Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дитину, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, знаходиться на обліку у невропатолога, не має у своїй власності рухомого і нерухомого майна, має на утриманні матір пенсіонерку, і його коштів ледь вистачає на життя. В зв'язку з чим просить змінити розмір аліментів з розміру 1/4 частини на 1/12 частину усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду телефонограму в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього просив в разі неявки відповідача по справі в судове засідання ухвалити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення йому відомі та зрозумілі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) з 30 листопада 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 14 лютого 2015 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Дитина проживає з відповідачем по справі. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Рішення набрало законної сили, на час розгляду справи є чинним. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. При вирішенні вимог позивача про зменшення розміру аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 06.03.2015 року. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При задоволенні позову суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, з аналізу наведених норм матеріального та процесуального права вбачається, що позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Судом встановлено, що позивач на даний час знаходиться в фактично-шлюбних відносинах з [PERSON] та її дітьми від першого шлюбу, які знаходяться на його утриманні, оскільки його дружина не працює. [PERSON] є підприємцем загального оподаткування, сума його доходу за 2017 рік складає 38532,01 гривні. Із довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 964387 від 03.09.2018 року та довідки про розмір призначеної пенсії № 867 від 15.03.2018 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання, з 01.09.2017 року по теперішній час перебуває на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, розмір пенсії становить 1347 гривень. На даний час [PERSON] страждає на ряд хронічних захворювань, в зв'язку з чим постійно проходить лікування у КЗОЗ «Лозівська центральна районна лікарня» з діагнозом «поширений поперековий остеохондроз, рецидив грижі, протрузія дисків, стеноз хребетного каналу на поперековому рівні», що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. [PERSON] не має у власності рухомого чи нерухомого майна. Цивільна дружина позивача [PERSON] ніде не працює. Мати позивача [PERSON] є пенсіонером за віком та має ряд хронічних захворювань, а тому потребує матеріальної допомоги з боку позивача. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено належними доказами, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина, погіршився стан здоров'я позивача, змінилось його матеріальне становище, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечувати необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), а також з врахуванням змін в сімейному житті платника аліментів, погіршенням стану здоров'я, він є інвалідом III групи загального захворювання, страждає на ряд захворювань, постійно потребує медичного огляду та лікування, та збільшенням прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшує розмір аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно.

Outcome: partial