Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.09.2010 року відповідач отримала кредит в сумі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, у звязку з чим, станом на 28.02.2018 року має заборгованість 43100,16 грн., а саме: 2408,61 грн. - заборгованість за кредитом; 37962,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00грн. заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2028,58 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, в позовній заяві наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з*явилась, була належним чином повідомлена про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно до ст.280 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 15.09.2010 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-32). Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов,язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов,язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов,язан виконати зобов,язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов,язань. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов,язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов,язків за цим договором. Згідно п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до часу усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов,язків в цілому або у встановленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов,язків та інших обов,язків за цим договором. Відповідно до ст..509 ч.1 ЦК України зобов,язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов,язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов,язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов,язаний виконати свій обов,язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов,язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов,язанні встановлений строк його виконанання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст..598 ч.1 ЦК України зобов,язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов,язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання). Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов,язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов,язання. Згідно до ст..629 ЦК України договір є обов,язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов,язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов,язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов,язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 15.09.2010 р. не виконав та станом на 28.02.2018 року має заборгованість за кредитним договором, за тілом кредиту 2408,61 грн., що підтверджується розрахунком позивача, тож в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості вбачається, що спочатку виникнення заборгованості і під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена 1 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Кредитний договір між сторонами укладено 15.09.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз,яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов,язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обов,язків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Згідно Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк зобов,язаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у заяві, надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Згідно з Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до тарифів відноситься розмір винагороди за послуги банка. Згідно з Умов Винагорода банку це сума зобов,язань Держателя платіжної картки по сплаті встановлених банком, а саме: проценти за користування кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та Овердрафтом, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце). Відтак, певний порядок зміни тарифів передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. З,ясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі. Частинами 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені ЦК України, повинні бути дотримані. По-перше, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка ( ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України). По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника ( ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України). По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України. По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України). У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви, Умов і правил надання банківських послуг, тарифом банку та пам,ятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також, позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. Таким чином, у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п. 28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Стороною позивача доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Процентна ставка складає 2,5% на місяць, тобто 30% на рік. Тому, заборгованість за процентами за період з 30.06.2014 року до 28.02.2016 року є добутком 2408,61 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 1339 днів (з 30.06.2014 року по 28.02.2018 року включно) х 30%/360 дн., і становить 2687,61 грн. + 397,79грн. (загальна заборгованість за процентами станом на 30.06.2014р.) = 5494,01 грн. З огляду на викладене, заборгованість за процентами за період користування кредитом становить 5494,01 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 200,00 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. та 2028,58 грн. за несвоєчасність виконання зобов,язань за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Часів-Яр Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені в сумі 200,00грн., штрафів 500грн. та 2028,58 грн., які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial