Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання нікчемними договору на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи № 1230475 від 21.03.2013р. на суму 44\~000 грн., а також договору на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи № 1230475 від 04.06.2013р. на суму 6\~000 грн., які укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа про стягнення з банку грошових коштів за вказаними вище депозитними договорами. Після проведеної внутрішньої перевірки виявилось, що вказані депозитні договори не зареєстровані в системі обліку банку, а кошти за такими договорами до каси банку не вносились. Вважає ці договори нікчемними, оскільки під час їх укладення не було дотримано письмової форми. Так, підтвердження дотримання письмової форми договору банківського вкладу є, серед іншого квитанція, яка повинна відповідати вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері банківської діяльності і в такій обовязково повинні бути присутні відомості про найменування банку, дату здійснення операції, підпис працівника банку, відбиток печатки або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В заявах на прихід готівки такі обовязкові реквізити відсутні, а саме невірно зазначено найменування банку та відсутній відбиток печатки. Крім цього, по формі та змісту такі заяви не відповідають квитанціям, що затверджені відповідною Інструкцією, а сам договір не відповідає типовій формі договору про вклад, яка затверджена Постановою Правління АТ «Ощадбанк». Все вище перелічене свідчить про нікчемність укладених договорів, з приводу чого предявив згаданий зустрічний позов. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 13.01.2016р. [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача згідно договору про надання правової допомоги від 18.05.2015р. адвокат [PERSON] проти обґрунтованості позову заперечив, оскільки оспорювані договори, а також заяви про прихід готівки відповідають вимогам чинного законодавства. В таких документах наявні всі обовязкові реквізити, внаслідок чого письмова форма договорів є дотриманою. Крім того, факт укладення оспорюваних договорів підтверджується поясненнями [PERSON], даними під час досудового розслідування кримінального провадження, згідно з якими вона під час укладення таких договорів діяла від імені банку. Тому, в задоволенні такого позову просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2013р. між позивачем, від імені якого діяла завідувач [PERSON] та відповідачем укладено договір № 1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи (а.с.149). Згідно з п. 1 цього договору, вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № 1230475 на умовах договору кошти в сумі 44\~000 грн. строком на тринадцять місяців із виплатою 16,5 % річних. На підтвердження факту внесення коштів відповідачу видано заяву на прихід готівки від 21.03.2013р. (а.с.150). Крім цього, 04.06.2013р. між тими самими сторонами укладено другий договір № 1230475 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи (а.с.151). Згідно з п. 1 цього договору, вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок № 26300601230475 на умовах договору кошти в сумі 6\~000 грн. строком на тринадцять місяців із виплатою 16,5 % річних. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 цієї Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011р. № 174, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, банк (філія, відділення) зобовязаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-118цс14 сформулював правову позиції від 29.10.2014р., згідно з якою розяснив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. В той же час, заява на прихід готівки від 21.03.2013р. (а.с.150) вказаним вимогам не відповідає, а саме: номер рахунку на який внесено кошти (10279332001) відмінний від номера рахунку, зазначеного в договорі (1230475), а також в такій заяві відсутній відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. На підтвердження дотримання письмової форми під час укладення договору від 04.06.2013р. до матеріалів справи не долучено копії відповідної квитанції про вчинення касової операції. Як і в першому випадку, представник відповідача не зміг категорично підтвердити факт укладення та внесення у день укладення договору грошових коштів, а як вбачається з виписки касового журналу (а.с.152-157), кошти за таким договором до каси банку не надходили. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що письмова форма оспорюваних договорів банківського вкладу під час їх укладення дотримана не була, в результаті чого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1059 ЦК України такі договори є нікчемними. Тому, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 365,40 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 72). На підставі наведеного та

Outcome: approved