Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача по якому просив суд стягнути на його користь суму боргу за договором купівлі-продажу № 17/03-2016 у розмірі 100\~340,00 (сто тисяч триста сорок) грн. 00 коп. При цьому посилався на те, що 18 березня 2016 року між сторонами було укладено специфікацію та передано Покупцю, згідно прибуткової накладної № ПН-0000002 від 31 березня 2016 року, товар (затірочний пристрій PRO RIDER 900, двигун DD-200, компресори поршневі AIR CAST C-100 LB40) на загальну суму 100\~340,00 (сто тисяч триста сорок) грн. 00 коп. При укладанні договору сторони домовились (пункт 3.6. р.3 Договору), що Покупець здійснює оплату шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця, протягом 7-ми календарних днів від дати відвантаження товару. Тобто, з урахуванням того, що Товар було передано Покупцю 31 березня 2016 року (п.5.2. р.5 Договору передбачено, що товар вважається переданим Продавцем і прийнятим Покупцем з моменту видачі видаткової накладної), останньою датою для розрахунку було 8 квітня 2016 року, однак Відповідач, своїх зобовязань за договором не виконав. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, від представника відповідача надійшла заява, гідно якої він визнав позов, просив суд розглянути справу за відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частина 2 ст. 174 ЦПК України передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з Цивільним кодексом України, підставами виникнення прав та обовязків є укладання договорів або інших правочинів. Так, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1, 2 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зі змісту ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Outcome: approved