Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з житла особи, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому просив виселити відповідача та визнати його таким, що втратив право на користування житлом в будинку №14 по вул. Леніна (Шкільна) в с. Краснопілка Уманського району Черкаської області, належного йому на праві власності та зняти його з реєстрації, посилаючись при цьому на те, що він є власником житлового будинку № 14 по вул. Леніна (Шкільна) в с. Краснопілка Уманського району. Разом з ними, з 05.06.2010 року, в цьому будинку прописаний, за проханням батька відповідача, [PERSON], який фактично не проживав в будинку, ніколи не перебував і з моменту його реєстрації в будинку не зявляється. Ніхто із проживаючих поряд сусідів ніколи його не бачили і не знали. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та просив визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в його приватному будинку, оскільки він має інше місце проживання, в його будинку не проживає більше року, що дає в подальшому зняти його з реєстрації в будинку в селі Краснопілка. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справи у його відсутність. У заяві також зазначено, що позов визнає у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, письмову заяву відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 14 по вул. Леніна (Шкільна) в с. Краснопілка Уманського району Черкаської області. З 05.06.2010 року, в цьому будинку прописаний відповідач, за його та його батька проханням, відповідач [PERSON], який фактичного у вищевказаному будинку ніколи не проживав і його в будинку не було і з моменту реєстрації в будинку не зявляється. Що стверджують свідки сусіди по приватному будинку, які підтвердили письмово, заяви засвідчені секретарем сільської ради села Краснопілка Уманського району Черкаської області. Реєстрація відповідача [PERSON] в будинку позивача [PERSON] не дає можливості останньому реалізувати належне йому право власності. Відповідач [PERSON] прописаний у вказаному домоволодінні, але цим правом не користується, в будинку не проживає, має інше місце проживання та до суду надав письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу слухати в його відсутність. Згідно з ч.1\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] відсутній за місцем реєстрації в будинку № 14 по вул. Леніна (Шкільна) в с. Краснопілка Уманського району понад один рік, то він повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобовязувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Разом з тим, задовольняючи позови даної категорії, суди не позбавлені права на визначення порядку його виконання, наданого ст.217 ЦПК України. Використання цього процесуального права, з урахуванням неоднакової судової практики, що склалась, дозволить створити умови для попередження випадків несвоєчасного виконання рішення суду, а отже дозволить виконати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., відповідно до якої права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Таким чином, задовольняючи позови про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, суддям доречно використовувати права надані ст.217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, де вказувати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобовязав його вчинити цю дію. Тобто, реєстраційний орган не наділений правом аналізувати рішення суду з точки зору його законності та обґрунтованості.

Outcome: approved