Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 20 липня 1985 року Львівським палацом урочистих подій, про що зроблено відповідний запис за № 2167. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 липня 1985 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких ще неповнолітній [PERSON], [INFO] Спільне життя між ним та відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникали непорозуміння, які переростали у сварки. Вказує, що втратили одне до одного почуття любові і поваги, стали чужими людьми, кожен живе своїм життям, шлюб існує формально, примирення неможливе. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 лютого 2018 року. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2018 позов задоволено, розірвано шлюб між сторонами, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 11.01.2019 вказане заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.02.2019. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У матеріалах справи наявна заява позивача, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу із позивачем, однак зазначила, що всупереч викладеному позивачем у позовній заяві сім'ю не залишала, веде спільне господарство із позивачем, оскільки проживає у тій же квартирі, що і він. Зясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч.4\~ст.206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 липня 1985 року, зареєстрований Львівським палацом урочистих подій, про що зроблено відповідний запис за № 2167. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Враховуючи викладене та визнання відповідачем позову, а також те, що таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально, а тому вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн. Враховуючи вищенаведене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить переконання, що позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 320,00 грн. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 320,00 грн судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved