Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права оренди земельної ділянки, спонукання вчинити певні дії та стягнення штрафу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 квітня 2012 року між СТОВ АВС «Діон» та [PERSON] було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язались до 30 жовтня 2012 року укласти договір оренди (основний договір) земельної ділянки площею 7.680 га строком на 10 років, право власності відповідача на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю ЯА №348372 від 18 жовтня 2005 року, при цьому у відповідності з п.4 попереднього договору проект основного договору оренди земельної ділянки було доручено підготувати позивачу. СТОВ АВС «Діон» на виконання зобов'язань за попереднім договором було підготовлено проект договору оренди землі, з яким відповідач ознайомився, погодився та підписав. У відповідності до положень п.п.5,8,9,10 попереднього договору відповідач після підписання основного договору оренди земельної ділянки зобов'язувався вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації цього договору, після чого у тижневий строк передати земельну ділянку орендарю за актом її приймання - передачі; письмово повідомити попереднього орендаря земельної ділянки (СТОВ «Прогрес») про небажання укладати новий договір оренди належної їй земельної ділянки на новий строк не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку дії такого договору оренди, сповістивши про це з наданням відповідного підтвердження позивача, а також не вчиняти будь-яких правочинів щодо належної їй земельної ділянки, які були б спрямовані на набуття речових прав на вказану земельну ділянку (власності, користування, розпорядження) за третіми особами, окрім як з позивачем, а в разі необґрунтованого ухилення укладення основного договору на таку сторону покладається штраф у розмірі 4000,00 гривень. Вважають, що як попередній, так і основний договір було укладено відповідно до ЦК України та Закону України «Про оренду землі», при цьому при укладенні попереднього договору було дотримано обов'язкової для основного договору письмової форми, внаслідок чого зазначені правочини є правомірними та такими, що спричинили юридичні наслідки, в зв'язку з чим прохали визнати за СТОВ АВС «Діон» право оренди земельної ділянки відповідно до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року, спонукавши відповідача виконати умови зазначеного договору та передати проект договору для проведення його державної реєстрації, передати земельну ділянку за актом прийому-передачі у визначений законом строк, а за порушення умов попереднього договору стягнути штраф у розмірі 4000,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з зазначених в позовній заяві підстав, пояснивши що саме внаслідок ухилення відповідача від проведення державної реєстрації укладеного між сторонами 07 травня 2012 року основного договору оренди земельної ділянки, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на оренду належної відповідачеві земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що є порушенням відповідачем обов'язків за укладеним між сторонами 20 квітня 2012 року попереднім договором, за яким відповідач зобов'язувався провести державну реєстрацію основного договору оренди земельної ділянки, який сторони повинні були укласти 30 жовтня 2012 року, але від виконання своїх зобов'язань ухилився. Безпосередньо після укладення сторонами основного договору оренди земельної ділянки в травні 2012 року провести державну реєстрацію даного правочину було не можливо, оскільки на той час був чинним інший договір оренди, за яким відповідач передав в оренду належну йому земельну ділянку. Прохав визнати за позивачем право оренди земельної ділянки за укладеним між сторонами основним договором оренди, спонукати відповідача провести державну реєстрацію даного договору, передати позивачеві як орендарю земельну ділянку, а за порушення умов попереднього договору стягнути штраф. Відповідач [PERSON], представник третьої особи - ТОВ «Ауріс - Авто», які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.66-67,82-84), в судове засідання неодноразово (повторно) не з'явились, про причину своєї неявки суд не повідомили, як не надали і будь-яких заперечень щодо позову та доказів, які їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та представника третьої особи. Свідок [PERSON] показав суду, що є директором ТОВ «Оліком», офіс якого розташований в смт.Солоне та в приміщенні якого він працює в одній кімнаті з бухгалтером СТОВ АВС «Діон», в зв'язку з чим йому відомо, що відповідач та інші мешканці с.Дніпровське весною 2012 року укладали з СТОВ «Діон» договори оренди належних їм земельних ділянок, при цьому підписання такого договору здійснювалось в його присутності. В серпні 2012 року директор СТОВ АВС «Діон» Нечай О.А. доручив йому підготувати документи для проведення державної реєстрації укладених договорів оренди земельних ділянок, в зв'язку з чим для отримання необхідних документів він спілкувався з відповідачем [PERSON], яка відмовилася надати необхідні документи та повідомила, що буде укладати договір оренди з іншим підприємством. Суд, заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до висновку, що позов з урахуванням зазначених в позовній заяві підстав підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачеві [PERSON] належить на праві власності згідно виданого Солонянською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 18 жовтня 2005 року державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №348372, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватно власності на землю за №010513201445, земельна ділянка площею 7.680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.11). 20 квітня 2012 року між СТОВ АВС «Діон» та [PERSON] було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язались укласти до 30 жовтня 2012 року договір оренди (основний договір) земельної ділянки площею 7.680 га, яка розташована на території Солонянської селищної ради та належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акту на право власності на землю ЯА №348372 від 18 жовтня 2005 року, строком на 10 років (а.с.12-13), при цьому будь-які інші передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотні умови договору сторонами не визначено, але відповідно до п.7 договору зазначено, що інші істотні умови договору оренди земельної ділянки будуть погоджені при підписанні основного договору. У відповідності з п.4 попереднього договору проект основного договору оренди земельної ділянки було доручено підготувати стороні 1 - СТОВ АВС «Діон», яким на виконання зобов'язань за попереднім договором було підготовлено проект договору оренди землі, з яким відповідач ознайомився, погодився та підписав. У відповідності до положень п.п.5,8,9,10 попереднього договору відповідач [PERSON] після погодження та підписання основного договору оренди земельної ділянки зобов'язувалася вчинити необхідні дії для проведення державної реєстрації цього договору та у тижневий строк після проведення державної реєстрації договору передати земельну ділянку орендарю за актом її приймання - передачі; письмово повідомити діючого орендаря земельної ділянки про небажання укладати договір оренди належної їй земельної ділянки на новий строк не пізніше, ніж за 6 місяців до закінчення строку дії такого договору оренди, сповістивши про це з наданням відповідного підтвердження стороні 1 - СТОВ АВС «Діон», а також не вчиняти будь-яких правочинів щодо належної їй земельної ділянки, які були б спрямовані на набуття речових прав на вказану земельну ділянку (власності, користування, розпорядження) за третіми особами, окрім як СТОВ АВС «Діон», а в разі необґрунтованого ухилення сторони від укладення основного договору або від державної реєстрації такого договору на таку сторону покладається штраф у розмірі 4000,00 гривень. Згідно п.п.13,14 попереднього договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту укладення основного договору, а зобов'язання за цим договором припиняються, якщо основний договір не буде укладено протягом строку, визначено в п.2 попереднього договору, або якщо жодна з сторін не направить іншій стороні пропозицію про укладення основного договору (відповідний проект основного договору). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є попередній договір оренди землі, укладений між сторонами, який відповідно до ст.629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, при цьому попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодовувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства, а відповідно до ч.3 даної статті зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. На період укладення сторонами попереднього договору правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладення спірного договору оренди, Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України, а типовий договір оренди земельної ділянки було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220. Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату, а відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій формі та за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально, а зазначені положення кореспондуються з положеннями ст.205 та ст.208 ЦК України, відповідно до яких у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких встановлена письмова форма. Таким чином судом встановлено, що сторонами при укладені попереднього договору від 20 квітня 2012 року було дотримано визначену законом для даного виду договорів письмову форму(а.с.12-13). Судом встановлено, що на виконання п.4 попереднього договору від 20 квітня 2012 року СТОВ АВС «Діон» як орендарем було підготовлено проект основного договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року, об'єктом оренди за яким була розташована на території Солонянської селищної ради та належна відповідачеві [PERSON] як орендодавцю на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №348372, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010513201445, земельна ділянка площею 7.680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-15). Зазначений проект основного договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року був підписаний сторонами, але державна реєстрація договору проведена не була. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом, при цьому такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року (а.с.14-15) є неукладеним, оскільки не проведена його державна реєстрація, а відповідно у позивача СТОВ АВС «Діон» не виникло право оренди належної на праві власності відповідачеві [PERSON] земельної ділянки та відсутні і визначені законом підстави для спонукання відповідача виконати умови зазначеного договору оренди шляхом передачі проекту договору для його державної реєстрації та передачі земельної ділянки за актом приймання-передачі у визначений законом строк відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про оренду землі», в зв'язку з чим в задоволенні зазначених позовних вимог необхідно відмовити. В той же час, зазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем [PERSON] умов п.5 укладеного між сторонами попереднього договору від 20 квітня 2012 року, а факт ухилення від проведення державної реєстрації проекту договору оренди земельної ділянки підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] В той же час відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких доказів щодо відсутності своєї вини в порушенні зобов'язань за попереднім договором, при цьому в судове засідання по розгляду даної цивільної справи до суду не дивлячись на неодноразові повідомлення про час та місце розгляду справи жодного разу не з'явилася, як не надала і заперечень щодо позову та доказів, що їх обґрунтовують. Судом встановлено, що на період укладення як попереднього договору, так і підписання сторонами проекту основного договору діяв відповідно до чинного законодавства договір оренди належної відповідачеві на праві власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений між відповідачем та ТОВ «Прогрес» 02 серпня 2007 року та зареєстрований 12 листопада 2007 року, строком на п'ять років, тобто до 12 листопада 2012 року (а.с.51-57). Крім того, судом також було встановлено, що 01 листопада 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Ауріс-Авто» був укладений договір оренди земельної ділянки, державну реєстрацію якого здійснено 31 грудня 2012 року (а.с.68-72,86-95) зі строком дії п'ять років, тобто до 31 грудня 2017 року. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Положеннями частини першої та другої статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором, при цьому особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, а відсутність вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухилилася від виконання п.5 укладеного між сторонами попереднього договору від 20 квітня 2012 року в частині проведення державної реєстрації проекту погодженого та підписаного сторонами основного договору оренди земельної ділянки від 07 травня 2012 року, а зазначене свідчить про наявність визначених законом та п.10 попереднього договору підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 4000,00 гривень, оскільки зазначені положення попереднього договору в установленому законом порядку визнані недійсними не були. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути штраф в розмірі 4000,00 гривень, а в задоволенні решти позову необхідно відмовити. В зв'язку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial