Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що йому та відповідачу, яка є його матір'ю, на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Він з народження та по цей час зареєстрований у спірній квартирі, його мати з 2004 по 2009 рік відбувала покарання у місцях позбавлення волі, а позивач, оскільки був неповнолітнім, мешкав разом із батьком. Коли позивачу виповнилося 18 років, він вирішив мешкати у своїй квартирі, проте потрапити до квартири він не має можливості через змінені замки, відповідач відмовляється надати йому ключі від квартири. Позивач з цього приводу звертався до міліції, проте йому було рекомендовано звернутися до суду. Просить позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою та вселити його в квартиру. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірною є однокімнатна квартира [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу, позивач та відповідач зареєстровані у квартирі (а.с. 3-6). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO]. його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 7). Згідно повідомлень Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, позивач звертався з заявами за фактом неправомірних дій з боку матері (а.с. 8,9). Згідно відповіді на запит з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 15). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач порушила право позивача на проживання у квартирі та з урахуванням вищевикладеного, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved