Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить: визнати заповіт [PERSON], яка померла 22 серпня 2016 року , посвідченого ПН ХМНО [PERSON], 05 серпня 2016 року за р. №1138 недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що квартира №58 в будинку 10-Д по пр.. [PERSON] ([PERSON]) в м. Харкові , належала матері позивача [PERSON], дідусеві [PERSON], бабці [PERSON] , та позивачу , відповідно до свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації , виданого 18.05.2006 року , Відділом приватизації житлового фонду , р. №5132 , зареєстрованого в ХМ БТІ 26.05.2006 року , р. №П-3-32161.09.01.2012 року помер дідусь [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини спірної квартири, спадкоємцями на яку є: [PERSON] (його дружина) та [PERSON] (його донька). 22.08.2016 року померла мати позивача [PERSON] , спадкоємцями після її смерті є : її мати [PERSON] та позивач. 17.11.2017 року померла бабуся позивача [PERSON] . Після смерті матері позивачу стало відомо , що 05.08.2016 року нею складено заповіт на все належне їй майно на користь відповідача. Позивач вважає , що заповіт є недійсним оскільки, оскільки вчинений під впливом тяжкої обставини , а саме тяжкого матеріального стану , що може виражатися у відсутності засобів для придбання лікарських препаратів. Так, мати позивача страждала на тяжке захворювання рак четвертої стадії . Коли закінчилися грошові кошти , допомогу на лікування запропонувала відповідач та почала навідуватися до матері в лікарню, запропонувала грошові кошти , натомість вимагала частку матері в спадщині, на що мати погодилася скласти заповіт . Заповіт був складений ПН ХМНО [PERSON] 05 серпня 2016 року в 19 годині 15 хвилин на території лікарні, де знаходилася мати на стаціонарному лікуванні. В заповіті захворювання матері вказано як «астит» - набряклість ніг. Крім того, відповідно до довідки лікарні №11 , під час лікування [PERSON] в терапевтичному відділенні , відсутні інформація стосовно ПН ХМНО. Таким чином , виникає сумнів , що волевиявлення заповідача , так як під час відвідування матері позивача нотаріусом в лікарні , був відсутній лікувальний персонал , головний лікар , а також в заповіті вказано недостовірну інформацію щодо діагноза . Позивач вважає, що [PERSON] підписала заповіт вимушено , намагаючись вижити та не мала наміру добровільно позбавити спадку свою престарілу матір , сина та онука . Ухвалою суду від 12 грудня 2017 року провадження у справі відкрито. 05 лютого 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, в якій вона заперечувала проти задоволення позовних вимог в зв.язку з його безпідставністю і необгрунтованістю, посилаючись на те, що померла [PERSON] є сестрою відповідача , вона тривалий час хворіла , а відносини з позивачем у померлої були складні і напружені. Він жодним чином під час її хвороби не підтримував свою матір , взагалі був проти її лікування. Заповіт складений померлою при повному розумінні своїх дій , на момент складання заповіту [PERSON] розуміла , що є невиліковною хворою і єдиним її бажанням було, щоб її майно не перейшло у власність відповідача . Позивач на протязі тривалого часу в 2012 року вчиняв конфлікти з матір,ю та бабусею [PERSON] , чинив на них моральний та психологічний тиск. 06 лютого 2018 року ухвалою суду продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували , просили відмовити в задоволенні позову. Зазначили , що відповідач є двоюрідною сестрою померлої . Померла [PERSON] наполягала на складанні заповіту , після чого відповідач знайшла нотаріуса [PERSON] та домовилася з нею про складання та посвідчення заповіту до довіреності. Заповіт складався нотаріально в одинадцятій лікарні. На момент складання та оголошення заповіту відповідач не була присутня. Як зазначено в заповіті , заповіт був оголошений у присутності померлої [PERSON] Третя особа ПН ХМНО [PERSON] у судовому засіданні, заперечувала проти позовних вимог, посилаючись на те, що до неї звернулася сестра померлої відповідач по справі, з приводу посвідчення заповіту та довіреності від [PERSON]О,яка знаходилася у лікарні . В обумовлений час третя особа нотаріус приїхала до лікарні №11 , їй надали паспорт [PERSON] та [PERSON] , вона перевірила їх документи та дійсність волевиявлення , після чого нею була посвідчена довіреність померлої на ім,я [PERSON] Померла [PERSON] звернулася з проханням посвідчити заповіт , при роз,ясненні вимог законодавства померла негативно висловилась , щодо сина - позивача у справі . Заповіт складався в двох примірниках , померла самостійно причитала заповіт . З медичним персоналом нотаріус не спілкувалася, оскільки у неї не виникло сумнівів щодо дієздатності та ясності розуму заповідача . Суд, заслухавши пояснення учасників справи , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 серпня 2016 року в м. Харкові померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05.08.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] .за р№1138 , відповідно до якого все належне їй майно та майнові права заповіла [PERSON] На прохання заповідача заповіт складено та записано з її слів власноручно ПН ХМНО [PERSON] у приміщенні Харківської міської клінічної лікарні №11 у двох примірниках . Квартира №58 в будинку 10-Д по пр.. [PERSON] ([PERSON]) в м. Харкові , належала матері позивача [PERSON], дідусеві [PERSON], бабці [PERSON] , та позивачу , відповідно до свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації , виданого 18.05.2006 року , Відділом приватизації житлового фонду , р. №5132 , зареєстрованого в ХМ БТІ 26.05.2006 року , р. №П-3-32161. 09.01.2012 року помер дідусь [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини спірної квартири, спадкоємцями на яку є: [PERSON] (його дружина) та [PERSON] (його донька), та 20.08.2016 року Сьомою ХДНК видано свідоцтво про право на спадщину за законом , за р.№1-352. . 22.08.2016 року померла мати позивача [PERSON] , спадкоємцями після її смерті є : її мати [PERSON] та позивач. 20.02.2017 року [PERSON] - мати померлої [PERSON] зверталася до Харківської місцевої прокуратури з заявою , щодо неправомірних дій з боку відповідача [PERSON] 17.11.2017 року померла бабуся позивача [PERSON] . Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №23 від 21.11.2017 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : бабуся позивача - [PERSON] , позивач [PERSON] та син позивача - [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з нормами ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Позивач звернувся з позовом про визнання заповіту недійсним і посилався на те, що він не відповідав волі заповідача , у зв»язку з тяжким матеріальним станом заповідача [PERSON] , тому вчинений під впливом тяжкої обставини . На підтвердження позовних вимог позивач надав копії виписок з історій хвороб [PERSON] та посилався на те, що його матір на рак четвертої стадії. Згідно довідки про смерть [PERSON] ,яка померла 22 серпня 2016 року , причиною смерті стала ракова інтоксикація , рак шийки матки. Відповідно до відповіді КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №25» , яка є правонаступником КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №11» , на час лікування [PERSON] у терапевтичному відділенні закладу відсутня інформація , щодо її відвідування приватним нотаріусом. Згідно письмових пояснень лікаря терапевта КЗОЗ «Харківська міська полікліника №25», яка є правонаступником КЗОЗ «Харківська міські клінічна лікарня №11» [PERSON], [PERSON] знаходилася на лікуванні у терапевтичному відділенні з 01.08.2016 року по 08.08.2016 року . За час перебування [PERSON] на лікування , до лікаря звертався позивач з проханням надання довідки про стан здоров,я його матері . Інформація надана не була , так як [PERSON] заборонила надавати своєму синові інформацію , щодо її стану здоров,я. Складення і посвідчення заповіту врегульовано нормами Цивільного кодексу України ( далі ЦК). Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто фізичною особою з повною цивільною дієздатністю( ст.1233,1234 ЦК). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( ст.1235 ЦК). Цивільним кодексом України передбачено певні вимоги щодо складання та посвідчення заповіту. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт у зв,язку з хворобою або фізичною вадою, за її дорученням заповіт у її присутності підписує інша особа. Відповідно підпис зазначеної особи засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких заповіт не може бути підписаний особисто спадкодавцем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Можливий варіант, коли нотаріус на прохання особи записує заповіт з його слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо особа, яка бажає укласти заповіт, за станом здоров,я не в змозі з,явитися до нотаріальної контори, вона має право запросити нотаріуса додому, де, з врахуванням вимог законодавства про нотаріат, буде посвідчено заповіт. У разі посвідчення заповіту від імені особи, яка через фізичні вади не може сама прочитати заповіт, є обов,язковою присутність не менше двох свідків. В інших випадках посвідчення заповіту при свідках відбувається за бажанням заповідача (вимоги ст.ст. 1247,1248,1253 ЦК). Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Не можуть бути свідками: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім,ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про їх особи ( ч.2 ст. 1253 ЦК). Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 225 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом ч. 1 ст. 233 ЦК, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як розяснив Пленум ВС у п.23 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Як встановлено у судовому засіданні 05 серпня 2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, 14 , куди її викликала [PERSON] , яка в той час доглядала за хворою [PERSON] , було складено і посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт у присутності нотаріуса підписано хворою [PERSON] Як вбачається з витягу «Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщення державної нотаріальної контори , державного нотаріального архіву приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса ХМНО Харківської області [PERSON]М.»,який оглянуто в судовому засіданні , 05 серпня 2016 року за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, 14 , нотаріусом у зв,язку з хворобою [PERSON] була посвідчена довіреність за р. №1136 від імені [PERSON] на ім,я [PERSON] , довіреність за р.№ 1137 від [PERSON] на ім,я [PERSON] та заповіт за №1138 ,який підписаний померлою [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] кожен окремо підтвердили , що [PERSON] була хворою людиною , її син [PERSON] допомоги їй не надавав., Крім того, свідки [PERSON], та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснили , що про намір померлої зробити заповіт на [PERSON] було їм відомо. Згідно вимог ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною другою статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Таким чином у судовому засіданні , з боку позивача , не було доведено, що на час складення та посвідчення заповіту 05 серпня 2016 року його матір [PERSON] перебувала під впливом тяжкої обставини , не доведено наявність підстав для визнання зазначеного заповіту недійсними, а тому суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності у судовому засіданні. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, тільки в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках ( ч. 1ст. 13 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed