Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири №57, розташованої за адресою: м.Селидове Донецької області, вул. Московська, б.4. За даною адресою зареєстрована відповідач, яка з травня 2017 року фактично не проживає без поважних причин. Вона сплачує всі витрати, повязані з утриманням квартири. Просить суд визнати відповідача, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.06.2018 року відкрито провадження по справі та розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень\~ст. 280-282 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира №57, що розташована за адресою: м.Селидове Донецької області, вул. Московська, б. 4, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу 12.10.1999 року, зареєстрованого за №656. Згідно інформаційної довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради від 21.05.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], б. 4, кв.57, з 04.06.2004 року по теперішній час. Відповідно до акту від 04.05.2018 р., складеному головою ОСББ «Злагода м. Селидове» в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] перевіркою встановлено, що за адресою [ADDRESS], [PERSON] не проживає з травня 2017 року. Згідно ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог\~ст.ст. 76, 81 ЦПК України\~докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача, щодо визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин понад один рік відсутня за адресою: [ADDRESS]. Що стосується позовної вимоги щодо усунення перешкод у користуванні й володінні житловим будинком шляхом зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Така правова позиція розяснена у постанові Верховного Суду України від 16.02.2012 року №6-57цс11. З огляду на викладене, суд вважає що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування є підставою для зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial