Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 15.12.2010 року відповідач [PERSON] уклала з ним кредитний договір № б/н і отримала кредит у сумі 6000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу прийняв вищевказані грошові кошти та зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак відповідач умови договору не виконав, в результаті чого станом на 31.12.2016 року за відповідачем перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 50626 гривень 99 копійок, з яких: 5311 гривень 14 копійок заборгованість за кредитом; 39462 гривні 36 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 2966 гривень 49 копійок заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2387 гривень 00 копійок штраф (процентова складова). У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 50626 гривень 99 копійок, судові витрати в розмірі 1600 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача не зявився, у позові просив розглядати справу без його участі, тому справа розглянута у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що договір №б/н від 15.12.2010 року вона не укладала, кредит не отримувала. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно анкети-заяви та умов і правил надання банківських послуг, 15.12.2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 6000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У анкеті міститься підпис відповідача та відмітка про те, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, погоджується з ними. Обгрунтовуючи заперечення, відповідач надала суду копії квитанції про сплату нею заборгованості за кредитним договором по угоді від 19.10.2009 року. Вказаним квитанціями не підтверджується факт того, що відповідач не отримувала кредит. Будь-яких інших доказів відповідач суду не надала. Зі слів відповідача, вона не зверталася до поліції з приводу шахрайських дій працівників банку. Таким чином, суд вважає недоведеним посилання відповідача про те, що вона 15.12.2010 року не укладала з позивачем кредитний договір. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що протягом 2013-2014 років здійснювалися платежі за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 31.12.2016 року за вказаним договором утворилася заборгованість у розмірі 50626 гривень 99 копійок, з яких: 5311 гривень 14 копійок заборгованість за кредитом; 39462 гривні 36 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 2966 гривень 49 копійок заборгованість за пенею та комісією; відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг 500 гривень штраф (фіксована частина) та 2387 гривень 00 копійок штраф (процентова складова). Зазначене свідчить про невиконання відповідачем умов договору. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення вимог зазначеного договору, позичальник сплачує штраф в розмірі 500 гривень та 5% від ціни позову. Таким чином, за одне й теж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. У статті 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 гривень 00 копійок не підлягають задоволенню. В інший частині вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач при подачі позову до суду сплатив судові витрати у розмірі 1600 гривень 00 копійок. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 50126 гривень 99 копійок, а також 1600 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: partial