Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] року померла його тітка - [PERSON]. Перед смертю вона дуже хворіла, у зв'язку з чим позивач вимушений був забрати її до себе додому в [ADDRESS] До смерті позивач її доглядав, купував ліки, вів разом з нею сумісне господарство. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) у розмірі 6,43 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась в колективній власності приватного сільськогосподарського підприємства «Надія» с. Покровка Новоархангельського району Кіровоградської області. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Покровської сільської ради 09 червня 1995 року та зареєстрованого в реєстрі за № 17, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати [PERSON] на день її смерті, вона заповіла позивачу - своєму племіннику. Інших близьких родичів у неї не має. Спадщину позивач прийняв, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46925856. Однак, коли він звернувся до державного нотаріуса Другої Очаківської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, а саме: право на земельну частку (пай) згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] йому було надано роз'яснення, що без оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) виданого на ім'я [PERSON] нотаріус не може видати свідоцтво. На підставі наданих роз'яснень позивач намагався знайти оригінал даного сертифікату, однак вдома він його не знайшов. Коли позивач звернувся за допомогою до працівників відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі Кіровоградської області йому повідомили, що взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] [INFO] був виготовлений та зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 5,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Покровської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 133, але не виданий. Оригінал зберігається в архіві відділу Держгеокадастру. На усне прохання позивача видати йому оригінал державного акту або його копію у відділі відмовили, рекомендуючи витребувати його в судовому порядку та повідомили, що відділ не може видати даний державний акт для оформлення спадкових прав у нотаріуса, так як власник помер, а порядку видачі державного акту спадкоємцям не має. Таким чином, реєстрація державного акту на право приватної власності на землю взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) була проведена після смерті [PERSON]. Таке проведення реєстрації суперечить вимогам ст.125 діючого на сьогодні Земельного Кодексу України (в редакції 2001 року), який містить норми щодо реєстрації документів, що посвідчують право на земельну ділянку при житті власника. Однак, реєстрація державного акту відбувалась в період коли діяли норми Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), а на той час Земельний Кодекс вимоги про обов'язковість реєстрації документів на землю при житті власника не мав. Також, такої вимоги не мала і Інструкція про порядок складання, видачі та зберігання державних актів, що діяла на той час. А тому виготовлення та реєстрація державного акту взамін сертифікату відбулась законно. Як мені повідомили у Відділі Держгеокадастру у Новоархангельському районі, за виготовлення та реєстрацію даних державних актів у 2000-2001 роках заплатило місцеве сільськогосподарське підприємство, в користуванні яких перебували ці земельні ділянки на підставі списків усіх власників сертифікатів на право на земельну частку (пай). Таким чином у 2001 році були складені та зареєстровані державні акти на право приватної власності на землю взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) на всіх громадян, які мали на той час таке право, в тому числі і на тітку позивача - [PERSON] без їхньої участі. Таким чином, на сьогодні позивач не може отримати у нотаріуса документ, що посвідчує право на спадщину на право на земельну частку (пай) так як в нього не має оригіналу сертифікату, а також, як з'ясувалось згодом, у зв'язку з тим, що взамін нього вже виготовлений та зареєстрований державний акт на право приватної власності на землю. Однак, отримати оригінал даного державного акту для оформлення спадкових прав на земельну ділянку він також не може, так як чинне земельне законодавство України не передбачає порядок видачі оригіналів державних актів складених та зареєстрованих на померлих громадян їхнім спадкоємцям. Тому, для захисту своїх законних прав, він вимушений звернутися до суду. Позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку на території відповідача за правом спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явився, але від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Покровської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області /а.с.7/. При житті 29.06.1995 року Покровською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповіла позивачу /а.с.8/. За життя покійній [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 6,43 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі в землях колективної власності КСП «Надія» що розташоване в с. Покровка Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.10/. Зі світлокопії довідки виданої Покровською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області вбачається, що земельна ділянка загальною площею 5,16 га, яка належала гр. [PERSON] на даний час перебуває у не витребуваних паях та знаходить в обробітку у ПОП ім. Гагаріна /а.с.11/. З довідки виданої Покровською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області № 207 від 03.11.2016 року вбачається, що дійсно гр. [PERSON], [INFO] проживала в [ADDRESS] до 13.06.1997 року. Вибула 13.06.1997 року в [ADDRESS] де і проживала до дня смерті, [INFO] року. Покровською сільською радою від імені [PERSON] посвідчувався заповіт 09 червня 1995 року за реєстром №17. Даний заповіт не відмінено і не скасовано /а.с.12/. З листа-відповіді відділу у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вбачається, що згідно «Книг записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстровано та не отримано державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] серія [NUMBER] від 01.03.2001 року за №133, ділянка [NUMBER] площею 5,16 га. Державний нотаріус Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовив позивачеві в оформленні спадщини посилаючись на відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів, що не дає змоги видати свідоцтво про право на спадщину /а.с.13/. Відмова державного нотаріуса є підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач після смерті [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом всього належного останній майна. Задовольняючи цивільний позов суд виходить із наступних норм матеріального права. У відповідності до ст. ст. 80, 81 ЗК України позивач є громадянином України, проживає на її території та має право набути право власності на земельні ділянки при прийнятті спадщини. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до вище перелічених статей позивач є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON] і має право успадкувати земельну ділянку, що залишилась після смерті останньої за заповітом і не може бути позбавлений права на вказану земельну ділянку. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачем право власності на вищевказану земельну ділянку. На підставі наведеного та

Outcome: approved