Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації , в якому просив визнати недостовірною, такою що принижує честь, гідність і ділову репутацію, інформацію про громадянина України [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , у вигляді фактичних тверджень, а саме: «…у родини [PERSON] не чотири… А дванадцять машин…», «… Крім Рейндж-Ровера, Мазди СХ-5, Пежо 508 та Мерседеса Vito, у нього ще знайшлися: Porsche Cayenne, KIA Sportage, Daihatsu Terrios, Toyota Venza, Toyota Highlander, Jeep Grand Cherokee, Toyota Sienna та Volkswagen Multivan...», що була поширена громадянином України [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 16.07.2016 Указом Президента України № 302/2016 «Про призначення на посади керівників органів та підрозділів Служби безпеки України» [PERSON] , був призначений на посаду першого заступника Голови Служби безпеки України - начальником Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Центрального управління Служби безпеки України. [INFO] о 20 год. 06 хв. Відповідач, будучи зареєстрованим користувачем соціальної мережі «Facebook» (www.facebook.com) під аккаунтом (ім`ям) « [PERSON] », в мережі Інтернет здійснив поширення, серед необмеженого кола осіб, шляхом розміщення на сторінці у соціальній мережі «Facebook», з позначкою «Доступно всім», за посиланням:[INFO] попередньо створену ним статтю (пост). При цьому, зазначена вище стаття (пост), автором якої, у розумінні ст.ст. 1 і 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та п. 2 Положення про права та обов`язки використання соціальної мережі «Facebook», в редакції від 30.01.2015, є відповідач, містить наступні фрагменти недостовірної інформації у формі фактичних тверджень про позивача, яка викладена неправдиво, тобто містить відомості про події які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, оскільки вони викладені перекручено, а саме: «…у родини [PERSON] не чотири… А дванадцять машин… Крім Рейндж -Ровера, Мазди СХ-5, Пежо 508 та Мерседеса Vito, у нього ще знайшлися: Porsche Cayenne, KIA Sportage, Daihatsu Terrios, Toyota Venza, Toyota Highlander, Jeep Grand Cherokee, Toyota Sienna та Volkswagen Multivan...». Недостовірна інформація викладена відповідачем офіційно не спростовувалася. Як наслідок поширена інформація дискредитувала позивача, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду. 03.10.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.124). 30.01.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, за яким останній просив відмовити в задоволені позову (а.с.149-154). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування підлягають задоволенню з наступних підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а правилами ст. 297 цього ж Кодексу встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації. Судом встановлено, що [INFO] о 20 год. 06 хв. в пості (статті) в соціальній мережі «Facebook» (www.facebook.com)в мережі Інтернет за посиланням:[INFO] під аккаунтом (ім`ям) « [PERSON] », розміщено тверджень, а саме: «…у родини [PERSON] не чотири… А дванадцять машин…», «… Крім Рейндж-Ровера, Мазди СХ-5, Пежо 508 та Мерседеса Vito, у нього ще знайшлися: Porsche Cayenne, KIA Sportage, Daihatsu Terrios, Toyota Venza, Toyota Highlander, Jeep Grand Cherokee, Toyota Sienna та Volkswagen Multivan...», в якому містилася недостовірна інформація яка адресувалася невизначеній кількості людей. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною законодавства України. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, суд вважає, що вищезазначене викладене твердження відповідача, а саме: «…у родини [PERSON] не чотири… А дванадцять машин…», «… Крім Рейндж-Ровера, Мазди СХ-5, Пежо 508 та Мерседеса Vito, у нього ще знайшлися: Porsche Cayenne, KIA Sportage, Daihatsu Terrios, Toyota Venza, Toyota Highlander, Jeep Grand Cherokee, Toyota Sienna та Volkswagen Multivan...», яка розміщення на сторінці у соціальній мережі «Facebook», з позначкою «Доступно всім», за посиланням: [INFO] не носять характеру оціночного судження, а містять конкретні твердження. Такі твердження відповідача є неправдивими, мають наклепницький характер та є такими, що наносять шкоду діловій репутації позивача, а доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідачем не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була викладена у статті та оприлюднена у мережі Інтернет на сторінці відповідача щодо позивача. В свою чергу, позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем. Суду доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості про події, та факти, які не відповідають дійсності чи перекручені. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved