADDRESS], однак оформити право на спадщину не мав можливості, оскільки вказана квартира за документами перейшла у власність [PERSON], а згодом [PERSON], а згодом [PERSON]. Судовим рішенням від 29.05.2009 року встановлено та відповідно до ст. 61 ЦК України не потребує доведення, що третейська угода від 01.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON], укладена у формі договору купівлі-продажу спірної квартири є недійсною та скасовано рішення третейського суду від 06.04.2007 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.01.2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на цю квартиру. Тому суд вважає встановленим факт вибуття спірного майна з володіння власника та спадкодавця [PERSON] не з його волі - встановленим. На час розгляду справи спірна квартира, вилучена з володіння батька позивача, останньому, як єдиному спадкоємцю померлого [PERSON], не повернута. З огляду не те, що угоду, відповідно до якої майно померлого [PERSON] було відчужено на користь [PERSON] - визнано недійсною, у подальшому здійснив відчуження вказаного майна [PERSON], який продав квартиру [PERSON] та враховуючи, що позивач до вчинення недійсної угоди, мав встановлене законодавством право на спадкування після смерті свого батька [PERSON], то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині витребування майна з володіння [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зазначеного представником позивача про обізнаність відповідача щодо незаконності відчуження [PERSON] спірної квартири судом до уваги не береться, оскільки не підтверджується матеріалами справи та не доводиться поясненнями наданими представником позивача у судовому засіданні. Відповідно до позовних вимог до відповідача про передачу майна у власність [PERSON] через реалізацію права на спадкування, то суд вважає їх такими що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не знаходить підстав для їх задоволення.

Outcome: partial