Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 58 450, 87 грн. гривень інфляційних втрат за період 01.01.2004 року по 30.09.2016 року та 11\~817, 01 грн. 3 % річних за період з 01.01.2004 року по 30.09.2016 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.06.2003 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.11.2003 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та засуджено до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком також задоволено цивільний позов позивача та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 13\~800, 00 грн. матеріальної шкоди та 20\~000, 00 грн. моральної шкоди. Відтак у відповідача виник обовязок сплатити кошти у сумі 33\~800, 00 грн. Водночас [PERSON] належним чином зобовязань не виконує протягом 2003 2015 роки, а лише починаючи з травня 2016 року сплатив частину коштів, а саме в травні - 2\~516, 39 грн., червні - 2\~142, 27 грн., липні 2\~520, 96 грн., серпні - 2\~770. 13 грн., вересні 3\~782, 37 грн. Тобто у період з 2004 2015 роки відповідач не виплачував будь-яких коштів на погашення заборгованості, тому за вказаний період сума інфляційних втрат становить 56\~648, 87 грн., а за 2016 рік станом на 01.10.2016 рік 1\~802, 07 грн. всього 58\~450, 87 грн. Крім цього із відповідача також підлягають стягнення 3 % річних за користування коштами, сума 3 % становить 11\~817, 01 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили такі задовольни з підстав викладених в позовній заяві. Відповідача в судовому засіданні, щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечив, просив у задоволенні таких відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях. Заслухавши думку сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.06.2003 року [PERSON] засуджено ч. 2 ст. 121 КК України та вирішено стягнути з засудженого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 13\~800 гривень на відшкодування майнової шкоди та 20\~000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.11.2003 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.06.2003 року, залишено без змін. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням, що узгоджується з правовою позицією висловленою колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113 цс-14. Вирок набрав законної сили та звернений до виконання, та згідно довідки виданої Галицьким відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області №17934 від 31.10.2016 року, слідує, що [PERSON] частково сплатив заборгованість, а саме в травні 2016 року 2\~516, 39 грн., в червні 2016 року - 2\~142, 27 грн., в липні 2016 року - 2\~520, 96 грн., в серпні 2016 року 2\~770, 13 грн., в вересні - 3\~782, 37 грн. Судом встановлено та сторонами в судовому засіданні визнано, що відповідач [PERSON] частково сплатив заборгованість у розмірі 400, 00 грн., що стверджується квитанціями про перерахунок коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При застосуванні індексу інфляцію суд зазначає, що індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується за період врахування цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця (лист ВСУ від 03.04.1997 року № 62-96 р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»). Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, за період з 01.01.2004 року по 30.09.2016 року, тому у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з врахуванням проведених відповідачем виплат в розмірі 11\~817, 02 грн. Також судом встановлено, що за прострочення відповідачем грошового зобов'язання, за період з 01.01.2004 року по 30.09.2016 року у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання з врахуванням проведених відповідачем виплат в розмірі 58\~450, 87 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved