Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що, 03 серпня 1996 року сторони зареєстрували шлюбу у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1005. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. З 2015 року між сторонами все частіше почали виникати сварки та непорозуміння стосовно різних життєвих та побутових питань. З серпня 2015 року відповідачка виїхала з помешкання де вони проживали та почала проживати окремо. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я розпалася остаточно. На даний час вони мають стосунки з іншими особами, а тому примирення між ними не є можливим. Просить суд\~ розірвати шлюб з відповідачкою та стягнути на його користь сплачений судовий збір. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву, в якій зазначає, що у зв`язку з неможливістю бути присутньою за станом здоров`я на даному судовому засіданні просить провести судове засідання без участі сторони відповідача. Відповідачка надала суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак заперечує щодо описової частини позовної заяви. Причини розірвання шлюбу є те, що її чоловік постійно нехтував такими сімейними цінностями, як любов та повага до дружини, піклування про створення доброзичливої сприятливої атмосфери в сім`ї. З його ініціативи постійно виникали сварки, він постійно підвищував голос, чинив перешкоди у спільному користуванні та розпорядженні спільним майном та коштами, не давав користуватися спільним автомобілем, приховував від неї документи на їхнє нерухоме майно та транспортні засоби. Остаточно їхня сім`я розпалася в липні 2017 року, коли її чоловік в черговий раз вчинив сварку та повідомив, що їхній спільний будинок це його особиста власність. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Статтею 51 Конституції України\~проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За приписами\~статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Як визначено у ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1005. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. На протязі останніх років подружні відносини між сторонами погіршувалися та з серпня 2015 року припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідачка стверджує, що шлюбні відносини припиненні в липні 2017 року, разом з тим, відповідно до ст. 76 ЦПК України не надала доказів, які б обґрунтовували її заперечення. Позивачем відповідно до ст. 76, 77 ЦПК надано акт опитування сусідів від 19.06.2019 року, затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону Дахнівський - Мирзою М [PERSON] , в якому підтверджено, що відповідачка [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з серпня 2015 року. В даному будинку проживають [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON] [PERSON] в своїх письмових поясненнях від 19.06.2019 року підтвердила факти, які зазначені в акті опитування сусідів. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства по справах про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст.\~\~76, 77 ЦПК України, судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, а саме з серпня 2015 року та не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя неможливе. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку\~статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання\~\~кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить\~інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірів 768,40 грн. На підставі ст. ст. 105, 111, 112, 114, 115 СК України,

Outcome: approved