Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між сторонами 7 грудня 2012 року укладено кредитний договір №ICKGMCUI.75145.005, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн. на рахунок №2625.4.000063584. Зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача: поточну заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40274,05 грн., прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1\~297,60 грн., поточну заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 257,23 грн. та прострочену заборгованість зі сплати процентів в розмірі 956,02 грн., а всього 6\~784,90 грн. заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2015 року постановлено проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 7 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «[PERSON] РОЗВИТКУ», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір № ICKGMCUI.75145.005 (а.с.4-6), згідно з умовами якого банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору встановити кредитний ліміт у розмірі 8\~000 грн. на рахунок №2625.4.000063584, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п.2.3. цього договору банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредиту крім пільгового періоду. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування складає 0,0001% річних (п.2.8. договору). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором №ICKGMCUI.75145.005 не виконує, не здійснює погашення кредиту в повному обсязі, проценти за користування кредитом не сплачує (а.с.3). Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором, за яким станом на 24 квітня 2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 6\~784,9 грн., яка включає в себе: поточну заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40274,05 грн., прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1\~297,60 грн., поточну заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 257,23 грн. та прострочену заборгованість зі сплати процентів в розмірі 956,02 грн. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з п.3.2. кредитного договору № ICKGMCUI.75145.005 кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3 років, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Саме до цього зводиться висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором № ICKGMCUI.75145.005 від 7 грудня 2012 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Outcome: approved