Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 31 жовтня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої ХДНК, їй належить право власності на 43/100 частин чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS]. 02 квітня 2008 року, з її згоди, в спірній квартирі було зареєстровано місце проживання її онука - [PERSON] В березні 2014 року їй стало відомо, що з 01 вересня 1998 року в спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який в ній фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним жилим приміщенням є 43/100 квартири [ADDRESS], які є власністю позивача на підставі договору дарування, посвідченого 31 жовтня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори. В квартирі зареєстровані позивачка, її онук [PERSON] та відповідач [PERSON], який є племінником позивачки. Останній був зареєстрований в спірній квартирі 01 вересня 1998 року, але ніколи не жив, не живе і комунальні послуги не сплачує. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що відповідач в квартирі ніколи не проживав, його майна в квартирі не має, комунальні послуги він не сплачує, квартирою не цікавиться. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, оскільки вони нічим не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній у спірному житловому приміщенні протягом більш ніж шести років без поважних причин, і тому визнає його таким, що втратив право користування спірним будинком. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і суд не вбачає підстав для продовження цього строку, оскільки із заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved