Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.11.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Однак, з порушенням умов договору свої зобов'язання Відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 31.12.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 14 312, 37 грн. На даний час позичальник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, заборгованості за договором не погашає, чим порушує права Банку. У судове засідання 03.06.2016 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Сафір Ф.О. (діє на підставі довіреності від 04.09.2015) не з'явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 03.06.2016 року не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. У зв'язку з цим суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.11.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі у розмірі 1200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] перед Банком, станом на 31.12.2015 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 312,37 грн. з яких: -заборгованість за кредитом - 1193.34 грн.; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9011,30 грн.; -заборгованість по комісії та пені - 2950,00 грн.; -штраф - 500 грн.(фіксована частина); -штраф - 657,73 грн. ( процентна складова) Розрахунок заборгованості додано до матеріалів справи ( а.с. 3-4). На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved