Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 07.12.2018 між позичальником, яким є [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір № 94986613000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30759, 72 грн. на строк до 07.04.2021 включно. У подальшому, позивач на підставі договору про відступлення прав вимоги №08-10/19 набув права вимоги за кредитним договорами №94986613000 про надання споживчого кредиту, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] зазначає, що Банк взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 30759, 72 грн., однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та систематично не виконує умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 05.10.2021 року має заборгованість в сумі 33 638,36 грн., з яких: -Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 29 459,72 грн.; -Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 0,00 грн.; -Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 3 084,80 грн.; -Заборгованість з комісії - 33,77 грн.; -Заборгованість з пені - 0,00 грн. -Нараховані 3% річних - 438,26 грн.; -Втрати від інфляції - 621,81 грн.; Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором в сумі 33 638,36 грн., судовий збір в сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не направив. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що в порушення ст. 518 ЦК України відповідачу вимоги від фінансових компаній про необхідність погашення боргу не надходили. Зазначив, що відповідачем дійсно укладався кредитний договір та отримувався кредит в АТ «Укрсиббанку», на погашення якого було сплачено 1300 грн. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, а тому позивачем не доведено суму заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача. Також, вказав, що витрати за правову допомогу є завищеними та не надано доказів сплати позивачем АО «Лігал Ассістанс» гонорару у розмірі 20 тис. грн., як зазначено у позові та акті про надання юридичної допомоги. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2018 між позичальником, яким є [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір № 94986613000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30759, 72 грн. на строк до 07.04.2021 включно. Відповідно до п. 3.9. Кредитного договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних. Разом з тим, пунктом 3.10. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00001 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30 759,72 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 07.12.2018 №0624384373 та випискою по рахунку відповідача (а.с. 20, 28-32). 07.10.2019 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» був укладений Договір факторингу № 149, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за Договором №94986613000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07.12.2018р., що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 33-46, 59). 08.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №08-10/19, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за Договором №94986613000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07.12.2018 р., що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с. 47-58, 60). Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» - наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» втратили такі права. Станом на момент відступлення 07.10.2019 ПАТ «УкрСиббанк» права грошової вимоги до відповідача, заборгованість [PERSON] по Кредитному договору складала : заборгованість за тілом кредиту - 29459,72 грн., заборгованість за відсотками - 228,22 грн., заборгованість по комісії - 2000 грн. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, процентів та комісій, а саме: 08.01.2019 - 1300 грн., 24.09.2020 - 1200 грн., 17.03.2021 - 300 грн., 23.04.2021 - 694, 45 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача, довідкою розрахунком заборгованості станом на 07.10.2019, розрахунком заборгованості станом на 05.10.2021 (а.с. 26, 28, 109). Проте, заборгованість позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Відповідачем відзиву на позовну заяву та належних доказів на підтвердження погашення заборгованості або сплати більшої суми боргу по Кредитному договору суду не надано. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що залишок неповернутих відповідачем в строк до 07.04.2021 включно кредитних коштів (тіла кредиту) складає 29459,72 грн. та заборгованість з комісії в розмірі 33,77 грн., а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача. Щодо заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в сумі 3084,80 грн., що заявлені позивачем до стягнення, суд вважає, що у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з пунктом 3.10. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00001 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. З додатку №1 до Кредитного договору вбачається, що відповідачу встановлено графік платежів по кредиту на 28 місяців (з 08.01.2019 по 07.04.2021) із зазначенням щомісячної конкретної суми платежу. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином, з урахуванням вказаних вимог цивільного кодексу та умов договору право позивача на нарахування процентів у розмірі 7,00001 % річних виникає після прострочення сплати відповідачем чергового платежу по кредиту та саме на прострочену суму основного боргу Позичальника, а не на всю суму кредиту чи його залишку. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 05.10.2021 (а.с.109) позивачем розраховано сплату відсотків у розмірі 7% річних з 09.10.2019 по 07.04.2021 на всю суму боргу (29459,72 грн.), а не на несплачені чергові платежі, тобто і на ту частину кредитних коштів, строк сплати яких ще не настав. Іншого належного розрахунку сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору позивачем суду не надано (зокрема розрахунку подібного до розрахунку проведеного Банком станом на час відступлення грошової вимоги (а.с. 23)), будь-якого обґрунтування в позовній заяві, а також належних і допустимих доказів того, що строк сплати всієї позики настав 09.10.2019 і в подальшому діяла процентна ставка у розмірі 7% річних суду не надано, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в сумі 3084,80 грн. задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, оскількинаданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки підтверджений первинними бухгалтерськими документами, доказів на спростування даного розрахунку як і контррозрахунку відповідачем не надано, а як вбачається зі змісту договору строк повернення кредитних коштів сплив 07.04.2021, що дає право позивачу вимагати повернення коштів та нарахований відсотків. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору № 94986613000 строк повернення кредитних коштів сторонами узгоджено до 07.04.2021 включно. Проте, відповідач у передбачений договором строк у повному обсязі кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість в сумі 29459,72 грн. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 438,26 грн. та боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 621,81 грн. відповідає вимогам статті 625 ЦПК України, а тому вимоги позивача про стягнення зазначених сум підлягають задоволенню. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача 30553,56 грн., з яких : заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 29459,72 грн., заборгованість з комісії - 33,77 грн., нараховані 3% річних - 438,26 грн., втрати від інфляції - 621,81 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial