Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовують тим, що він є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 21.08.2000 та договору дарування частини квартири від 12.09.2005. В даній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (мати поривача), а також з 13.01.2004 в даній квартирі зареєстрований відповідач, який являється братом позивача. В кінці 2007 року [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до своєї дружини - [PERSON] до Московської області в Російську Федерацію, де і проживає по теперішній час. З часу виїзду відповідач в зазначеному житлі не з'являвся, не брав участі у підтриманні житла, не сплачував за себе комунальних послуг, а його реєстрація є лише формальною. Речей відповідача в квартирі не має, перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинили. А реєстрація відповідача у даній квартирі, лише збільшує тягар для позивача в її утриманні. Самостійно не може позивач зняти реєстрацію відповідача, так як потрібна його присутність. На даний час, відповідач не має змоги прибути в Україну для зняття своєї реєстрації місця проживання через велику відстань, а також у нього відсутній паспорт громадянина України. Згідно виписки з домової книги від 31.05.2016 б/н, за адресою: [ADDRESS], відповідач прибув 14.03.2008 з України м. Черкаси, до дружини по ф6 на постійний строк та є громадянином Російської Федерації. Згідно довідки №12/ОК від 17.05.2016, відповідач з 17.06.2013 по день видачі довідки працює в компанії ТОВ «МСК РЕМОНТ» на посаді прораба. Тобто, на даний час, відповідач є громадянином Російської Федерації, отримав паспорт серії [NUMBER], постійно там проживає та працює. Згідно акту опитування сусідів від 06.07.2016, відповідач не проживає у вказаній квартирі більше трьох років. Позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, до початку судового засідання надав заяву від 18.10.2016, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що він виїхав з України в 2007 році на постійне місце проживання до Російської Федерації, є громадянином Російської Федерації, проживає за адресою Росія, [ADDRESS]. Квартирою [ADDRESS] не користується, його речей в ній немає, змоги приїхати самостійно до України для зняття реєстрації не має, так як у нього відсутній паспорт громадянина України. В судове засідання з'явитися змоги не має, через велику відстань між його місцем проживання та місцем знаходження суду. Просив суд, справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону. Суд вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії договору дарування квартири від 21серпня 2000 року [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Міняйло І.П., квартиру № [ADDRESS] [PERSON]., [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] Відповідно до копії договору дарування частини квартири від 12.09.2005 [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Сопільняк А.О., 2/3 частини двохкімнатної квартири [ADDRESS] [PERSON]., [PERSON] подарували [PERSON] Згідно до довідки про склад сім'ї № 66 від 12.07.2016, виданої Житлово-будівельним кооперативом №79, зазначено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно копії виписки з домової книги від 31.05.2016 б/н, відповідач 14.03.2008 прибув з України м. Черкаси до дружини, за адресою: [ADDRESS], по ф6 на постійний строк. Згідно довідки №12/ОК від 17.05.2016, відповідач з 17.06.2013 працює в компанії ТОВ «МСК РЕМОНТ» на посаді прораба. Відповідач не проживає в [INFO], більше трьох років, що підтверджується відповідними актом опитування сусідів від 06.07.2016. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ч.1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того, в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний Суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved