Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що у листопаді 2015 року він домовився з відповідачем [PERSON] про придбання у нього частини будинку № 33а/2 по вул. Федька у м. Ромни. 23 листопада 2015 року він сплатив відповідачу 1000 доларів США в рахунок вартості частини будинку, який він мав намір йому продати, а він того ж дня видав письмову розписку про те, що отримав від нього грошові кошти за частину будинку. Будь-які істотні умови купівлі-продажу будинку у виданій відповідачем розписці зазначені не були. Продаж будинку мав бути здійснений після зняття з реєстрації відповідачем його дружини, з якою вони на той час розірвали шлюб та здійснювали поділ спільного майна. Відповідач пояснив, що оскільки його дружина добровільно не бажає знятися з реєстрації, йому необхідно звернутися до суду з цього приводу, а тому він не може визначитись із терміном укладення договору купівлі-продажу будинку. В лютому 2016 року він тяжко захворів на онкологічне захворювання, йому була проведена операція, після якої він майже 4 місяці проходив реабілітацію. У звязку з тяжким станом здоровя у нього відпала матеріальна можливість купувати належний відповідачу будинок, тому він звернувся до нього з проханням повернути 1000 доларів США, які були ним отримані в рахунок оплати вартості будинку. У жовтні 2016 року відповідач повернув йому 300 доларів США, повідомивши, що решту коштів він витратив на придбання собі житла. При цьому [PERSON] запевнив його, що найближчим часом збере інші кошти і поверне йому. У вересні 2017 року відповідач повернув йому 12500 грн. і повідомив, що більше грошей він йому повертати не буде, бо завдаток не повертається. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між ним та відповідачем не укладався, то одержані відповідачем кошти є не завдатком, а авансом, який підлягає поверненню в розмірі несплаченої суми. Тому просить стягнути з відповідача грошові кошти, передані йому в якості авансу у розмірі 6046 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та 800 грн. витрат на оплату правової допомоги. В судовому засіданні позивач позовні підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Підтвердив, що він дійсно отримав від позивача 1000 доларів США в рахунок частини належного йому будинку, який він намір продати позивачу після того, як із належної йому частини будинку буде виписана його колишня дружина. За отримані кошти він почав оформляти будинок. Позивач пропав на 4 місяці. Потім він зявився і просив повернути йому отримані 1000 доларів США. Він на прохання позивача повернув йому 300 доларів США, а потім 12500 грн. Вважає, що отримані ним від позивача кошти є завдатком, тому він не повинен був йому їх повертати. Крім того, він також поніс витрати на оформлення придбаного житла. Згоден повернути залишок коштів, але заперечує проти стягнення з нього судових витрат. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонами по справі була складена розписка, в якій зазначено, що 23.11.2015 року получив від [PERSON] завдаток за продаж житлового будинку по вул. Федька 33а/2 в сумі 1000 доларів США (а.с.4). Позивач звернувся до відповідача з проханням повернути 1000 доларів США, які були отримані ним в рахунок оплати частини будинку. Сторонами в судовому засіданні не заперечується той факт, що відповідач повернув позивачу 300 доларів США та 12500 грн. [PERSON] відмовився повернути залишок коштів в розмірі 6046 грн., оскільки вважає, що завдаток не повертається. Тому позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.2 даної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу частини будинку. Судом встановлено, що сторони усно домовилися про купівлю частини будинку що знаходиться за адресою: м. Ромни Сумської області , вул. Федька 33а/2, у відповідача. При цьому позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США. Продаж будинку мав бути здійснений після зняття з реєстрації відповідачем його дружини, з якою вони на той час розірвали шлюб та здійснювали поділ спільного майна. З терміном укладення договору купівлі-продажу будинку вони не визначились. Факт отримання коштів згідно з розпискою визнається відповідачем. Договір купівлі - продажу між сторонами укладений не був, сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 60,10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено те, що між сторонами мала місце переддоговірна домовленість про укладення договору купівлі-продажу частини жилого будинку, згідно з якою позивач передав другій стороні аванс в сумі 1000 доларів США, а відповідач зобовязався продати частину будинку в майбутньому, після зняття з реєстрації відповідачем його дружини. Тому, на думку суду аванс, виданий позивачем до моменту укладення договору не може слугувати доказом існування договору купівлі-продажу нерухомого майна, який має укладатися у письмовій формі і нотаріально посвідчуватися, адже сторони лише передбачали можливість укладення в майбутньому цього договору купівлі-продажу, для чого одна із сторін передає іншій стороні - відповідачу певну суму коштів. У цьому випадку аванс виконує платіжну функцію, але не виконує забезпечувальної функції щодо укладення договору і в даному випадку має бути повернутим відповідачем позивачу. Відповідач вважає, що сплачені позивачем грошові кошти є завдатком, проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що відповідач в судовому засіданні фактично не заперечував проти повернення залишку суми авансу позивачу в розмірі 6046 грн. Тому суд вважає, що отримана відповідачем грошова сума у розмірі 1000 доларів США є авансом та підлягає поверненню (ст.570 ЦК України). З урахуванням того, що відповідачем в добровільному порядку повернуто 300 доларів США та 12500 грн., з нього на користь позивача підлягає поверненню залишок суми авансу в розмірі 6046 грн. (18547 грн. (що за офіційним курсом НБУ становить 700 доларів США) 12500 грн. (повернутих відповідачем в добровільному порядку). Аналогічна правова позиція також вказана в постанові Верховного Суду України по справі № 6-176 цс 12 від 13 лютого 2013 року, яка згідно за ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджену суму судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. Позивачем понесені витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги на підготування позовної заяви в розмірі 800 грн., що стверджується квитанцією № 31 від 16.11.2017 року (а.с.8). З урахуванням обсягу позовної заяви, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково в розмірі 500 грн.

Outcome: approved