Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , мотивуючи вимоги тим, що з 27 грудня 2003 року по 04 червня 2013 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO]. 01.09.2014 року йому стало відомо,що син більше не навчається в школі № 3 в м.Рубіжне,бо відповідач 30.05.2014 року забрала документи зі школи .На прохання відповідача він 29.05.2014 року надав згоду лише на тимчасову поїздку з 31.05.2014 року по 26.06.2014 року з України до Росії ,а відповідач скористалася його довірою ,заздалегідь маючи намір створити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Раніше відповідач перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною у зв»язку з чим у жовтні 2013 року він звертався до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області ,до суду ,до органів міліції.Створення перешкод відповідачем у спілкуванні з сином порушує його батьківські права .Просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з сином,письмово повідомити його про місце проживання та навчання сина ,надати відповідні довідки з місця його навчання та мешкання,визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини :систематичні побачення з сином з 18 години суботи до 12 години неділі кожного тижня місяця та в день народження сина з 12 години до 16 години. В судовому засідання позивач уточнив позовні вимоги ,просив зобов»язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з сином, визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини :систематичні побачення з сином з 18 години суботи до 12 години неділі кожного тижня місяця та в день народження сина з 12 години до 16 години Позивач,його представник надали пояснення ,аналогічні по суті позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень на позов не надала, заяву про розгляд справи в її відсутності не надала. Відповідачу було надіслано виклик в судове засідання за адресою відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу: м.Рубіжне.просп.Кірова ,27/35 , який було повернуто на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» . Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зо-бов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або міс-цезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала ,пояснила,що позивач має право і мусить спілкуватися із своїм сином та брати участь в його вихованні. Суд,заслухавши пояснення позивача,його представника,свідків ,розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено ,що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано (рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 04.06.2013 р.-а.с.6). Позивач сплачує на користь відповідача аліменти на утримання сина. Позивач надав згоду на тимчасову поїздку з 31.05.2014 року по 20.06.2014 року з України до Росії його сина [PERSON] разом з матір»ю [PERSON] (довідка нотаріуса від 05.09.2014 р.-а.с.11). Позивач неодноразово звертався до Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області з приводу урегулювання зустрічей з сином ,але питання урегульовано не було (а.с.5). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області є доцільним зустрічі позивача з сином в будні дні,він може забирати хлопця із школи і до 18 години приводити додому,та у вихідні дні -в суботу,або у неділю забирати сина до себе на добу. У добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином, обоє мають задовільні умови для виховання дитини. Свідок [PERSON] ,батько відповідача пояснив,що його дочка з онуком в цей час знаходяться в Росії .Хлопчик спілкується з батьком по скайпу. Свідок [PERSON] ,сестра позивача пояснила,що її брат любить сина,гарно відноситься до нього,ніколи не ображає. Відповідно до ст. ст. 141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 9 вказаної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на спілкування батьків. Батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 14 вказаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно із ст. 15 цього Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини Таким чином ,в судовому засіданні встановлено,що відповідач перешкоджає спілкуванню позивача з сином,що є неприпустимим,оскільки суд вважає,що на обох батьках лежить обов'язок в інтересах належного виховання дитини формувати у сина таку думку про іншого з батьків, яка б унеможливила негативне ставлення сина до кого-небудь з них чи їх батьків - діда і баби з обох боків. З урахуванням зазначеного, враховуючи вік дитини, відсутність доказів негативного впливу батька дитини на сина, їх усталені позитивні відносини з сином, недоведеність відповідачем будь-яких негативних наслідків для розвитку дитини та її виховання від зустрічей батька з дитиною наодинці без матері, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved