Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач зазначив, що 29.07.2013 р. відповідач [PERSON] на його дачній ділянці [NUMBER] садівничого товариства поблизу с. Привітне Запорізького району Запорізької області за допомогою пристрою «Болгарка» зрізав ворота, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду у розмірі 600 грн. Позивач зазначає, що звертався з цим питанням до органів МВС України, на що підполковником міліції [PERSON] винесено постанову про закриття кримінального провадження, в якій зазначається, що в діях [PERSON] формально вбачається склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, однак в даному кримінальному провадженні заявлена сума збитків у розмірі 300 грн., якої є не достатньо для підтримання обвинувачення по даному кримінальному провадженні. Отже, позивач зазначає, що у даній постанові вказано особу, яка вчинила йому матеріальну шкоду. Однак, позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди йому спричинена і моральна шкода, яка виявляється в душевних хвилюваннях та в занепокоєнні, тому що на теперішній час дачна дільниця без воріт є всім доступна. Свою моральну шкоду позивач оцінює у 600 грн. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що матеріальну шкоду заподіяну йому внаслідок зрізу воріт, у розмірі 600 грн., та моральну шкоду у розмірі 600 грн., має відшкодувати [PERSON], у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав повністю позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та пояснив, що [PERSON] є його сусідом по дачі, у них з відповідачем склалися неприязнені відносини. Між ними постійно виникають сварки, [PERSON] робить йому дрібні капості, погрожує, робить записи на заборі непристойного характеру з погрозами. Позивач вважає, що зрізати ворота міг тільки [PERSON], тому як з іншими сусідами у нього склалися доброзичливі стосунки. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, оскільки доводи позивача грунтуються на припущенні, нічим не підтверджені, тому є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Посилання позивача на те, що органами досудового слідства встановлено, що [PERSON] винен у скоєнні злочину відносно майна позивача, а саме - зрізанні воріт, є безпідставними та ні чим не підтверджені. Окрім того представник відповідача пояснив, що за станом здоров'я [PERSON] не міг зрізати ворота, тому як є людиною похилого віку, є інвалідом другої групи. В 2005 р. [PERSON] переніс іщемічно стволовий інсульт, в результаті чого став частково паралізованим. Одна рука у нього паралізована, пересувається за допомогою сипка. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не міг зрізати ворота, тому як є людиною похилого віку. До того ж щоб зрізати ворота, необхідно мати спеціальний пристрій «Болгарку» (якої в них немає), яку необхідно підключити до електроструму, а [PERSON] не може навіть обслуговувати себе без сторонньої допомоги, не те, що зрізати ворота. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом витребувано з РВ ГУМВС України в Запорізькій області та досліджено в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013080230001470 від 30.07.2013 р., в постанові якого дійсно зазначено, що в діях [PERSON] формально вбачається склад правопорушення передбачений ч. 1 ст. 194 КК України. Однак, як свідчать досліджені документи, матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, які б підтверджували вчинення [PERSON] вказаного правопорушення. Окрім того, суду надані медичні документи, які підтверджують захворювання відповідача після перенесеного ішемічного стволового інсульту після ВБС з лівостороннім глибоким гіпєріозом, церебросклероз, наявність ІІ групи інвалідності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed