Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки у сумі 71334 грн. 54 коп. \~Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ «Край Керама» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поставки № 1/573-2013 від 10.12.13. Відповідно до умов договору позивач зобовязався поставляти на користь покупця товар, а відповідач\~ зобовязався прийняти товар та сплатити за нього на умовах, визначених в договорі, тобто сплатити позивачу повну вартість партії товару у строк, передбачений комерційними умовами. На виконання договору\~ ПАТ «Край Керама»\~ було здійснено на адресу відповідача поставку товару на суму 44839,52грн. Таким чином позивач зобовязання згідно умов договору виконав у встановлений строк та у повному обсязі. Відповідач всупереч умов договору, порушив його умови та не розрахувався за поставлений товар,\~ у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 липня 2015 року складає 44839,52грн., пеня в сумі 8063,18 грн., 3% річних в сумі 430,30грн., інфляційні витрати у розмірі 18001,54грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги «Край Керама» не визнає, оскільки по договору поставки № 1/573/2013 борг ним був сплачений, також додав, що зазначена позивачем сума пені, 3% річних та інфляційних витрат є необґрунтованою, оскільки відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості за договорами кредиту та позики. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково\~ з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір поставки № 1/573-2013 від 10.12.13 року. (а.с.10-13) Відповідно до п. 1.1. постачальник зобов`язався поставляти на користь покупця товари будівельної кераміки, керамограніту та інші товари для будівельного ринку, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити зазначений товар, відповідно до умов договору та додатків до нього. На виконання умов договору № 1/573-2013 від 10.12.13 року позивачем ПАТ «Край Керама» з 15 жовтня 2014 року почалась поставка товару на загальну суму 63370,84грн., останній товар був поставлений 18.03.2015 року. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 умов договору поставки, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику повну вартість партії товару в строк передбачений комерційними умовами. Відповідно до комерційних умов до договору поставки № 1/573/2013 оплата вартості поставленої партії товару проводиться протягом 45 днів з дати поставки товару. Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, надавши відповідачу товар в обумовленому розмірі, який він прийняв, що підтверджується копіями видаткових накладних (а.с.15-45). При цьому з матеріалів справи було встановлено, що відповідачем було сплачено суму за поставлений товар в розмірі 45955,10 гривень, що вбачається з копій квитанцій наданих відповідачем (а.с.151-159). При цьому судом не приймається до уваги квитанція про сплату 9400 гривень за поставлений товар, так як дана сума сплачена за товар поставлений у травні 2014 року. Відповідно до положень ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб. В матеріалах справи зазначено, що відповідач здійснював підприємницьку діяльність з 21.05.2009 року, 26.09.2015 року відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.53-55) Водночас, у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013року у справі № 6-125цс13 та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України. Таким чином, припинення підприємницької діяльності відповідачем не звільняє його від виконання взятих на себе зобовязань. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до вимог ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач свій обов'язок щодо належного виконання Договору в частині розрахунків виконав частково сплативши позивачу суму в розмірі 45955,10 грн. за поставлений йому товар, заборгованість складає 17415,84грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Стосовно стягнення з [PERSON] штрафних санкцій у вигляді 3% річних, пені та інфляційних витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 551 ЦК України\~розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із\~ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. В судовому засіданні достовірно встановлено, що договором поставки сторонами було погоджено, що постачальник залишає за собою право застосувати штрафні санкції у разі порушення строків на оплату поставленого товару, а саме штраф у розмірі 10% від суми простроченого зобовязання та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день невиконання грошового зобовязання (п.5, п.п. 5.3, 5.4) (а.с.12). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач порушив строк сплати платежу за договором поставки, оскільки він повинен бути сплачений не пізніше 45 днів з дати поставки товару, а саме 01.05.2015 року, тому строк для розрахунку пені починається з 02.05.2015 року. Враховуючи викладене, судом проведено власний розрахунок штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання по договору поставки № 1/573-2013 від 10.12.13 року, який наведений у наступних таблицях: період простроченнякількість прострочених днівсума боргу за договором3% річних від простроченої суми 02.05.2015-01.07.20156117415,84грн.87,32грн. місяць прострочення індекс інфляції підсумковий індекссума боргу за договоромінфляційні втрати травень 2015 року102,20% 102,609% 17415,84 грн. 454,34 Червень 2015 року100,40% період простроченнякількість прострочених днівсума боргу за договоромоблікова ставка НБУрозрахункова ставка (% на рік) сума пені з 02.05.2015 по 01.07.2015 року 61 17415,84 грн. 30% 60% 1746,36грн. Суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та індексу інфляції, оскільки зазначені штрафні санкції за порушення умов договору нараховувались позивачем без врахування сплачених відповідачем сум, що підтверджені копіями квитанцій. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] підлягає також стягненню пеня у розмірі 1746 грн.36 коп., 3% річних в сумі 87 грн. 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 454 грн. 34 коп. Таким чином, задовольняючи частково вимоги позивача, суд не приймає до уваги посилання відповідача не те, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з наступних підстав. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Тобто даним законом регулюються правовідносини, що виникли за кредитними договорами, договорами позики та не стосується правовідносин, що виникли між сторонами по справі за договором поставки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, зо позовні вимоги підлягають задоволенню частково За таких підстав, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial