Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17.12.1997 року у Первомайській філії Південної товарної біржі уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. За даним договором відповідачка продала йому 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . На даний час він бажає розпорядитись належним йому нерухомим майном, однак зробити цього не може, оскільки, укладений з відповідачкою договір купівлі-продажу нерухомого майнає недійсним, так як він нотаріально не посвідчений. Позивач та його представник - адвокат Кучера В.Л. в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши заяву позивача та його представника, матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна за № 2119, укладеного у Первомайській філії Південної товарної біржі, 17.12.1997 року [PERSON] придбав у [PERSON] 5/8 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8,9). Позивач зареєстрував своє право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується оглянутою судом інвентаризаційною справою на вказаний житловий будинок. Однак, договір купівлі - продажу нерухомого майна за № 2119 не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Враховуючи, що спірний договір було укладено між сторонами 1997 року, то застосуванню підлягає законодавство чинне на той час, а саме - ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Проте, в порушення вищевказаних вимог, оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачем на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлений можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на 5/8 частин житлового будинкуз надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , відповідно до умов договору № 2119 від 17.12.1997 року, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial