Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати його батьком [PERSON], 23.12.2016р.н.; виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про батька дитини [PERSON], як батька дитини; в актовому записі про народження [PERSON] батьком дитини записати [PERSON]; прізвище дитини змінити з «Моренко» на «Дейнека», по батькові з «Олегівна» на «Миколаївна», імя, дату та місце народження залишити без змін та видати повторне свідоцтво про народження дитини. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з травня 2007 року по листопад 2016 року. З 2016 року позивач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] від яких у них 23.12.2016р. народилась донька [PERSON]. У звязку з тим, що [PERSON] народилась до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу, у актовому записі про народження дитини батьком значиться [PERSON], хоча він не є біологічним батьком [PERSON] Позивач надав суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. роти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Треті особи надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016р. у справі 205/5981/16-ц розірвано. Позивач та [PERSON] з 2016 року знаходяться у фактичних шлюбних стосунках, від яких у них 23.12.2016р. народилась донька [PERSON], про що Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26.05.2017р. видано свідоцтво про народження. Згідно з ч.2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. За таких обставин, на підставі ч.2 ст.122 та ст.133 СК України батьком [PERSON] був записаний [PERSON] Суд зазначає, що матеріали справи містять заяву від [PERSON], в якій він зазначає, що не є біологічним батьком [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Враховуючи те, що [PERSON]М та [PERSON] не перебували у шлюбі під час народження доньки [PERSON] та не надали заяв до органу державної реєстрації актів цивільного стану, батьківство дитини може бути визнане судом. Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Враховуючи вищевказані правові норми, а також наявну в матеріалах справи заяву про невизнання свого батьківства [PERSON], суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення заявлених вимог, скільки вони відповідають інтересам малолітньої [PERSON] щодо реалізації її права на сімейне виховання, оточення, створення умов для повного і гармонійного розвитку її особистості. Згідно з ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved