Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що вони з відповідачем перебували з початку 2013 року по 16 листопада 2019 року у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син - [PERSON] . З 16 листопада 2019 року сторони припинили шлюбні відносини. Судовим наказом Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2020р. з Відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04.02.20202 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що дитина наразі зареєстрована і проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що має постійну роботу, дохід, піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом та всім необхідним. Дитина навчається в 1А класі Бердянської гімназії № 3 «Сузір`я» Бердянської міської ради Запорізької області. Позивач зазначила, що метою звернення до суду із вимогою щодо підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] є вирішення питання щодо можливості вільного виїзду з дитиною за межі України, шляхом надсилання Відповідачу рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, як того вимагає ч. 5 ст. 157 СК України, без додаткового звернення до відповідача та особистого спілкування з ним із проханням щоразу надати дозвіл на виїзд із дитиною за кордон. Оскільки, 10 лютого 2020р. вона зверталась письмово до Відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини влітку за межі України, /із зазначенням мети виїзду, держави прямування та часового проміжку перебування у цій країні/, на що при особистій зустрічі отримала усну відмову та погрози на свою адресу, що взагалі буде позбавлена в судовому порядку батьківських прав. На сьогоднішній день відносини між Позивачем та Відповідачем залишаються напруженими. Додала, що відповідач має можливість вільно зустрічатися та спілкуватися з сином. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та відсутність заперечень проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з початку 2013 року по 16 листопада 2019 року і мають від нього малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що з 16.11.2019 року сторони припинили спільне проживання та дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] . Судом встановлено, що позивач - [PERSON] має постійну роботу та дохід, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] від 16.03.2020 року №54 та довідкою про доходи, піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом та всім необхідним. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2001 року, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON] належить ј квартири [ADDRESS] . Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved