Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, зазначивши, що 19.12.2018 року ними було укладено Угоду про надання кредиту №501096325 про надання споживчого кредиту в розмірі 200000,00 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 26 % річних. Під час здійснення щомісячних платежів позивачем було встановлено, що до суми щомісячного платежу відповідачем включено комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1,25% від суми кредиту, що становить 2500,00 грн. щомісячно, однак згідно доданого паспорту до споживчого кредиту №501096325 від 19.12.2018 року, зазначено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору відображені в тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум»/ « Максимум - готівка» для фізичних осіб, який позивач не підписував. У зв`язку з цим просив визнати недійсною з моменту укладення умову угоди про надання кредиту №501096325 від 19.12.2018 року щодо обов`язку позивача сплачувати АТ «Альфа Банк» комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1,25% що становить 2500,00 грн. щомісячно. Ухвалою судді від 01.04.2020 відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін у судове засідання. 14.05.2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з наведених у відзиві підстав. На думку представника відповідача [PERSON] , що з офертою (пропозицією) про оформлення кредитного договору із конкретними умовами до Банку звернувся сам позивач, тобто умови договору йому були відомі, а Банк прийняв його пропозицію шляхом підписання акцепту. В оферті, акцепті та Додатку №1 до Кредитного договору передбачена щомісячна комісія. Вважає, що такі умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства, у тому числі Закону України «Про споживче кредитування». Вказав, що договір між сторонами укладений 19.12.2018, а з набранням 10.06.2017 чинності Законом України «Про споживче кредитування», у ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» були внесені зміни і вона не містить обмежень банкам передбачати в умовах кредитного договору комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування. Також вважає, що оскільки на дату укладання договору норми спеціального закону щодо споживчого кредитування передбачають можливість нарахування комісійної винагороди, то підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» немає. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти позову. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставі своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, відзиву відповідача, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дійсності укладеної сторонами 19.12.2018 року Угоди про надання споживчого кредиту №501096325. Відповідно до укладеного договору відповідач як позикодавець надав позивачеві як позичальнику споживчий кредит у розмірі 200000 грн. зі сплатою 26,00 процентів за користування кредитом на строк 48 місяців до 19.12.2022 року /а.с. 6/. Графіком платежів доданого до кредитного договору передбачено щомісячну сплату фіксованої суми в розмірі 7964,30 грн., як складається із частини основного боргу, процентів за користування кредитом і плати за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 2500 грн., щомісячно /а.с. 7/. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Відповідно до доданої до відзиву копії оферти на укладення угоди про надання кредиту №501096325, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а саме: підпункту «б» п. 1 Оферти передбачена комісія за обслуговування кредиту, яка становить 1,25% від суми кредиту. В останньому абзаці Оферти та Акцепту, про отримання якого [PERSON] розписався на Оферті передбачено, що Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку: www . [INFO] .ua. Позаяк в паспорті споживчого кредиту №501096325 від 19.12.2018 року, зазначено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору відображені в тарифах на видачу та обслуговування картки « Максимум »/ « Максимум - готівка» для фізичних осіб, позивач [PERSON] не підписував та в самому паспорті відсутня інформація про розрахунково-касове обслуговування і її вартість. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови зрозумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Оферту на укладення угоди про надання кредиту №501096325, а також те, що вказані документи на момент отримання позивачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати послуг за розрахунково-касове обслуговування, що додані банком до відзиву в розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а тому у даному випадку неможливо застосувати до даних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання, що підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) і не спростовано відповідачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься в оферті та у пункті 7 графіку платежів за додаткові та супутні послуги. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки позивачу [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вказана вимога кредитного договору є несправедливою та підлягає визнанню недійсною. Враховуючи правову позицію Верховного суду у справі № 583/3343/19, № 61-22778св19, де розглядався аналогічний спір, суд дійшов висновку про недійсність оспореного кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, несплачений ним судовий збір стягується з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved