Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про солідарне стягнення з них суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 3290 грн.та суми судового збору. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 22 грудня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ ВКП «УМК» було укладено Договір добровільного страхування майна №005127/0211/0000082, предметом якого, зокрема, є майнові інтереси останнього, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме будівлями багатофункціонального торгового комерційного комплексу (включаючи оздоблення, конструкції, обладнання, меблі, скло вікон та вітрин) за адресою: м. Дніпро, вул. Тітова, 36. 07 квітня 2016 року із застрахованим майном трапилася страхова подія: пошкодження вітрини на рецепції ТРК «АППОЛО» шляхом розбиття скла. Про настання події було заявлено до чергової частини Красногвардійського ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області. За результатами перевірки було встановлено, що 07 квітня 2016 року громадянин [PERSON], який працює страшим зміни в ТРК «АППОЛО», знаходився на рецепції та бачив, як працівник інкасації ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - відповідач [PERSON], пошкодив скло вітрини стійки адміністратора. Факт проведення перевірки обставин події підтверджується висновком Красногвардійського ВП ДВГІ ГУНП України в Дніпропетровській області та Актом огляду майна з фотофіксацією його пошкодженого. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] власнику майна ТОВ ВКП «УМК» було завдано матеріальної шкоди у розмірі 4290 грн., з яких франшиза - 1000 грн., сума страхового відшкодування становить - 3290 грн. 07 квітня 2016 року ТОВ ВКП «УМК» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку у зв'язку з чим позивач на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ ВКП «УМК» у розмірі 3290 грн. На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст.ст. 993, 1166, 1172, 1191, 1192, ЦК України, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в частині пред'явлених позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та роз'яснено позивачу його право звернутися до суду з аналогічними вимогами в порядку господарського судочинства. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року відкрито провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, залучивши до участі у розгляді справи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 квітня 2018 року представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року клопотання задоволено, витребувано у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступну інформацію: чи знаходився [PERSON] у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» станом на 07 квітня 2016 року та яку займав посаду, а також відомості про його відоме місце проживання. 21 травня 2018 року представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів та ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року клопотання задоволено, витребувано у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступну інформацію: чи знаходився [PERSON] 07 квітня 2016 року о 14 годині 25 хвилин при виконанні службових обов'язків водія-інкасатора-охоронця Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 22 грудня 2015 року між позивачем та ТОВ ВКП «УМК» було укладено Договір добровільного страхування майна №005127/0211/0000082, предметом якого є майнові інтереси останнього, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням та (або) розпорядженням майном, що застраховано за цим договором. Згідно пункту 4 даного договору, адресою, за якою знаходиться застраховане майно є вул. Тітова, 36 у м. Дніпро. Пунктом 9 договору обумовлено період страхування, який в цілому визначений періодом з 22 грудня 2015 року по 21 грудня 2016 року (а.с.5-11). 07 квітня 2016 року позивачем складено Акт огляду майна про знищення, пошкодження або викрадення майна, що належить ТОВ ВКП «УМК» та знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Тітова, 36. Відповідно до даного акту позивача 07 квітня 2016 року о 15 год. 18 хв. повідомлено про виникнення страхової події, а саме зруйнування скляної полки рецепції відвідувачем ТЦ «Аполло», про що було повідомлено поліцію (а.с.12-13). 07 квітня 2016 року ТОВ ВКП «УМК» звернулося до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з необережністю пошкодження відвідувачем ТРК «Апполо» скла на рецепції, що сталося 07 квітня 2016 року у м. Дніпро по вул. Тітова, 36 (а.с.17). Згідно висновку Красногвардійського ВП ДВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 08 квітня 2016 року на звернення гр. [PERSON] встановлено, що в ході перевірки, виїздом на місце, було опитано гр. [PERSON], який пояснив, що працює старшим зміни в ТРК «АППОЛО» та 07 квітня 2016 року він знаходився біля стійки адміністратора і бачив як працівник інкасації ПриватБанка пошкодив скло стійки адміністратора ТРК «АППОЛО» (а.с.14). Відповідно до акту №ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12 травня 2016 року загальна вартість робіт (послуг) на підставі рахунку №СФ-0000012 від 15 квітня 2016 року з матування скла та монтажних робіт склала 3249,60 грн. (а.с.15,16). 18 серпня 2016 року позивачем складено страховий акт №00190602, відповідно до якого розмір відшкодування до виплати становить 3290 грн. (а.с.18,19), на підставі чого 18 серпня 2016 року видано наказ №001906002 про виплату ТОВ ВКП «УМК» страхового відшкодування в розмірі 3290 грн. шляхом безготівкого перерахування коштів на розрахунковий рахунок (а.с.20). В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 07 квітня 2016 року перебував у трудових відносинах з третьої особою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», займаючи посаду водія-інкасатора-охоронця, та 07 квітня 2016 року о 14 год. 25 хв. знаходився при виконанні трудових обов'язків у складі бригади інкасації (а.с.85,124). Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач завдав ТОВ ВКП «УМК» матеріальну шкоду під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Однак, вирішуючи пред'явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, зазначена норма передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов'язання, а саме із заподіяння шкоди. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (частина перша статті 1172 ЦК України). Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. З огляду на викладене, враховуючи, що сума сплаченого позивачем страхового відшкодування в рахунок завданої відповідачем шкоди підлягає бути стягнутою, в даному випадку в порядку господарського судочинства, саме з юридичної особи, де відповідач займав посаду водія-інкасатора-охоронця та завдав шкоду під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків - третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підстави для задоволення позову відсутні та у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed