Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Васильвіський районний відділ Державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), яким просить звільнити [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , які призначені рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі № 311/3561/16-ц. Позов обґрунтовує наступним. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі №311/3561/16-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 20 березня 2017 року Василівським РВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області було відкрито виконавче провадження №53520233 на підставі виконавчого листа Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі № 311/3561/16-ц та позивач почав сплачувати аліменти. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі №311/3283/17 позовні вимоги позивача до відповідача про визначення місця проживання дитини було задоволено. У задоволенні зустрічної позовної заяви відповідача до позивача про відібрання та повернення неповнолітньої дитини відмовлено. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі № 311/3283/17 залишено без змін. Позивач вважає, що на теперішній час відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виходячи з наступного. Так, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі № 311/3283/17 встановлено, що з 23 листопада 2017 року по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , постійно мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Одночасно донька перебуває на повному утриманні позивача. Цим рішенням суду визначено й подальше постійне мешкання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з позивачем за тією ж адресою. Після набрання чинності 12 лютого 2020 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року позивач може бути звільнений від сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , через те, що дитина постійно мешкає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Ухвалою судді від 10.03.2020 р. позовну заяву залишено без руху, зазначені недоліки позивачем усунені. Ухвалою судді від 30.03.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд спарви за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засіданні не з`явилася, була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Васильвіський районний відділ Державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі №311/3561/16-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 20 березня 2017 року Василівським РВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області було відкрито виконавче провадження №53520233 на підставі виконавчого листа Василівського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року у справі № 311/3561/16-ц та позивач почав сплачувати аліменти. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі №311/3283/17 позовні вимоги позивача до відповідача про визначення місця проживання дитини було задоволено. У задоволенні зустрічної позовної заяви відповідача до позивача про відібрання та повернення неповнолітньої дитини відмовлено. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі № 311/3283/17 залишено без змін. Позивач вважає, що на теперішній час відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року у справі №311/3283/17 встановлено, що з 23 листопада 2017 року по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , постійно мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Одночасно донька перебуває на повному утриманні позивача. Цим рішенням суду визначено й подальше постійне мешкання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Після набрання чинності 12 лютого 2020 року рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року позивач може бути звільнений від сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , через те, що дитина постійно мешкає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Вимогами ст.273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як визначено ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий із батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином необхідно прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало те, що дитина, на утримання якої з позивача раніше були стягнуті аліменти, проживає разом з позивачем, а не з відповідачем. Враховуючи те, що сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує, змінився, дитина стала проживати разом з батьком, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на дитину, адже стягнення аліментів з одного з батьків, з ким постійно проживає дитина, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved