Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь [PERSON] суму неповернутої за договором позики у розмірі 1300 доларів США та 7200 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 29 квітня 2020 року між [PERSON] в якості боржника та [PERSON] в якості кредитора було укладено договір позики грошових коштів. На підтвердження укладення договору та його умов, а також факту отримання грошових коштів, відповідач видав позивачу розписку. Відповідно до умов договору позики, позивач передав у власність відповідача грошову суму у розмірі 1300 доларів США та 7200 гривень, а відповідач зобов`язався повернути позику до 1 серпня 2020 року. Однак, станом на 25 серпня 2020 року, відповідач у повному обсязі прострочив зобов`язання із повернення позики у розмірі 1300 доларів США та 7200 гривень, у зв`язку із чим, позивачу досі належить право вимоги про повернення грошових коштів, тому просить суд позов задоволити. Позов надійшов до Галицького районного суду м. Львова 28.08.2020 року та перебував у провадженні судді Кротової О.Б. Провадження по справі відкрите 11.09.2020 року. У зв`язку із тим, що суддя Кротова О.Б. перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, 15 жовтня 2020 року здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю по справі Романюка В.Ф. Ухвалою суду від 19.10.2020 р. прийнято до провадження вказану цивільну справи та призначено до судового розгляду. /а.с.28-29/. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю. Крім цього, представник позивача [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 11011,00 грн. та 17,16 грн. банківська комісія за сплату судового збору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Однак, до суду повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). /а.с.34, 35/. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Суд встановив, що 29 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. На підтвердження укладення договору та його умов, а також факту отримання грошових коштів, відповідач видав позивачу розписку./а.с.5/. Відповідно до умов договору позики, позивач передав у власність відповідача грошову суму у розмірі 1300 доларів США та 7200 гривень, а відповідач зобов`язався повернути позику до 1 серпня 2020 року. Однак, станом на 25 серпня 2020 року, відповідач у повному обсязі прострочив зобов`язання із повернення позики у розмірі 1300 доларів США та 7200 гривень. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Встановлено, що згідно даної розписки, відповідач вз`яв на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у нього грошових коштів та повернути їх у вказаний строк. Розписка підписана власноручно відповідачем і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача оригіналу розписки відповідача свідчить про неповернення ним боргу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем згідно розписки про отримання коштів від 29 квітня 2020 р., становить 1300 доларів США та 7200,00 грн. Зі змісту ст.12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаного договору позики (розписки) від 29 квітня 2020 р., доказів на спростування вимог позивача, відповідачем не надано. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн. та 17,16 грн. банківської комісії за сплату судового збору. /а.с.4/. Водночас, як вбачається із клопотання про відшкодування судових витрат, з метою надання професійної правничої допомоги у судовій справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики між [PERSON] та адвокатом Найдою І.А. було укладено договір про надання правової допомоги №01-21/07/2020 від 21.07.2020 р. Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу у сумі 11011,00 грн., що стверджується актом надання послуг №8/03 від 13.08.2020 р. Згідно ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. При цьому, як викладено у правовій позиції, прийнятій Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 11011,00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved