Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що [PERSON] згідно кредитного договору № 2739-041/08Р від 10.11.2008 року, який був укладений ним з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», отримав кредит у національній валюті в сумі 44463,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеним кредитним договором, а позичальник, в свою чергу, зобовязався здійснювати своєчасне погашення частини кредиту відповідно до графіку, що є невідємним Додатком до кредитного договору, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти на загальну суму 44463 грн. за період користування кредитним коштами , [PERSON] здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, та по закінченні терміну користування кредитним коштами , заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена, і станом на 18.06.2015 року утворилась заборгованість перед банком у сумі 59589,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 30739,60 грн., заборгованості за процентами в сумі 10983,62 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту та за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 17866,09 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій на позові наполягає, просить позов задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 10.11.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2739-041/08Р від 10.11.2008 року, за умовами якого банк надав кредит в національній валюті у розмірі 44463 грн. строком до 10.11.2015 року зі сплатою 21,49 % річних. За умовами кредитного договору банк зобовязався надати [PERSON] кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а [PERSON] зобовязався здійснювати своєчасне погашення частини кредиту відповідно до графіку, що є невідємним додатком до кредитного договору, щомісячно сплачувати проценти за користування та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п. 4.1. кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладення договору застави і надання позичальником банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором надавши ткаченку С.І. кредитні кошти на загальну суму 44463 грн. Згідно п. 1.2 кредитного договору, кредит був наданий строком до 10.11.2015 року зі сплатою 21,49 % річних. Відповідно до п. 4.5 кредитного договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2. даного договору. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, від суми заборгованості за весь період прострочення. В період користування кредитними коштами [PERSON] здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитним коштами та по закінченні кінцевого терміну користування кредитним коштами, заборгованість [PERSON] перед банком в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості станом на 18.06.2015 року у [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 30769,60 грн., процентів за користування кредитним коштами в розмірі 10983,62 грн. Крім того, в звязку з порушенням строків, встановлених кредитним договором, передбачено нарахування пені, а саме щодо прострочення повернення кредитних коштів становить 31250,09 грн., щодо прострочення сплати процентів кредитними коштами становить 7095,51 грн. Проте, Пат КБ «Правекс-Банк», в своїй позовній заяві, користуючись своїм правом, просить стягнути з відповідача пеню за прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів кредитними коштами на загальну суму 17866,09 грн. Ст. 1054 ЦК України визначає поняття кредитного договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобовязання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(дату). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved