Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 15.11.2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого, на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015 року, є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № 29747-ФО/2013/71 (далі Договір), відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 320000,00 грн., на цілі зазначені у п. 1.3. цього договору. Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком. Кінцевий термін повернення кредиту 14.11.2019 року. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що тип процентної ставки, що застосовується за цим Договором: змінювана процентна ставка. Пунктом 1.2.2. Договору передбачено, що максимальний розмір змінюваної процентної ставки становить 28 %. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 28.08.2017 року становить 473044,24 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 253254,86 грн., проценти за користування кредитом 98292,12 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 71374,22 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 50123,04 грн. На підставі вищенаведеного позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою ля захисту своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.11.2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії», та [PERSON], був укладений кредитний договір № 29747-ФО/2013/71 (далі Договір), відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 320000,00 грн., на цілі зазначені у п. 1.3. цього договору (а.с. 6-13). Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком (а.с. 14-17). 06.05.2014 року між ПАТ «Сбербанк» та відповідачем укладено Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору № 29747-ФО/2013/71 від 15.11.2013 року, яким сторони змінили умови Кредитного договору, а саме: Пункт 1.1. Додатку №1 до Кредитного договору (Графік повернення кредиту) викладено у новій редакції та надано позичальнику відстрочку платежів по тілу кредиту терміном на 6 (шість) місяців із 10.05.2014 року по 10.10.2014 року. Усі інші умови кредитного договору залишились без змін (а.с. 18-23). 04.03.2015 року між ПАТ «Сбербанк» та [PERSON], укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору № 29747-ФО/2013/71 від 15.11.2013 року, яким сторони змінили дату кінцевого строку погашення кредиту з 14.11.2018 року на 14.11.2019 року. Пунктом 2 Договору про внесення змін № 2 передбачено, що у зв'язку із укладенням та нотаріальним посвідченням цього Договору вносяться зміни до номеру запису про іпотеку: 3396188 та номеру запису про іпотеку: 3393815, здійснюється державна реєстрація в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому чинним законодавством (а.с. 24-29). Відповідач [PERSON], порушив умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основного кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, за позичальником рахується заборгованість станом на 28.08.2017 року, в розмірі 473044,24 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 253254,86 грн., проценти за користування кредитом 98292,12 грн., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 71374,22 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 50123,04 грн. (а.с. 30-31). Згідно з п. 10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим договором. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У п. 8.3 договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом. Згідно із п. 8.5. договору, позичальник, у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобов'язаний здійснити усі платежі на користь банку (при цьому строкові платежі за договором проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. 12.05.2017 року відповідачу надіслано банком повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, але заборгованість відповідачем не погашено (а.с. 35-36). Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за кредитом на користь банку у вказаній вище сумі згідно приписів норм діючого законодавства та умов кредитного договору. Згідно змін до Статуту ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», погоджених НБУ 19 листопада 2015 року, зареєстрованих 26 листопада 2015 року, ПАТ «Сбербанк» є правонаступником всього майна, прав та обов'язків ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (а.с. 39-41). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7095,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved