Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що він був членом радгоспу «Криворізький» Дніпропетровської області та його було внесено до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке», що додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке». Державний акт на право колективної власності на землю ІІ ДП № 000054 КСП «Криворізьке» було видано 24 квітня 1997 року на підставі рішення Апостолівської міської ради народних депутатів від 19.02.1996 року № 25. На підставі Державного акту на право колективної власності КСП «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва. Листом відділу в Апостолівському районні Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 01.12.2017 року підтверджено той факт, що він не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай). У видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) йому як члену КСП «Криворізьке» було відмовлено та запропоновано звернутись до суду з питання визнання права на земельну частку (пай). Просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області. Позивач та його представник адвокат [PERSON] до судового засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач неодноразово був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду, але представник відповідача до судового засідання не прибув, причину неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. З наданої позивачем [PERSON] трудової книжки встановлено, що позивач з 19.06.1991 року по 01.09.1991 року тимчасово працював робітником ТПБ № 1 в радгоспі «Криворізький», з 23.05.1994 по 22.03.1996 року проходив службу в Збройних Силах, з 24.09.1996 по 09.07.1997 працював в Апостолівському РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 30.01.1998 року прийнятий в члени КСП «Криворізьке» та 27.08.1998 року виключений з членів вказаного КСП (а.с.8-9). Факт прийняття позивача в члени КСП «Криворізьке» 30.01.1998 року та виключення позивача з членів вказаного КСП підтверджується архівною довідкою від 01.08.2018 року, виданою архівним відділом Апостолівської РДА (а.с.38). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] включений до списку - додатку за номером № 284 згідно Державного акту від 24.04.1997 року, серія [NUMBER], на право колективної власності на землю. (а.с.10). Рішенням Апостолівської міської ради від 19.02.1996 року № 23 КСП «Криворізьке» в колективну власність передано 4901,7 га землі (а.с.57). Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] видано колективному сільськогосподарському підприємству «Криворізьке» с. Українка Апостолівською міською радою народних депутатів. У колективну власність передано 4901,7 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Апостолівської міської ради від 19.02.1996 року № 25. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 24.04.1997 року за № 15. Позивач включений до списку громадян - членів КСП, який є додатком № 1 до вказаного Державного акта, за № 284 (а.с.44-55). Радгосп «Криворізький» (дата реєстрації 19.04.1995 року) реорганізовано в КСП «Криворізьке» на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 13.10.1995 року № 353. (а.с.16-18) Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. П.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), за умови, що вказана особа є членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. На підставі досліджених судом доказів встановлено, що на час передання КСП «Криворізьке» землі у колективну власність - 24.04.1997 року позивач не був членом вказаного КСП, а тому не набув права на земельну частку (пай). За вказаних обставин включення позивача до списку громадян - членів КСП, який є додатком № 1 до Державного акта, що виданий КСП «Криворізьке», не може бути підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного суд доходить висновку про відмову в позові в повному обсязі. Судові витрати на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed