Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 24103,14 грн. та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11 липня 2005 року, відповідач отримав кредит у розмірі 12100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Таким чином, станом на 31 травня 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 24103,14 грн. у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за №5105/03.1-41 від 04 жовтня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] помер [INFO], актовий запис про смерть №8337 від 05 грудня 2013 року (а.с.50). З копії спадкової справи №117/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується також копією свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1002 (а.с.87). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2017 року [PERSON] залучено до участі у розгляді справи у якості правонаступника померлого відповідача [PERSON] (а.с.91). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 11 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 12100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 6.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 24103,14 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 320 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 18275,18 грн.; - заборгованість за комісією - 3884 грн.; - штраф (відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг) - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1123,96 грн. (процентна складова). За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії, яка нарахована позивачем у розмірі 3884 грн., що підтверджується наданим до позовної заяви розрахунком заборгованості (а.с.7), суд враховує наступне. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 3884 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 20219,14 грн., з яких заборгованість за кредитом - 320 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 18275,18 грн.; заборгованість за штрафами - 1623,96 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial