Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу та просив стягнути з [PERSON] 2598,02 грн. Та судові витрати. В обґрунтування вказував на те, що 05.05.2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], та застрахований у позивача, сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Позивач сплатив на користь власника автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], страхове відшкодування в розмірі 2598,02 грн., тому позивач вважає, що має право зворотної вимоги. Представником позивача до суду подано заяву в якій він позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи провести у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з будь-якими заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши вимоги позову, матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що 05.05.2014 року на вул. Оранжерейній 3 у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER],під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] 17.01.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом №АС/6561704, відповідно до умов якого відповідальність водія автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], була застрахована (а.с.10). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені вказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до Акту огляду транспортного засобу 06.05.2014 року, калькуляції від 06.10.2014 року №2310161372, та договору про врегулювання страхового випадку №0248/14 від 17.11.2014 року вартість страхового відшкодування становить 2608,02 грн. (а.с.8, 16-21). У своїх позовних вимогах позивач посилається на п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Із змісту позовної заяви вбачається, що такого повідомлення від відповідача як від страхувальника до страховика у відповідності до п.п. г) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону) не надходило. Як вбачається з платіжного доручення № СК01233 від 01.06.2009 року СТ з ДВ «Гарантія» було сплачено суму страхового відшкодування 8 092. 90 грн. вигодонабувачу ТОВ КБ «Свробанк» згідно договору між позивачем та страхувальником [PERSON] 22/88/0000/0608 добровільного комплексного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту (а.с. 6). Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди. Згідно платіжного доручення №6438 від 17.11.2014 року ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» виплатила страхове відшкодування [PERSON], власниці автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], у розмірі 2598,02 грн. витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи (а.с.6). Відповідно до ст. 993 ЦК України „До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 ЗУ „ Про страхування - „ До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збитки. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України - „Шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала . Відповідно до ст. 1187 ЦК України прямо зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці, залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 1191 ЦК України «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Відповідно до ч. З ст. 61 ЦК України „ Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо, якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку висновку, що оскільки в судовому засіданні встановлено причинно наслідковий зв'язок між діями відповідача, як такими, що безпосередньо призвели до ДТП, то відшкодування в порядку регресу має бути виконано у частині відшкодованої суми ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved