Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на ті обставини, що 03 березня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин слугувало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя сторін не склалося. З цього приводу встановилися неприязнені стосунки, були втрачені почуття любові та поваги. Сторони не мешкають разом з початку 2016 року, не ведуть спільного господарства. Сім'я носить формальний характер, розпалася остаточно і відновлювати її недоцільно, так як належної сім'ї сторони не створили і вже створити не можуть. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі з 03 березня 2006 року. Шлюб зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 86 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 9,10). Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин слугувало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя сторін не склалося. З цього приводу встановилися неприязнені стосунки, були втрачені почуття любові та поваги. Сторони не мешкають разом з початку 2016 року, не ведуть спільного господарства. Сім'я носить формальний характер, розпалася остаточно і відновлювати її недоцільно, так як належної сім'ї сторони не створили і вже створити не можуть. На примирення сторони не погоджуються, наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що за таких обставин сім'я не може бути відновлена, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved