Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, мотивуючи тим, що 08.02.2011 року Соснівський районний суд м. Черкаси постановив ухвалу про закриття провадження у справі у звязку з визнанням мирової угоди, відповідно до якої: за нею визнано право особистої власності на трикімнатну квартиру загальною площею 107, 4 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS]. Однак Постановами Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ від 02.03.11, 26.09.2013 та 07.04.2015 на вищевказану квартиру були накладені обтяження, а саме: арешт та оголошення заборони на відчуження на майно боржника [PERSON]. Обтяження накладалися не зважаючи на те, що власником квартири, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2011 року, являється позивач, а не [PERSON]. На підставі вищевказаного рішення суду, вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, однак 21 червня 2016 року державний реєстратор виніс рішення про відмову у державній реєстрації. 05.07.2016 року вона звернулася зі скаргою на рішення державного реєстратора до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Наказом Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 03.08.2016 року № 261/06 її скаргу задовольнили повністю та провели державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вулиця Пушкіна, будинок, 67, квартира, 157. Після чого вона звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси, із заявою, про надання інформації відносно зняття арештів у виконавчих провадженнях. Проте 08.09.2016 року отримала відповідь про відсутність підстав для зняття арешту з майна. За таких обставин звернулася за захистом своїх прав до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив зняти арешт, накладений постановами державного виконавця. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено ухвалу про закриття провадження у справі у звязку з визнанням мирової угоди, відповідно до якої: за [PERSON] визнано право особистої власності на трикімнатну квартиру загальною площею 107, 4 кв. м розташовану за адресою: [ADDRESS]. Однак, на вищевказану квартиру, постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 02.03.2011 року, серія та номер: б/н було накладено обтяження про арешт майна боржника ([PERSON]) та оголошення заборони на його відчуження. Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 26.09.2013 року, серія та номер: 39126117 було накладено обтяження про арешт майна боржника ([PERSON]) та оголошення заборони на його відчуження. Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2015 року, серія та номер: 47283374 було накладено обтяження про арешт майна боржника ([PERSON]) та оголошення заборони на його відчуження. Обтяження накладалися не зважаючи на те, що власником квартири, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2011 року, являється позивач, а не [PERSON]. На підставі вищевказаного рішення суду, позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради. 21 червня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень мотивуючи його тим, що за даним обєктом нерухомого майна та власником наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (арешти, заборони, іпотека). 05.07.2016 року [PERSON] звернулася зі скаргою на рішення державного реєстратора до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Наказом Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 03.08.2016 року № 261/06 скаргу позивачки задоволено повністю та проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вулиця Пушкіна, будинок, 67, квартира, 157. Після реєстрації права власності на вищевказану квартиру за позивачкою, остання звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси, із заявою, про надання інформації відносно зняття арештів у виконавчих провадженнях. 08.09.2016 року позивач отримала відповідь від Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси, в якому вказується, що у посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відсутні підстави для зняття арешту з майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оскільки право власності на нерухоме майно, а саме квартира за адресою: м. Черкаси, вулиця Пушкіна, будинок, 67, квартира, 157 належить позивачці [PERSON], а не боржникові [PERSON] за виконавчим провадженням, на яке накладено арешт постановами Центрального відділу ДВС від 02.03.2011, 26.09.2013 та 07.04.2015, арешт не знятий, що обмежує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, суд вважає, що існують законні підстави для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved