Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів, позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним було призначено [PERSON] тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка заявою від 13.02.2012 року повідомила про отримання від відповідача аліментів 09.02.2012 року в сумі 1648,03 грн. та просила припинити виплату. За результатами перевірки складено акт № 12 від 01.03.2012 року щодо надміру виплаченої тимчасової допомоги за період з 01.04.2011 року по 29.02.2012 року в сумі 6398,77 грн. Відповідач в добровільному порядку сплачував надміру виплачені кошти протягом 2012-2017 років, загальна сума сплати становить 3100 грн. Станом на 10.12.2017 року залишок заборгованості складає 3298,77 грн. Позивач просить стягнути з відповідача надміру отримані кошти в сумі 3298,77 грн. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення за наявними в справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 8, ч. 9 ст. 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. За заявою від 19.04.2011 року [PERSON] було призначено та виплачено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 6398,77 грн. за період з 01.04.2011 року по 29.02.2012 року (а.с. 1,12). Про підтвердження факту несплати відповідачем аліментів, [PERSON] до управління було надано довідку з державної виконавчої служби. (а.с.4 ). 13 лютого 2012 року від [PERSON] надійшла заява про припинення виплати тимчасової допомоги у зв'язку із сплатою відповідачем аліментів. Відповідно до копії акту № 12 від 01.03.2012 року [PERSON] отримала від відповідача аліменти в сумі 1648,03 грн. Згідно з п.10 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 189 від 22.02.2006 року виплати тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Як вбачається з копії довідки відповідачем у добровільному порядку було сплочено заборгованість в сумі 3100 грн. Частиною 10 ст.181 Сімейного кодексу України визначено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 189 від 22.02.2006 року, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, останній підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved