Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 23.06.2012 року між ПАТ «МарфінБанк» та відповідачем було укладено договір №231156 про надання та використання особистої платіжної картки та надання послуг дистанційного банківського обслуговування. Позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок у національній валюті та видано платіжну картку. Відповідно до умов договору та заявки відповідача від 04.12.2012 року, останньому на платіжну картку було встановлено овердрафт в розмірі 300грн, процентна ставка по санкціонованому овердрафту становить 28% річних. Відповідачем отримано 300грн., з яких повернуто лише 0,16грн. Відповідачем не виконуються зобов'язання щодо своєчасного повернення овердрафту у зв'язку з чим станом на 25.03.2015 року виникла заборгованість в сумі 299,84грн. та заборгованість по відсоткам в сумі 220,20грн. На підставі викладено позивач просить стягнути з відповідача 520,04грн. заборгованості по договору, а також 243,60грн. судових витрат. Представник позивача під час дистанційного судового засідання позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові, просив позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечував. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 23 червня 2012 року між ПАТ «МарфінБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №231156 про надання та використання особистої платіжної картки та надання послуг дистанційного банківського обслуговування (а.с. 5-6). Відповідно до п.1.1 даного договору банком відкрито [PERSON] поточний рахунок у національній валюті та видано платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою на одержання особистої платіжної картки та договору про надання та використання особистої міжнародної платіжної картки. Згідно п.2.7 договору №231156 за заявою держателя платіжної картки, яка після підписання сторонами є невід'ємною частиною договору, Банк надає держателю санкціонований овердрафт, що призначений для проведення платежів, з використанням платіжної картки держателя, для оплати послуг торгівельної і сервісної мережі, одержання готівкових коштів понад залишок коштів на його картковому рахунку в сумарному розмірі, що не перевищує ліміт санкціонованого овердрафту. Умови санкціонованого овердрафту, що надається, вказується в заяві держателя. Відповідно до п.2.7 договору та заяви відповідача від 23.06.2012 року, [PERSON] на платіжну картку було встановлено овердрафт в розмірі 300грн.(а.с. 8-11), процентна ставка по санкціонованому овердрафту становить 28% річних. Відповідачем отримано 300грн., з яких повернуто лише 0,16грн. (а.с. 4). Згідно п.3.1.4 договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість у рамках ліміту овердрафту, що виникла в поточному місяці (включаючи плату за користування санкціонованим овердрафтом) не пізніше 15-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла така заборгованість. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого станом на 25.03.2015 року має заборгованість по неповерненню овердрафту в сумі 299,84грн., та заборгованість по відсоткам в сумі 220,20грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved