Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору за № CVPWGI0000006557 від 25.03.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 75000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, в наслідок чого станом на 12.05.2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі \~154401грн. 34коп.: в тому числі: заборгованість по кредиту 63578грн. 27коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 54840грн. 51коп., 21946грн. 07коп. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань та 14036грн. 48коп. штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання 25.03.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 40.30 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Путильський р-н., [ADDRESS]. З врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд врахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVPWGI0000006557 від 25.03.2008 року, в розмірі 154401грн. 34коп. (63578,27грн. - заборгованість за кредитом; 54840,51грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21946,07грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором., 14036,48грн. - штраф (процентна складова)). Звернути стягнення на квартиру загальною площею 40.30 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Путильський р-н., [ADDRESS], яка належить [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу АВВ №794997 від 05 жовтня 1999 року, посвідченим державним нотаріусом Путильської державної нотаріальної контори [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки №CVPWGI0000006557 від 25.03.2008 р. Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з початковою ціною продажу, предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме 100000грн., будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету Іпотеки. Виселити відповідача квартири, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Путильський р-н., [ADDRESS] Представник позивача в судовому засіданні, що проводилось в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні запереченню, просили суд в задоволенні позову відмовити. Також пояснили, що необґрунтованість позову підтверджується висновком судово-економічної експертизи. Відповідач [PERSON] додатково пояснила, що вона здійснювала щомісячні платежі на ті рахунки які їй надали працівники банку, а тому вважає, що вона дотримувалась умов договору. В судовому засіданні що проводилось в режимі відео конференції експерт [PERSON] суду пояснила, що вона проводила судово-економічну експертизу на підставі ухвали Путильського районного суду. З боку [PERSON] були часткові порушення в частині сплати щомісячного обовязкового платежу до 25 числа кожного місяця. Зазначила, що при проведенні експертизи була застосована формула по якій здійснювала нарахування, при цьому не вказала яка саме формула, та по якій причині не зазначила її у висновку. Вказала, що при порушенні щомісячних платежів вона не проводила нарахування пені, що передбачено умовами договору. Також не було застосовано при допущенні прострочки розподіл для погашення боргу згідно визначеної черговості п.2.6 кредитного договору та ст. 534 ЦК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про звернення стягнення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору за CVPWGI0000006557 від 25.03.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 75000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.13-16/. Як вбачається з розрахунку заборгованості в наслідок несвоєчасного виконання зобовязання, відповідач заборгував перед банком станом на 12.05.2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі \~154401грн. 34коп.: в тому числі: заборгованість по кредиту 63578грн. 27коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 54840грн. 51коп., 21946грн. 07коп. заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобовязань та 14036грн. 48коп. штраф (процентна складова) /а.с.6-8/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В забезпечення виконання зобовязання 25.03.2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 40.30 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Путильський р-н., [ADDRESS]. /а.с.18-20/. Згідно із п.1.1 наведеного договору предметом іпотеки є квартиру загальною площею 40.30 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м, яка розташована за адресою: Чернівецька обл., Путильський р-н., [ADDRESS]. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. На підставі частини першої статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Суд не приймає до уваги твердження в судовому засіданні відповідача про те, що помилковість сплати щомісячних платежів виникла у результаті того, що працівником ПАТ КБ ПриватБанк їй було написано на листку рахунок, на який вона і сплачувала, оскільки відповідач та його представник у супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів, як на підставу заперечення проти позову що підтверджують дану обставину. Також суд критично ставиться до тверджень [PERSON] про те, що їй не було відомо про зміну номера рахунку з 096059204269 на 29091051652884, оскільки як видно з розрахунку відповідно до квитанцій позичальника, остання з 23.04.2009 року здійснювала щомісячний платіж на новий рахунок /а.с.279/. Відповідно до ч.6 та 7 ст.147 ЦПК України, - висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості поданий банком (позивачем), а не висновок судово-економічної експертизи за №40 від 21.01.2016 року, оскільки даний висновок суперечить матеріалам справи, так як експерт у висновку не вірно здійснив нарахування заборгованості по тій причині, що при здійсненні всіх розрахунків не вказав формулу по якій здійснював нарахування. Не взяв до уваги первинні документи та суми з них (виписки). Крім того, експерт не здійснив нарахування та погашення пені згідно умов кредитного договору. Не використав при здійсненні розрахунку визначену кредитним договором відсоткову ставку (підвищену) при допущенні відповідачем прострочки. Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Враховуючи наведене суд вважає, що при продажі предмету іпотеки початкова ціна продажу, що встановлюється, за відсутності згоди між іпотекодавцем та іпотекодержателем, повинна бути на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії реалізації цього майна. Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial