Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи тим, що 07.09.2018 між сторонами укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати правничу (правову) допомогу відповідачу, консультації і роз`яснення у галузі цивільного, адміністративного та кримінального процесуального права, що стосується прав та законних інтересів позивача, тобто бути його представником та/або захисником. Позивач вказує, що ним було надано ряд адвокатських послуг позивачу, що підтверджується відповідними доказами. За виконання умов договору у відповідності до п. 1 Додаткової угоди №1 від 07.09.2018 відповідач зобов`язувався сплатити позивачу правничу (правову) допомогу у розмірі 28380,00 грн. Оскільки умови договору від 07.09.2018 та додаткової угоди №1 від 07.09.2018 відповідач не виконав, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 1000 дол. США по курсу встановленому Національним банком України станом на 04.10.2018, що становить 28320,00 грн., три проценти річних від простроченої суми: 114,06 грн. та інфляційні нарахування: 481,44 грн. загалом: 28915,50 грн. Ухвалою судді від 25.02.2019 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження без виклику сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження , разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернулася на адресу суду без вручення, у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до наданої відповіді на запит суду Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної державної адміністрації м. Києва, відповідач [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2018 між адвокатським об`єднанням «Всеукраїнське адвокатське об`єднання», в особі керуючого партнера адвокатського об`єднання, адвоката Руснака Юрія Івановича та [PERSON] укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до п. 1 договору позивач прийняв на себе зобов`язання щодо надання правничої (правової) допомоги відповідачу (клієнт), консультацій і роз`яснень у галузі цивільного, адміністративного та кримінального процесуального права, що стосується його прав та законних інтересів, тобто бути його представником та/або захисником. Пункт 5 договору передбачав, що надання правничої (правової) допомоги клієнту за цією угодою може здійснюватися на оплатній основі шляхом виплати на банківський рахунок адвокатського об`єднання гонорару клієнтом. У цьому разі розмір оплати правової допомоги (гонорар) сторони визначають в окремому додатку до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 від 07.09.2018 сторони погодили, що надання правничої (правової) допомоги клієнту, відповідно до п. 5 договору про надання правничої (правової) допомоги від 07.09.2018, здійснюється на платній основі, шляхом виплати на банківський рахунок адвокатського об`єднання протягом трьох банківських днів з моменту підписання даної угоди гонорару клієнтом за надану правничу (правову) допомогу у розмірі 28380,00 грн., а в подальшому - до кожного 4 числа наступного місяця у розмірі 1000,00 дол. США по курсу встановленому Національним банком України на день оплати. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З наданих суду позивачем документів вбачається, що позивач виконував взяті на себе зобов`язання за договором про надання правової допомоги, що підтверджується підписаним відповідачем актом №11 здачі-прийняття наданих послуг від 05.11.2018, а також актом №11/1 прийому-передачі документів від 05.11.2018. 25.10.2018 адвокатським об`єднанням було отримано лист відповідача від 19.10.2018 про відмову від правничої (правової) допомоги адвокатського об`єднання за договором про надання правничої (правової) допомоги від 07.09.2018. Відповідно до п. 6 договору клієнт має право у будь-який час відмовитися від правничої (правової) допомоги адвокатського об`єднання за цією угодою та припинити її дію, попередивши про це адвокатське об`єднання не пізніше як за 10 робочих днів письмовим повідомленням. Оплата послуг адвокатського об`єднання в такому випадку здійснюється пропорційно до фактичного надання ним послуг. Тобто, у відповідності до п. 6 Договору, останній вважається припиненим з 04.11.2018. Відповідно до листа №05-11/1/2018 від 05.11.2018, позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату заборгованості за договором. Разом з вищезазначеним листом позивачем було передано відповідачу: рахунок на оплату послуг № 11 від 05.11.2018; Акт №11 здачі-прийняття наданих послуг від 05.11.2018; Акт №11/1 прийому-передачі документів від 05.11.2018; магнітний носій, який містить скан-копії документів створених та отриманих у зв`язку з наданням правничої (правової) допомоги відповідачу, що підтверджується підписами відповідача на копіях документів. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладення, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Статтею 903 ЦК України визначено, що у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 р. № 3-11гс10 наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Три проценти річних за період існування заборгованості з 04.10.2018 по 21.11.2018 складають 114,06 грн. Суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем, щодо розміру інфляційного збільшення суми заборгованості розрахованого у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», за період з 04.10.2018 по 31.10.2018, що становить 481,44 грн. та трьох процентів річних за період існування заборгованості з 04.10.2018 по 21.11.2018, що складає 114,06 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, заборгованість за договором, підлягає примусовому стягненню. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за договором. Розмір суми заборгованості, наданий позивачем, відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. Отже, станом на 21.11.2018 (день подання позову) заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить: 28915,50 грн. З огляду на те, що обставини, на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved