Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 477-V від 24.02.2010 року, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та скасувати його державну реєстрацію, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що він є власником 21/50 частки житлового будинку з господарськими, дворовими та іншими спорудами [ADDRESS]. Власником інших 29/50 частки вказаного житлового будинку є [PERSON] З 2007 року позивач користується частиною земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та частиною земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Однак, у січні 2017 року позивачу стало відомо, що з 2010 року [PERSON] на підставі рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 477-V від 24.02.2010 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки площею 0,3152 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державними актами серії [NUMBER], [NUMBER]. Позивач вказує на те, що вищевказаним рішенням, внаслідок якого [PERSON] стала власницею зазначених земельних ділянок порушенні його права, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Відділу у Арцизькому районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 21/50 частин житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок приватного житлового фонду від 27.11.2006 року (а. с. 8-12, 15), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року (а. с. 13), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 15.02.2007 року (а. с. 14). Відповідно до рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 21-VII від 25.12.2015 року вул. Леніна перейменовано на вул. Миру (а. с. 16). Як вбачається з рішення № 122- VII від 16.02.2017 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,50 га по [ADDRESS], у зв'язку з тим, що земельна ділянка знахордить у приватній власності [PERSON] (а. с. 17). Позивачем в період 2012-2016 роки сплачений земельний податок з фізичних осіб в сумі 272,32 грн., що підтверджується довідкою № 11279/10/15.07.07-01 від 19.10.2016 року (а. с. 19). Згідно листа Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № Р-7 від 03.05.2017 року позивача повідомлено, що рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] не приймалось, необхідно анулювати державний акт який помилково виданий на ім'я [PERSON] (а. с. 18). Згідно виписки з рішення 16 сесії 21 скликання Деленської сільської ради народних депутатів Арцизького району Одеської області від 30.11.1993 року передано громадянам сел Делень та Новоселівка безкоштовно в приватну власність земельні ділянки згідно поданих заяв (а. с. 25, 26). На підставі витягу з рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 477-V від 24.02.2010 року з додатком, державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.05.2015 року, серії [NUMBER] від 19.05.2015 року [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,3152 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою [ADDRESS] (а. с. 28-29, 30-31, 34, 35-36). Відповідно до листа Арцизького ВП ГУНП в Одеській області № 40/4187 від 16.05.2017 року в ході розгляду матеріалів позивачу рекомендовано звернутися до суду (а. с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Згідно ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. В силу ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В силу ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,3152 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою [ADDRESS], що підтверджується випискою з рішення 16 сесії 21 скликання Деленської сільської ради народних депутатів Арцизького району Одеської області від 30.11.1993 року та витягом з рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 477-V від 24.02.2010 року та додатком до вказаного рішення (а. с. 25, 26, 34, 35-36). На підставі вказаних рішень відділом Держкомзему у Арцизькому районі Одеської області видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.05.2015 року, серії [NUMBER] від 19.05.2015 року (а. с. 28-29, 30-31), за якими [PERSON] на праві власності належать вищевказані земельні ділянки. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також ст. 1 Протоколу № 1 до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використання власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантія здійснення права власності та його захисту закріплюється і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 89 ЗК України встановлено, що в осіб - співвласників жилого будинку виникає спільна сумісна власність на земельну ділянку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною 4 статті 120 ЗК України встановлено, що у разі переходу права власності на будинок і споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будинку і споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будинку і споруди. Між тим, Деленська сільська рада Арцизького району Одеської області, приймаючи рішення № 477-V від 24.02.2010 року про передачу у приватну власність безкоштовно земельних ділянок громадянам, зокрема, [PERSON], не врахувала частки кожного зі співвласників на зазначене спірне нерухоме майно, наявності порядку користування ділянкою, погодженого власниками, а тому вказане рішення порушує права позивача, як співвласника житлового будинку. Таким чином враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], перед наданням у власність [PERSON] земельних ділянок, які перебували у спільній сумісній власності не було проведено її поділ з виділенням частки співвласника, оскаржуваним рішенням та державними актами порушуються права позивача, як співвласника будинку та землекористувача, суд приходить до висновку про задоволення позову, яким слід визнати незаконним та скасувати рішення Деленської сільської ради Арцизького району Одеської області № 477-V від 24.02.2010 року в частині надання у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,3152 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі чого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема ст. ст. 116, 118 ЗК України. Так, судом встановлено, що оскільки рішення, на підставі якого [PERSON] видані державні акти на право власності на земельні ділянки, визнаються в судовому порядку незаконними, то ці державні акти також слід визнати недійсними, а державна реєстрація вказаних державних актів підлягає скасуванню, так як державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.05.2015 року, серії [NUMBER] від 19.05.2015 року зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди за № 512040001000720 та № 512040001000719 відповідно. На підставі ст. ст. 13, 19, 41, 142-145 Конституції України, ст. ст. 89, 116, 118, 120, 155 ЗК України, ст. 393 ЦК України,

Outcome: approved