Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилався на те, що одруження з відповідачем видалося невдалим. З лютого 2014 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, і разом проживати не можуть. Примирення між ними неможливе. Кожен із них проживає окремим життям. Його рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Тому просив шлюб розірвати. Відповідач відзиву на позов не подала. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Тому відповідно до ст.223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08 липня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи є повнолітньою (а.с.4, 5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду судом справи бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Позов про розірвання шлюбу він підтримує та просить задовольнити. Позиція позивача залишається сталою та однозначною: він позов підтримує та просить його задовольнити. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати у шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на бажання позивача розірвати шлюб, підтримання ним вимог про розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у шлюбі змінювала прізвище, з з вимогами про відновлення дошлюбного прізвища до суду не зверталась. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, при цьому позивач від сплати судового збору звільнений, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved