Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи позов тим, що 19.01.2017 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, згідно з якими відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.09.2020 року становить 374989,76 грн., яка складається з: 251702,18 грн. - заборгованості за тілом кредита, 251702,18 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредита, 17957,06 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 105330,52 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Разом з тим, позивач бажає стягнути заборгованість лише в розмірі 251702,18 грн., яка складається із заборгованості за кредитом. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19.01.2017 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг без номера, який складається із анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, згідно з якими відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с. 17-19, 100-154). В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000,00 грн. (а.с. 16). Відповідно до умов договору, 16.06.2017 року відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згодом, 29.09.2017 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на «Універсальна GOLD». Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою за договором (а.с. 13-15). Разом з тим, в порушення умов кредитного договору про надання банківських послуг відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 24.09.2020 року становить 374989,76 грн., яка складається з: 251702,18 грн. - заборгованості за тілом кредита, 251702,18 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредита, 17957,06 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 105330,52 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 11-12). Разом з тим, позивач, з урахуванням ст. 13 ЦПК України, бажає стягнути з відповідача лише заборгованість в розмірі 251702,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором про надання банківських послуг на загальну суму 251702,18 грн. станом на 24.09.2020 року. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3775,53 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved