Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу в обґрунтування посилаючись на те, що з 2004 року по 2014 рік він знаходився у місцях позбавлення волі. У цей період його відповідач звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовом про розірвання шлюбу, який було задоволено та рішенням суду від 11.06.2004 р. №2-4912/04 їх шлюб було розірвано. Після звільнення він звернувся у відділ РАГС у Жовтневому районі м. Маріуполя для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу проте йому було запропоновано надати належним чином засвідчену копію рішення суду. З цього питання він звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з листом, на який отримав відповідь, згідно якої йому стало відомо, що у справі №2-4912/04 знаходяться інші документи які не мають відношення до розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Просив розірвати шлюб повторно між ним та відповідачем на підставі ст.110 СК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, приймав участь у розгляді справи через свого представника [PERSON], який підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності вказала, що перебуває вже в іншому шлюбі. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував 11 січня 1997 року шлюб з [PERSON] підтверджується штампом у його паспорті [NUMBER], про що не заперечується сторонами (а.с. 4-6). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ММУЮ у Донецькій області 01.09.2015 р. [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано, про що 15.07.2004 р. складено відповідний актовий запис №372 (а.с. 41). В актовому записі №372 від 15.07.2004р. значиться, що підставою реєстрації розірвання шлюбу стало рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.06.2004р., пред'явлено [NUMBER] виданий 06.02.1997р. Жовтневим РВ (а.с.49). Згідно форми №1 на ім'я [PERSON] [INFO] прізвище останньої змінено з [PERSON] і [NUMBER] замінено на [NUMBER] від 12.02.2005р. ( а.с. 63). З копії паспорта відповідача [NUMBER] вбачається, що 20.11.2004р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ММУЮ зареєстровано шлюб із [PERSON] (а.с.42-45). Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином, з наведених доказів вбачається що шлюб на який позивач посилається припинився з 11.06.2004р. і з 20.11.2004р. відповідач знаходиться в шлюбі із [PERSON]. Отже позивач немає права передбачені ст.. 3 ЦПК України, тому позов не підлягає задоволенню. Разом з цим, в обгрунтування своїх вимог позивачем суду надано незасвідчену фотокопію виписки з рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.06.2004 р. №2-4912/04, що набрало законної сили 12.07.2004 р., яким шлюб між [PERSON], [INFO] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON], [INFO] зареєстрований в Маріупольському міському відділу РАГС м. Маріуполя 11.01.1997 року актовий запис №09 розірвано (а.с. 8). Проте як вбачається з копії відповіді голови Жовтневого районного суду м. Маріуполя вих. №174 від 23.04.2015 р. в архіві Жовтневого районного суду м. Маріуполя під №2-4912 зберігається оригінал рішення по іншій справі, і справи про розірвання шлюбу у 2004р. між сторонами не розглядалося. (а.с. 9). В судовому засіданні представник позивача суду вказав, що до правоохоронних органів з питань оспорювання внесення актового запису про розірвання шлюбу, самого рішення яке стало підставою реєстрації припинення з ним шлюбу та про шлюб відповідача із [PERSON] не звертався. Таким чином, з урахуванням положення статті 214 ЦПК України, яка передбачає, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, а також положення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, суд приходить до висновку, що позов не може бути задоволений у повному обсязі, оскільки заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Outcome: dismissed