Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитними договорами № 014/0656/82/0145490 від 30 грудня 2013 року в розмірі 7426 грн. 99 коп., № 010/0656/82/0097919 від 28 серпня 2012 року в розмірі 5825 грн. 54 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав.. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0656/82/0145490, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 16511 грн. 43 коп. зі строком користування кредитом до 30 грудня 2019 року включно з відсотковою ставкою 38,3 % річних. Пунктом 10.3 договору визначено, що що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню у розмірі 1% відсуми простроченого платежу за коден календарний день прострочення (а.с. 4-9). Крім того, 09 серпня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/0656/82/0097919, відповідно до умов якого останній отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 6000 грн. зі строком повернення кредиту до 09 серпня 2016 року з відсотковою ставкою 36% річних (а.с.20-23). Відповідач зобов`язався повернути вказані кредити, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 03 травня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» укладено договір відступлення права вимоги №114/58-F, відповідно до умов якого до ПАТ «ОКСІ БАНК» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за вказаними вище кредитними договорами №014/0651/82/0355393 та 010/0656/82/0097919 (а.с.37-38). Крім того, 10 травня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №1, відповідно до умов якого ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ПАТ «ОКСІ БАНК» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.39-41). Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до Договору відступлення права вимоги №1 від 10 травня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0656/82/0145490 від 30 грудня 2013 року у розмірі 7426 грн. 99 коп., з яких: 6041 грн. 84 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 679 грн. 67 коп. - заборгованість за відсотками; 705 грн. 48 коп. - пеня (а.с.16) та за кредитним договором № 010/0656/82/0097919 від 28 серпня 2012 року у розмірі 5825 грн. 54 коп. з яких: 5712 грн. 23 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 113 грн. 31 коп. - заборгованість за відсотками; 0 грн. 00 коп. - пеня (а.с.32). Про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами відповідача було повідомлено листами від 18 червня 2018 за вих.№№ 002644762-1, 002644762-1 (а.с.17;18) та від 18 червня 2018 року №№002644763-1, 002644763-1 (а.с.33;34). Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги №1 від 10 травня 2018 року відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитними договорами № 014/0656/82/0145490 від 30 грудня 2013 року та № 010/0656/82/0097919 від 28 серпня 2012 року, позичальником яких є відповідач [PERSON] .. Як вбачається з розрахунків суми заборгованості [PERSON] після відступлення права грошової вимоги до нового кредитора відповідач кредитну заборгованість не погашав (а.с.19, 35-36). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитних договорів свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову.

Outcome: approved