Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його дядько [PERSON] [INFO], брат його батька [PERSON], був одружений на [PERSON] [INFO]. Сімя проживала в [INFO] і володіла домогосподарством. [PERSON] помер 12 02.1990 року і спадщина шляхом фактичного вступу була прийнята його дружиною [PERSON] 24.02.1992 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] та попередники не виробили документи на право власності на будинок і спадщину нікому не заповідала. Фактично спадкоємців на домогосподарство за адресою вул. Польова, 3, с. Дубрівка, Дубенського району не було, спадщину ніхто не прийняв. З моменту смерті [PERSON] починаючи з 24.02.1992 року за зазначеним господарством доглядав позивач, як племінник померлої, належно обробляв земельну ділянку, утримував будинок, фактично з зазначеного часу добросовісно володів і добросовісно продовжую відкрито володіти цим майном до теперішнього часу. До цього часу ніхто не заявив вимоги на право володіння цим домогосподарством. Таким чином, просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Польова №3, с.Дубрівка, Дубенського району Рівненської області. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з випискою з погосподарської книги, наданою Привільненською сільською радою 16.02.2017, за господарством по вул.Польовій, 3 в с.Дубрівка після смерті [PERSON] доглядає, обробляє земельну ділянку її племінник [PERSON], [INFO], фактично вступивши і прийнявши спадщину(а.с.8). Відповідно до актового запису про смерть №11 від 26.02.1992 року, Привільненською сільською радою [PERSON], померла 24.02.1992 року (а.с.18). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.06.2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.20,21). За нормами\~ст.41 Конституції України, ст.ст.321,\~328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1\~ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1\~ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3\~ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2\~ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також ч.4\~ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, позивач добросовісно заволодів майном і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1\~ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.ст.321,\~328,\~344 ЦК України, ст.ст.88,\~174,\~213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved