Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В судовому засіданні позивач, уточнивши позовні вимоги, пояснив, що у звязку із браком обігових коштів у відповідача, в 2010-2011р.р. позивач позичав відповідачу грошові кошти, а саме: 65000 грн., строком повернення 21.08.2010р., 8000 Євро, строком повернення 09.02.2011р., та 22000 дол. США строком повернення 01.06.2011р. У визначенні терміни відповідач грошові кошти не повернув та став уникати зустрічей. Так, 19.08.2011р., державним нотаріусом були здійсненні на договорах позик виконавчі написи з подальшою передачею до виконання у Стрийську державну виконавчу службу. Державною виконавчою службою за час з вересня 2011р. по вересень 2014р., було стягнуто борг частково, із загальної суми нарахованого державним нотаріусом у виконавчих написах 330624 грн. 79 коп., - стягнуто станом на 31.10.2014р., - 92050 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав, свої зобовязання та не повернув позивачу позичені кошти, відповідач зобовязаний сплатити позивачу суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми позики. Крім того, при оформленні договорів позик, позивачем було сплачено державне мито, що підлягає відшкодуванню, а саме 3237 грн. 45 коп. Так із врахуванням стягненої суми державним виконавцем, а також інфляційних втрат, 3% річних з відповідача позивач просить стягнути державне мито сплачене при укладенні договорів позики, судові витрати, судовий збір та основну суму заборгованості, що в загальній сумі становить 246786 грн. 92 коп. Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, однак подав до суду заперечення в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, що не передбачено чинним законодавством України. Крім того позивачем використано право на стягнення коштів шляхом отримання та предявлення до виконання виконавчих написів. Просив застосувати строки позовної давності. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2010 року [PERSON]-Я.О., уклав з [PERSON], договір позики грошей, за яким передав йому 65000 гривень, в строк до 21 серпня 2010 року. 09 грудня 2010 року, [PERSON]-Я.О., уклав з [PERSON], договір позики грошей, за яким передав йому 8000 Євро , що за курсом НБУ станом на 09.12.2010р., становить 83966,40грн., в трок до 01 червня 2011 року. 20 січня 2011 року, [PERSON]-Я.О., уклав з [PERSON], договір позики грошей, за яким передав йому 22000 дол. США, в трок до 01 червня 2011 року. Вказані договори позики було посвідчено державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON] 19 серпня 2011 року, державним нотаріусом було здійснено виконавчий напис, на підставі договору позики грошей від 24.06.2010р., зареєстрованого в реєстрі за №2225, відповідно до якого з [PERSON] в користь [PERSON]-Я.О., стягнуто заборгованість в сумі 67455,88 грн., з яких 65000 грн. основна сума боргу, 1788 грн., 3% річних від простроченої суми та 667,88 грн., витрати по оформленню виконавчого напису в нотаріальній конторі. 19 серпня 2011 року, державним нотаріусом було здійснено виконавчий напис, на підставі договору позики грошей від 09.12.2010р., зареєстрованого в реєстрі за №5102, відповідно до якого з [PERSON] в користь [PERSON]-Я.О., стягнуто заборгованість в сумі 85230,09 грн., з яких 83966,40 грн. основна сума боргу, 419,83 грн., 3% річних від простроченої суми та 843,86 грн., витрати по оформленню виконавчого напису в нотаріальній конторі. 19 серпня 2011 року, державним нотаріусом було здійснено виконавчий напис, на підставі договору позики грошей від 20.01.2011р., зареєстрованого в реєстрі за №188, відповідно до якого з [PERSON] в користь [PERSON]-Я.О., стягнуто заборгованість в сумі 22000 дол. США., що по курсу НБУ становить 175362 грн., та 2576,82 грн., всього 177938.82 грн., з яких: 22000 дол. США, що по курсу НБУ становить 175362 грн., основна сума боргу, 876,82 грн., 3% річних від простроченої суми та 1700 грн., витрати по оформленню виконавчого напису в нотаріальній конторі. Згідно представлених суду копій постанов про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем ВДВС Стрийського МРУЮ було відкрито виконавчі провадження на підставі виконавчих написів державного нотаріуса. Згідно повідомлення ВДВС Стрийського МРУЮ Львівської області від 19.05.2015р., вбачається, що станом на 14.05.2015р., загальна сума стягнутих коштів з [PERSON], на користь [PERSON]-Я.О., становить 88000 грн., відповідно до виконавчого напису №3644, №3645, №3646 від 19.08.2011р. Окрім цього на депозитному рахунку відділу перебувають кошти в сумі 1000 грн.. Відповідно до ст.. 15 ч. 1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст.. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 1051 ЦК України\~позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були\~\~одержані\~\~у\~\~меншій кількості,\~\~ ніж\~\~встановлено\~\~договором. Це положення\~\~не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статей 61 цього Кодексу Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не представив жодного доказу, на які він посилається у своїх запереченнях доданих до матеріалів справи. Крім того відповідач зазначає, що договір позики є фіктивним, оскільки підписані договори позики не є підтвердженням укладення договору позики. На ці твердження слід зазначити наступне. Згідно зі ст.. 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягти правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним. Таким чином, для визнання фіктивним договорів позики між сторонами не має правових підстав. Відповідно до договорів позики від 24.06.2010р., 09.12.2010р., та 20.01.2011р., відповідач зобовязувався повернути позивачу отриманні кошти в строк: по договору від 24.06.2010р., до 21.08.2010р.,; по договору від 09.12.2010р., до 01.06.2011р.,; по договору від 20.01.2011р., до 01.06.2011р. За вказаними договорами позики на яких було вчинено виконавчі написи заборгованість становить загальну суму 330624 грн. 56 коп.. Як встановлено в судовому засіданні відповідач гроші не повернув, в результаті чого державним нотаріусом було вчинено виконавчі написи, за якими державним виконавцем стягнуто 88000 грн. і залишок заборгованості становить з врахуванням однієї тисячі гривень, які знаходяться на депозитному рахунку становить 243624 грн. 56 коп.. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання добровільно не виконав, термін повернення позики, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому сума боргу з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку. За проведення дій із вчинення виконавчих написів, позивачем було сплачено державне мито, яке в загальній сумі становить 3211 (три тисячі двісті одинадцять) грн.. 74., яке підлягає стягненню в користь позивача. Стягненню також підлягають 3% річних та нарахування індексу інфляції за весь час прострочення виконання боргу. Період прострочки сплати боргу в сумі 243624) грн. 56 коп. складає з 19.08.2011 року по 31.05.2015р. тому підлягає до стягнення сума 3681грн. Оскільки сума боргу відповідачем своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача належить 254231 грн. 43 коп., з яких 243624 (двісті сорок три тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 56 коп. сума основного боргу, державне мито сплачене при вчиненні виконавчих написів 3211 (три тисячі двісті одинадцять) грн. 74 коп., 3% річних в сумі 3681 (три тисячі шістсот вісімдесят одна) грн. 13 коп., судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп., судові витрати по справі в сумі 60 (шістдесят) грн. 00 коп.. Відповідно до\~ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог однак, не підлягають до задоволення вимоги в частині стягнення комісійного збору та витрат за копіювання документів оскільки, дані виттрати не входять до судових витрат.

Outcome: approved