Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 138229 грн. 17 коп. посилаючись на те, що 03.06.2011 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, і зобов`язався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконує, в зв`язку з чим станом 31.03.2020 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 552978 грн. 49 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5851 грн. 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 540876 грн. 82 коп., заборгованості за пенею в розмірі 6250 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 року з [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2011 року в загальному розмірі 19894 грн. 79 коп. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від відповідача будь яку частину суми заборгованості, і вона складає 138229 грн. 17 коп. з яких заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 03.06.2019 року по 31.03.2020 року в розмірі 138229 грн. 17 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. 26 травня 2020 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлеий належним чином. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 03.06.2011 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, і зобов`язався його повертати щомісячно частинами, а також сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 644/11622/15-ц від 16 лютого 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, і стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.06.2011 року в розмірі 19894 грн. 79 коп. та судові витрати в розмірі 1218 грн. Заочне рішення набрало законної сили 04.04.2016 року. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). За\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 644/11622/15-ц від 16 лютого 2016 року заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута з відповідача на користь позивача, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень\~статті 61 Конституції України\~призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Вказане стосується й нарахованих відсотків за період з 30.06.2019 року по 31.03.2020 року. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після березня 2016 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Такі правові висновки, що не були враховані судами під час вирішення спору, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За таких обставин, у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору. Суд не бере до уваги висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 02 грудня 2015 року у справі N 6-249цс15, оскільки від цього правового висновку відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18). \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду № 175/4753/15-ц від 06 лютого 2019 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1048, 1050 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -

Outcome: dismissed