Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міського комунального виробничого тресту зеленого господарства та протизсувних робіт, [PERSON] міської ради, третя особа: Департамент житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилався на те, що в його користуванні на підставі нотаріально-посвідченої довіреності перебуває автомобіль марки «Mercedes Benz - 200», 1985 року випуску д.н. [NUMBER]. 14.05.2017 року біля 10 год. 45 хв. він, перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля та знаходячись на проїжджій частині вул. М.Олімпіади в м.Чернівці перед перехрестям із вул. Фастівською, зупинився на червоний сигнал світлофора. У цей час з правої обочини проїжджої частини вулиці на автомобіль [PERSON] раптово впало дерево, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено. В подальшому, вказане дерево прибрали з дороги працівники [PERSON] міського комунального виробничого тресту зеленого господарства та протизсувних робіт. Сума завданих йому збитків, внаслідок пошкодження його майна становить 67561 грн. 89 коп., що підтверджує висновком експерта №70-05-17. Також зазначив, що дана подія відбулась унаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обовязків по догляду за зеленими насадженнями, оскільки дерево було аварійним та знаходилось на землях запасу міста. Крім того, вказував на те, що такими діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав, внаслідок пошкодження його майна, оскільки він позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, був порушений його нормальний життєвий спосіб життя. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 гривень. Просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 67561 грн. 89 коп. на відшкодування майнової шкоди та 50000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Крім того, в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди просив стягнути солідарно з відповідачів витрати, повязані з проведенням експертного авто-товарознавчого дослідження у розмірі 3000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримав. Пояснив, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обовязків було пошкоджене майно позивача, у результаті чого йому було завдано майнової та моральної шкоди. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що [PERSON] міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладено на [PERSON] міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт. Окрім того, вважає, що позивачем не було доведено протиправності дій тресту, оскільки не встановлено причин падіння дерева. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду запереченнях. Пояснив, що [PERSON] міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт є неналежним відповідачем по справі, оскільки дерево, яке впало на автомобіль позивача не перебуває на його балансі та не є обєктом благоустрою. Дерево, що впало не було аварійним. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Департаменту житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що 14.05.2017 року їхала разом із чоловіком в автомобілі [NUMBER]. Чоловік відвіз їх з дитиною до лікарні, де залишив, а сам поїхав. Через деякий час позивач зателефонував їй та схвильованим голосом повідомив, що коли він стояв на світлофорі на машину з обочини впало велике дерево. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що автомобіль марки «Mercedes Benz - 200», 1985 року випуску д.н. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] (а.с.10). [PERSON] користується зазначеним транспортним засобом на підставі нотаріально-посвідченої довіреності ( а.с.11-12). За змістом п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Стаття 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, серед яких зазначено право володіння. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-183цс14 від 03.12.2014 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є належним позивачем по справі та має право на захист свого речового права, в тому числі на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 14.05.2017 року [PERSON] на автомобілі марки «Mercedes Benz - 200», 1985 року випуску д.н. [NUMBER] рухався по вул. М.Олімпіади м.Чернівці та зупинився поблизу тролейбусної зупинки на світлофорі, де на автомобіль з узбіччя раптово впало дерево. Зазначена інформація є загальновідомою та висвічувалася у засобах масової інформації, а тому суд на підставі ст. 61 ЦПК визнає дану обставину такою, що не підлягає доказуванню (а.с. 13). Як вбачається з відповіді Департаменту житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради від 23.05.2017 року дерево, що впало по вул. М.Олімпіади м.Чернівці знаходилось на землях запасу міста, балансоутримувачем є [PERSON] міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт. Між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради та [PERSON] міським комунальним виробничим трестом зеленого господарства та протизсувних робіт 10.02.2017 року було укладено договір №11 на послуги з утримання обєктів благоустрою та озелення в м.Чернівцях на 2017 рік (а.с.23). Відповідно до частин 1,2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту. З метою реалізації даних повноважень міські ради визначають на конкурсних засадах підприємства, установи та організації (балансоутримувачів), відповідальні за утримання обєктів благоустрою (п.4 ч.1 ст.10 Закону). Частиною 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до елементів благоустрою віднесено зелені насадження уздовж вулиць і доріг в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно - захисних зонах, на прибудинкових територіях. До об'єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об'єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об'єкти загального користування (ст.23 Закону). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання обєктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких обєктів. (ч.1 ст.15 Закону). Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, на якій росло дерево, відповідно до положень Земельного кодексу України, перебуває у віданні [PERSON] міської ради, а тому саме даний орган був уповноважений визначити балансоутримувача даного обєкту благоустрою. Так, рішенням [PERSON] міської ради №1489 від 03.02.2015 року було затверджено Тимчасові правила благоустрою м.Чернівців. Розділом 7 Тимчасових правил благоустрою м.Чернівці визначено, що утримання зелених насаджень регламентується Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. №105. Відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладається: щодо насаджень, які відносяться до комунальної власності, - на [PERSON] міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт, до інших форм власності на землевласників і землекористувачів; на вулицях перед будівлями до проїжджої частини (окрім дерев алейної висадки, повздовж проїжджої частини вулиці), всередині квартальних насаджень та садів мікрорайонів на власників (орендарів) житлових, громадських і промислових будівель та споруд, а також на власників, будівель побуту, торгівлі, освіти, охорони здоровя, які розташовані у житлових районах. 10.02.2017 року між Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради та [PERSON] міським комунальним виробничим трестом зеленого господарства та протизсувних робіт було укладено договір на послуги з утримання обєктів благоустрою та озеленення в м. Чернівці на 2017 рік (а.с.24-26). З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що [PERSON] міська рада є неналежним відповідачем по справі, а тому приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] міської ради. Щодо заявлених позовних вимог до [PERSON] міського комунального виробничого треста зеленого господарства та протизсувних робіт суд зазначає наступне. Так, пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10.04.2006 року №105, врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України. До елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Положеннями п.9.1.13 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, визначено, що на вулицях і площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень необхідно виявляти аварійні дерева і потенційно аварійні гілки. Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об'єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об'єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Згідно п. 9.1.11 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. З дослідженої у судовому засіданні довідки [PERSON] обласного центру з гідрометеорології №40/04-12/129 від 26.06.2017 року, судом встановлено, що 14.05.2015 року метеорологічна ситуація перебувала в межах норми, максимальні пориви вітру сягали не більше 5 метрів за секунду, а отже падіння дерева відбулось не внаслідок несприятливих погодніх умов (а.с. 31-32). Доводи представників відповідача про те, що у даному випадку відсутня вина [PERSON] міського комунального виробничого тресту зеленого господарства та протизсувних робіт, оскільки дерево, що впало не було аварійним, суд відхиляє та зауважує, що будь-якої надзвичайної ситуації, повязаної із сильними поривами вітру виявлено не було, дерево впало саме, а отже це свідчить про те, що воно становило загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, перебувало у пошкодженому стані. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, в порушення вимог розділу 12 Правил, суду не було надано доказів на підтвердження проведення загальних оглядів зелених насаджень по вул. М.Олімпіади м.Чернівці, що свідчить про неналежне виконання своїх обовязків [PERSON] міським комунальним виробничим трестом зеленого господарства та протизсувних робіт. Відповідач не проводив загального огляду вказаного дерева, а тому не володів інформацією щодо його поточного стану. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і немайнової шкоди. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, в матеріалах справи наявний висновок експертного автотоварознавчого дослідження №70-05-17 від 13.06.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes Benz - 200», 1985 року випуску д.н. [NUMBER] становить 67561 грн. 89 коп. (а.с.15-22). Відповідач у визначеному законом порядку не спростував зазначеного позивачем розміру збитків. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання позивачу майнової шкоди у розмірі 67561 грн. 89 коп. Також позивач у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди просив стягнути з відповідачів витрати понесені ним звязку з проведенням експертного дослідження у розмірі 3000 гривень. Розглядаючи дану позовну вимогу, суд зауважує, що вказані витрати не є майновою шкодою, що була завдана неправомірними діями відповідача. Вказані витрати позивач поніс добровільно та залучив експерта за власним бажанням. Одночасно, суд враховує, що за змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, повязаних з розглядом справи наведено у ч.3 зазначеної статті, серед яких зокрема вказуються витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Таким чином, Законом не віднесено до судових витрат - витрати, повязані з проведенням експертного дослідження до відкриття провадження у справі судом, а тому заявлена вимога задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, заявлений позивачем є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 1000 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення судових витрат, що складаються з судового збору, однак при цьому зауважує, що позовні вимоги [PERSON] судом було задоволено частково, а тому судові витрати підлягають пропорційному зменшенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial