Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що між сторонами було укладено договір № 13-000751-01 про відкриття обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA від 23.08.2011р. та Додаткової угоди № 13-000751-01/РКО від 29.08.2011р. до Договору № 13-000751-01 про обслуговування карткового рахунку 20250508427001 від 23.08.2011р. про відкриття овердрафту Програма «VIP Овердрафт». У зв'язку із цим просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] сторонами було укладено договір № 13-000751-01 про відкриття обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA від 23.08.2011р. та Додаткової угоди № 13-000751-01/РКО від 29.08.2011р. до Договору № 13-000751-01 про обслуговування карткового рахунку 20250508427001 від 23.08.2011р. про відкриття овердрафту Програма «VIP Овердрафт». Строк дії кредитної лінії (овердрафту) після закінчення строку її дії - 29.08.2012р. - сторонами не продовжувався, докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Таким чином, строк дії цього овердрафту закінчився 29.08.2012р. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно положень ч. 2 ст. 70 Цивільного процесуального кодексу України, строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. На переконання відповідача, термін дії договору від 23.08.2011р. вказаний в п. 9.1, що договір діє до повного виконання сторонами всіх зобовязань за цим договором, не може вважатись строком закінчення дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України, ст. 69 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, перебіг строку позовної давності для позивача щодо звернення із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» 29.08.2011р. розпочався 30.08.2012р., з наступного дня після закінчення строку дії овердрафту, тобто з моменту коли позивач дізнався про порушення свого права щодо несплати відповідачем станом на дату закінчення строку дії кредитної договору суми кредиту в повному обсязі. Відповідно трирічний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами за вищевказаними кредитними договорами сплив 29.08.2015р., а строк позовної давності щодо стягнення пені, штрафних санкцій встановлений в один рік тобто до 29.08.2013р. Натомість, позивач подав позовну заяву до суду лише 22.02.2016р., після спливу більше трьох років з дати закінчення строку дії кредитного договору, тобто із пропуском строку позовної давності. Не відповідають дійсності твердження позивача викладені в позовній заяві про те, що строк овердрафту становить з 29.08.2011р. по 29.08.2013р. з покликанням на п. 2 Додаткової угоди, оскільки жодних доказів в обґрунтування зазначеної обставини позивачем до матеріалів даної справи не долучено. Натомість, п, 2 Додаткової угоди від 29.08.2011р.. чітко визначено строк овердрафту з 29.08.2011р. по 29.08.2012р. Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, після закінчення строку дії кредитного договору відповідач не здійснював платежів спрямованих на погашення заборгованості за цими кредитними договорами. Будь-які інші докази, що свідчать про переривання або зупинення перебігу строку позовної давності в матеріалах даної справи відсутні. З наведеного можна зробити висновок, що після закінчення строку дії кредитних договорів, в межах строку позовної давності встановленого ст. 257, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позивач не реалізував своє право на звернення до відповідача із вимогою (претензією) та/або із позовом до суду про сплату заборгованості за кредитними договорами. При цьому, позивач не клопоче перед судом про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, жодних доказів поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду із даним позовом позивачем не вказано. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв»язку з спливом позовної давності.\~\~\~\~

Outcome: dismissed