Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить поділити майно, набуте під час спільного шлюбу з відповідачем, наступним чином: позивачу: телевізор, чорного кольору, придбаний у 2008 році, вартістю 9000,00 грн.; холодильник металевого кольору, придбаний у 2009 році, вартістю 4000,00\~грн.; пральну машину Candy, білого кольору, придбану в 2008 році, вартістю 2679,00\~грн.; системний блок Acer Aspire Х3910 (PT/SEDE1), монітор 21-23 ДП У 2241Е-ИТ, страховку, ПРС Комфі план захисту ПК, вартістю 8224,69 грн.; відповідачу наступне майно: домашній кінотеатр, з напольною акустикою: DVD/SET LG XH-N762PZ,TV40- 42LSD:TV42LF75, підставкою для AV техніки: TV STAND MAXIMUM R1116 LUX блакитний, СВЧ піч: МУО PANASONIC NN-GD376SZPE, придбаних у 2008 році у ТОВ «Центр Електроніки» загальною вартістю 16016,76 грн.; пічку газову, коричневого кольору, придбану у 2008 році, вартістю 3000,00\~грн.; ліжко двоспальне, придбане у 2009 році, вартістю 2500,00 грн.; шафу купе, придбану у 2010 році, вартістю 3000,00 грн.; м'який куток, придбаний у 2010 році, вартістю 4000,00 грн.; кухонні меблі, придбані у 2006 році, вартістю 6000,00 грн.; комп'ютерний стіл, придбаний у 2009 році, вартістю 3000,00 грн.; вітальню (меблі), придбану у 2011 році, вартістю 1500,00 грн.; супутникову антену/тарілку, придбану у 2009 році, вартістю 1000,00 грн.; підключення до Інтернету, здійснене у 2007 році, вартістю 2000,00 грн.; опалювальний котел, придбаний у 2007 році, вартістю 1500,00 грн.; мобільний телефон, придбаний у 2014 році, вартістю 5000,00 грн.; журнальний стіл, придбаний у 2010 році; посуд, придбаний у 2011 році, вартістю 2000,00 грн.; постільну білизну, придбану у 2009 році, вартістю 2000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що під час спільного шлюбу позивач та відповідач спільно придбали вищевказані товари та послуги, проте після припинення спільного побуту та розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо їх розподілу. Все вказане майно та документи про його придбання знаходяться у відповідача. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2016р. та 11.07.2016р. зобовязано відповідача надати до суду документи, які підтверджують вартість придбаних за час перебування у шлюбі з позивачем вищевказаних товарів та послуг. Водночас, всупереч вимогам вказаних ухвал суду відповідачем запитуваних документів суду не надано, заяв або пояснень стосовно неможливості надання таких документів до суду не надходило. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 26.08.2006р. між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 686 (а.с.9). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2015р. №\~205/656/15-ц шлюб розірвано (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що підчас спільного шлюбу сторонами придбані наступні речі: телевізор, чорного кольору, придбаний у 2008 року, вартістю 9000,00 грн.; холодильник металевого кольору, придбаний у 2009 році, вартістю 4000,00\~грн.; пральну машину Candy, білого кольору, придбану в 2008 році, вартістю 2679,00\~грн.; системний блок Acer Aspire Х3910 (PT/SEDE1), монітор 21-23 ДП У 2241Е-ИТ, ПРС Комфі план захисту ПК, вартістю 8224,69 грн.; домашній кінотеатр, з напольною акустикою: DVD/SET LG XH-N762PZ,TV40- 42LSD:TV42LF75, підставкою для AV техніки: TV STAND MAXIMUM R1116 LUX блакитний, СВЧ піч: МУО PANASONIC NN-GD376SZPE, придбаних у 2008 році у ТОВ «Центр Електроніки» загальною вартістю 16016,76 грн.; пічку газову, коричневого кольору, придбану у 2008 році, вартістю 3000,00\~грн.; ліжко двоспальне, придбане у 2009 році, вартістю 2500,00 грн.; шафу купе, придбану у 2010 році, вартістю 3000,00 грн.; м'який куток, придбаний у 2010 році, вартістю 4000,00 грн.; кухонні меблі, придбані у 2006 році, вартістю 6000,00 грн.; комп'ютерний стіл, придбаний у 2009 році, вартістю 3000,00 грн.; вітальню (меблі), придбану у 2011 році, вартістю 1500,00 грн.; супутникову антену/тарілку, придбану у 2009 році, вартістю 1000,00 грн.; опалювальний котел, придбаний у 2007 році, вартістю 1500,00 грн.; мобільний телефон, придбаний у 2014 році, вартістю 5000,00 грн.; журнальний стіл, придбаний у 2010 році; посуд, придбаний у 2011 році, вартістю 2000,00 грн.; постільна білизна, придбана у 2009 році, вартістю 2000,00 грн. Факт придбання подружжям вищевказаного майна за час шлюбу підтверджується, зокрема, банківськими довідками, з яких вбачається, що у відповідний період позивачем укладались кредитні договори для придбання таких речей. Незважаючи на вимоги суду, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач у своєму позові. Разом з тим суд зазначає, що спожиті послуги зі страхування та підключення інтернету не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки не є майном за своєю правовою природою. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім?ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Враховуючи вищевказані правові норми, а також те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач, суд доходить висновку, що спірне майно набуто подружжям за час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70\~СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про наявність домовленостей або укладані шлюбні договори між подружжям, враховуючи, що позивач просить виділити більшу частину майна відповідачу, суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення позову. При цьому слід зазначити, що при ухваленні цього рішення суд виходить із принципу диспозитивності, тобто справу суд розглядає лише в межах заявлених позовних вимог. Таким чином в межах даної цивільної справи розглядається питання про поділ виключно переліченого у рішенні майна, а не всього спільного сумісного майна подружжя. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial