Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 13.09.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банком було надано кредит в сумі 84000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку із чим у нього станом на 08.08.2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 54551,29 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 687673,56 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Сведбанк», був укладений Кредитний договір за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 84000,00 доларів США зі сплатою відсотків. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до Договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору. Судом встановлено, що банком були виконані зобов'язання перед відповідачем та надано кредит в сумі 84000.00 доларів США. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що дійсно у відповідача існує заборгованість за кредитним договором №0050/0906/71-040. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.08.2014 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по кредиту в сумі 54551,29 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості становить 687673,56 грн., що складається з: - 365876,54 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; - 161538,57 грн. - заборгованість за відсотками; - 160258,44 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в судове засідання не надано будь-яких доказів того, що у нього відсутня заборгованість за кредитним договором, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише докази, які містяться в матеріалах справи. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved