Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-10052-060511 від 06 травня 2011 року в сумі 2588 грн. 14 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності та квитанцію про сплату кредитної заборгованості в сумі 2590 грн. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №002-10052-060511 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з п.1.3 якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення цього договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3500 грн. Відповідно до п. 1.2 договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, оформив та надав у користування картку платіжної системи Visa International, ПІН-код до картки та став здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Лояльний 5, що є додатком №1 до договору. Процентна ставка за користування кредитною лінією згідно з тарифним пакетом склала 0,0001% річних. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином у зв'язку з чим, згідно з розрахунком банку, станом на 12 червня 2015 року йому нарахована заборгованість в сумі 2588 грн.14 коп., з яких: тіло кредиту 1909 грн. 05 коп.; прострочене тіло кредиту 202 грн. 92 коп.; заборгованість за відсотками 476 грн. 17 коп. Вказана сума заборгованості позивачем не уточнялась, позовні вимоги не збільшувались. Відповідачем до суду представлено квитанцію №4661\\з3 від 05 жовтня 2015 року про погашення кредитної заборгованості, яка є предметом спору, в сумі 2590 грн. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити у зв'язку з повним погашенням заборгованості відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed