Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 21.04.2012 року між ними було укладено строковий договір позики в сумі 25000 доларів США зі сплатою щомісячно 5% за користування позикою. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2014 року з відповідача було стягнуто заборгованість за договором позики, здійснюється виконання рішення, однак відповідач позику не повернула, продовжує користуватись позичковими коштами, за період з 19.12.2013 року по 18.03.2015 року не сплатила проценти за користування позикою, що за курсом НБУ на час подання позову становить 415985,92 грн., проценти за прострочення виконання зобовязання з 01.10.2012 року по 18.03.2015 року становлять 41095,74 грн.. Просив стягнути вказані суми процентів та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилась, свої пояснення та заперечення не надала, доводи позивача не спростувала. За таких обставин, суд за згодою позивача провів розгляд справи в заочному порядку . Вислухавши пояснення позивача та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу порушення умов договору позики, який регулюється положеннями ст.ст.625,1048,1049,1050 ЦК України. 21.04.2012 року сторонами укладено договір позики, згідно умов якого відповідач отримала від позивача строком до 01.10.2012 року, як встановлено рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2014 року по справі №279/9508/13-ц, позику в сумі 25000 доларів США зі сплатою щомісячно 5% від суми позики за користування коштами. Позику у встановлений термін відповідач не повернула, проценти за користування нею не сплачувала. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.04.2014 року по справі №279/9508/13-ц з відповідача було стягнуто суму позики та проценти за користування нею станом на 18.12.2013 року. Вказане рішення звернуто до виконання, однак позика відповідачем не повернута. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно положень ст.1048 ЦК України, проценти від суми позики, на отримання яких від позичальника в установлених договором розмірах має право позикодавець, виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний (ст.1050,ч.1 ЦК України) сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Законом (ст.524 ЦК України) передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, однак сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Враховуючи, що між сторонами виникло грошове зобовязання (правова позиція ВСУ по справі №6-49цс12,6-79цс14), яке належним чином у встановлені договором строки не виконано, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625,ч.2 ЦК України (правові позиції ВСУ по справах №3-57гс10, 3-65гс11, 3-73гс11, 3-89гс11, 3-116гс11, 3-142гс11, 6-25цс14, 6-113цс14), позивач має право на отримання з відповідача процентів за користування позикою та трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення виконання зобовязання. Період прострочення сплати процентів за користування позикою з 19.12.2013 року по 18.03.2015 року становить 455 дні, період, за який позивач має право на отримання процентів за прострочення виконання зобовязання з 01.10.2012 року по 18.03.2015 року, становить 899 днів. Враховуючи визначену сторонами валюту зобовязання, відповідач прострочив виплату позивачеві 18689,63 доларів США процентів за користування позикою та зобовязаний відшкодувати 1847,26 долари США процентів за прострочення виконання зобовязання. Зазначені зобовязання відповідно до положень ст.533,ч.2 ЦК України підлягають стягненню в національній валюті гривні, а їх розрахунок проводиться з врахуванням курсу долара США на день постановлення рішення, який становив 21,263 гривень за один долар США. Провівши відповідний розрахунок, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 397588,97 грн. процентів за користування позикою та 39278,29 грн. процентів за прострочення виконання договору позики. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також відповідач має відшкодувати позивачеві 4654,00 грн. понесених ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial