Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсним заповіт, посвідчений 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., від імені [PERSON] на користь [PERSON] , а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача. Після його смерті позивач звернувся до нотаріальних органів з метою прийняття спадщини. Разом з тим, як стало відомо позивачу, померлий за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів відповідачу все належне йому майно. Позивач вказує, що останні три роки життя [PERSON] не працював і часто зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого бив позивача та здійснював дрібні крадіжки, сусіди по будинку повідомляли, що [PERSON] страждав від алкогольної залежності, тому посилалася на те, що померлий за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у день посвідчення оспорюваного заповіту. Окрім того посилалася на те, що оспорюваний заповіт було складено під впливом тяжких обставин - крадіжки, чим скористалася відповідач сприяючи вирішенню питання про припинення кримінального переслідування померлого. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., від імені [PERSON] на користь [PERSON] , а також стягнути судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2016 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання (головуючий суддя Белоконна І.В.). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2016 у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання експертного висновку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №25 від 23.01.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав закінчення п`ятирічного терміну виконання повноважень судді Белоконної І.В. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2017 визначено головуючого суддю Маринченко М.М. 14.03.2017 матеріали вказаної цивільної справи повернуто з Київського міського центру судово-психіатричної експертизи без виконання судово-психіатричної експертизи у зв`язку з несплатою експертизи. Відповідно до розпорядження керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №111 від 16.05.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав звільнення судді Маринченко М.М. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2017 визначено головуючого суддю Васалатія К.А. Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №103 від 07.08.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя судді Васалатія К.А. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2019 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про відвід судді Андрейчука Т.В. з тих підстав, що суддя Андрейчук Т.В. бере участь у розгляді справи №756/17008/14-к, у якій [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.118 КК України, справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2019 справу прийнято до провадження під головуванням судді Диби О.В., розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 05.09.2014 позивач вбила свого чоловіка [PERSON] , справа по її обвинуваченню з цього приводу слухається в Оболонському районному суді м. Києва. За життя [PERSON] добровільно оформив заповіт та заповів належне йому майно відповідачу. Як пояснив представник відповідача, померлий [PERSON] як до складання, так і на момент складання оспорюваного заповіту психічних захворювань не мав, від алкоголізму не страждав, інших захворювань, які б могли вплинути на його волевиявлення не мав, мав добрі відносини з сестрою, відповідачем у справі, та вкрай погані з дружиною, позивачем. До будь-якої кримінальної відповідальності [PERSON] притягнутий не був, а вся надана позивачем інформація є наклепом, носить надуманий та неправдивий характер та спрямована на затягування розгляду справи. Складений заповіт повністю відповідав його волевиявленню. Третя особа [PERSON] та її представник, який одночасно є представником позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених у позові. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була дружиною, [PERSON] - донькою, а відповідач - сестрою померлого [PERSON] (а.с.51,68,69,т.І). Згідно заповіту посвідченого 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1679 (а.с.58, т.І), [PERSON] заповів [PERSON] все належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він матиме право за законом. Заповіт містить посилання на те, що його записано зі слів [PERSON] , прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності приватного нотаріуса. [INFO] [PERSON] помер у віці 38 років у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08.09.2014 Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.52, т.І). 11.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. на підставі заяви [PERSON] від 11.09.2014 про прийняття спадщини заведено спадкову справу №36/2014 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 50-73, т. І). Окрім відповідача, із заявою про прийняття спадщини [INFO] також звернулася позивач [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2015, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Як встановлено приватним нотаріусом, правовстановлюючий документ перебуває на руках у дружини померлого [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині є малолітня донька померлого [PERSON] . Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Згідно із ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Стаття 1257 ЦК України передбачає перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.08.2003 КП «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. З відповіді КП «Житлосервіс «Оболонь» №900 від 04.11.2014 та доданої до неї заяви убачається, що з 2003 по 05.09.2014 до ЖЕК-508 надійшла одна заява [PERSON] від 01.03.2013 з приводу того, що він перебуває у поганих стосунках зі своєю дружиною [PERSON] , просив без його відома жодних документів їй не видавати. Згідно витягу з кримінального провадження №12014100050007501 внесеного до ЄРДР 05.09.2014, 05.09.2014 приблизно 08 години за адресою [ADDRESS] [PERSON] умисно позбавлено життя. Особа, яку повідомлено про підозру - [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2015 призначено судовий розгляд вказаного кримінального провадження, на даний час відомості про ухвалення рішення у справі відсутні. Згідно витягу з кримінального провадження №12016100050003390 внесеного до ЄРДР 04.04.2016, 28.07.2014 у невстановлений час [PERSON] примушувала до виконання цивільно-правових зобов`язань [PERSON] . Відомості щодо особи, яку повідомлено про підозру, відсутні. Постановою Оболонського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження від 11.02.2017 кримінальне провадження №12016100050003390 від 04.04.2016 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановами Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2013, 28.05.2014, 03.09.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.15-17,т.І). Зі змісту постанов вбачається, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою по відношенню до своєї дружини [PERSON] , чим вчинив психологічне насильство у сім`ї. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно задоволено, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частину квартиру [ADDRESS] , що раніше належала померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.05.2016 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2016 провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Згідно характеристики ТОВ «Кондор-ВІП» від 08.10.2014, [PERSON] працював на посаді начальника відділу забезпечення з 10.05.2005 по 01.03.2013. За останній час роботи зарекомендував себе з негативного боку, часто порушував правила трудової дисципліни та внутрішнього трудового розпорядку, проявляв такі негативні якості як халатне ставлення до роботи, брехня та надання спотвореної інформації керівництву та колегам, прогули та поява на робочому місці в нетверезому стані, що в подальшому призвело до звільнення з посади за власним бажанням 01.03.2013. З матеріалів кримінального провадження №12014100050004057 (а.с.144-184,т.ІІ) убачається, що його відкрито 28.05.2014 на підставі заяви [PERSON] про те, що 26.05.2014 близько 17 години невстановлена особа таємно шляхом вільного доступу викрала золоті вироби з квартири [ADDRESS] , чим спричинила матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. Відомості щодо особи, яку повідомлено про підозру, відсутні. В ході досудового розслідування у [PERSON] було вилучено золоті прикраси та повернуто [PERSON] , який написав заяву про відсутність претензій та про закриття кримінального провадження у зв`язку з передчасним зверненням до правоохоронних органів. Постановою старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції Поліщука І.І. про закриття кримінального провадження від 20.10.2014 кримінальне провадження №12014100050004057 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення. Крім того, згідно з наявною в матеріалах кримінального провадження документацією, зокрема, екзаменаційною карткою водія, дата медичного огляду [PERSON] - 14.11.2005, обмеження по водійському посвідченню - 0, пройшов навчання за програмою категорія «В». Згідно довідки КМНКЛ «Соціотерапія» №328517 від 11.06.2014, [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Згідно відповіді КМ ПНД №3 від 10.06.2014 на запит старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції [PERSON] , [PERSON] на обліку не перебуває. Згідно побутової характеристики КП «Житлосервіс «Оболонь» №428 від 04.06.2014 скарг від сусідів та мешканців будинку [ADDRESS] на [PERSON] не надходило. Судом встановлено, що [PERSON] недієздатним у встановленому законом порядку не визнавався. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України). За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Позивач у відповідності до ч.1 ст.81 ЦК України не надав доказів, які б вказували на те, що оспорюваний заповіт є недійсним з підстав, визначених ст.1257 ЦК України, не доведено належними та допустимими доказами, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Будь-яку медичну документацію стосовно стану здоров`я померлого [PERSON] позивачем суду не надано. Крім того, за приписами частин 1-4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. За клопотанням позивача судом призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза для вирішення питання чи міг [PERSON] розуміти значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними під час складання ним заповіту 28.07.2014, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, яка не була проведена внаслідок її не оплати позивачем. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що є сусідом позивача. Вказав, що з відповідачем практично не спілкувався, відповідач приходила до свідка щоб врегулювати питання компенсації крадіжки вчиненої померлим [PERSON] , і щоб у померлого не було судимості, при цьому речі з ломбарду викупав за свої гроші, а відповідач обіцяла компенсувати всі збитки. Зазначив, що на момент крадіжки у померлого не було паспорта, в останні роки померлий почав спиватися, і одного разу свідок бачив як померлий вдарив позивача. Свідок повідомив, що про заповіт йому нічого відомо не було, з травня 2014 року він з померлим не спілкувався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що дружив з померлим з 10-го класу школи, вказав, що померлий був доброю людиною. Зазначив, що бачив побої на тілі [PERSON] влітку 2014 року, на що той відповів, що дружина вдарила його сковорідкою по голові. Також свідок бачив сліди на спині [PERSON] , який пояснив свідку, що дружина вдарила його ножем у спину. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що дружина провокує його на сварки і викликає міліцію щоб виставити [PERSON] з поганої сторони, проте розривати шлюб він не хотів, бо кохав свою дружину. Як вказував свідок, [PERSON] був психічно здоровим та мав високий інтелект, алкоголь вживав як усі. Померлий зберігав у свідка свої документи з початку 2014 року по кінець літа 2014 року, оскільки як він пояснював свідку дружина вкрала у нього паспорт та документи на квартиру. Свідок також вказав, що з відповідачем перебував у нормальних стосунках. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказувала, що з самого початку була сусідкою позивача, позивач вела спосіб життя притаманний порядній жінці. Свідок бачила померлого [PERSON] побитого та порізаного, проте він не хотів писати заяву на позивача. Знає, що померлий переживав, що внаслідок дій позивача його можуть позбавити квартири. Як повідомила свідок, померлий інколи вживав алкогольні напої, проте п`яницею не був. [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що є сусідкою по сходовій клітині позивача та померлого. Повідомила, що померлий почав зловживати алкогольними напоями у 2012-2013 роках, проте як часто до дня смерті він вживав алкоголь свідок не знає. Свідок вказувала, що одного разу померлий без дозволу взяв прикраси з її квартири, оскільки мав доступ, та після порушення кримінального провадження до неї звернулася відповідач з пропозицією компенсувати викрадене. Знає від позивача, що померлий здавав речі в ломбард. З травня 2014 року свідок з померлим не спілкувалася. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що оспорюваний заповіт є недійсним, а тому позов задоволенню не підлягає. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed