Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач є власником в [ADDRESS]. Зазначений будинок перебуває на балансі та обслуговуванні позивача. Однак, в порушення Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, а також вимог Цивільного та Житлового кодексу України, відповідач не у повному обсязі сплачує квартплату та комунальні послуги, внаслідок чого у відповідача станом на 01.06.2018 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 33556,51 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 22921,29 грн., інфляційних нарахувань - 8663,44 грн., та три відсотки річних - 1971,78 грн. Дану заборгованість відповідач сплатити у добровільному порядку не бажає, а тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в примусовому порядку, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Про причини неявки суд не повідомила. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив - розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником [ADDRESS] Зазначена квартира є приватною власністю відповідачки, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 28.11.2009 року та копією реєстраційного посвідчення № 007152 від 10.12.2009 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 6, 7). Судом також встановлено, що [ADDRESS] знаходиться на утриманні та обслуговуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (а.с.8). 10.12.2009 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] було укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого виконавець має забезпечувати надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому [ADDRESS], а споживач має забезпечувати своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк і на умовах, що передбачені цим договором (а.с.9-11) Жодних повідомлень про не проживання у [ADDRESS] та неотримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Позивачі - це виконавець послуг. Згідно із п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов'язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 64, 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і за комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами ї несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач у справі стверджує, що відповідач не виконує своїх зобов'язань щодо сплати квартирної плати та отриманих комунальних послуг у повному обсязі та станом на 01.06.2018 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 33556,51 грн., яка складається із: основної суми заборгованості - 22921,29 грн., інфляційних нарахувань - 8663,44 грн., та три відсотки річних - 1971,78 грн. (а.с.12). Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, а також не подано відповідних заяв про можливість застосування строків позовної давності до позовних вимог, що позбавляє суд можливості самостійно вирішити вказані питання. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню, зокрема, і в частині нарахованих позивачем штрафних санкцій з підстав порушення відповідачем строків виконання зобов'язань щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved