Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 05 жовтня 2017 року надав відповідачу у позику 3544 доларів США зі строком повернення 31 грудня 2017 року, про що відповідач надав розписку. Оскільки відповідач не повернув отримані ним кошти, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3544 доларів США. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутності та позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~в звязку\~з неявкою\~сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу 05 жовтня 2017 року в позику 3544 доларів США, які останній зобовязаний був повернути до 31 грудня 2017 року, що підтверджується розпискою [PERSON] від 05.10.2017 року. Поняття договору позики визначено ст. 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 6-50цс16). Відповідно до\~ч.\~3\~,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 , 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3544 доларів США. Відповідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 981 гривні 75 коп. ( 3544 долари США х 27,6966 х 1%). На підставі викладеного,

Outcome: approved