Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання приватизації недійсною. У своєму позові позивач вказав, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2013 визнано право користування жилим приміщенням у [ADDRESS] за [PERSON]. Була здійснена приватизація вищезазначеною квартири [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на спірне житло №601 видане районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24.12.2013 задоволена апеляційна скарга Запорізької міської ради була задоволена та рішення Заводського районного суду від 17.09.2013 скасовано, у задоволені позову [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням - відмовлено. Таким чином, не можна вважати законною приватизацію квартири [ADDRESS] за [PERSON] Згідно з ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна сторона зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала від виконання цього правочину. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстав, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1 п. З ст.388 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За таких обставин, позивач вважає здійснену відповідачем приватизацію та видане йому свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] в м. Запоріжжя районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району на ім'я [PERSON], а також договір купівлі-продажу спірної квартири від 30.10.2013 укладений між [PERSON] та [PERSON] незаконним, у зв'язку з чим, державна реєстрація права власності та договір купівлі-продажу квартири має бути скасовано. У своєму позові позивач просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 15.10.2013 №601 виданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району на ім'я [PERSON] на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію і повернути вищезазначену квартир у комунальну власність. 06.05.2014 року позивачем була подана уточнена позовна заява, в якій він залучив в якості другого відповідача [PERSON] та уточнив свої вимоги, а саме: просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 15.10.2013 №601 виданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району на імя [PERSON] на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], скасувати договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 30.10.2013 укладеного між [PERSON] та [PERSON], повернути в комунальну власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради квартиру [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала і просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і звернулась до суд з окремим позовом, який судом об'єднано в одне провадження з позовом ЗМР до [PERSON] У своєму позові [PERSON] вказала, що 30 жовтня 2013 року, вона придбала собі у власність двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] Нею був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири з власником - [PERSON], та посвідчено у нотаріуса. На час укладення договору купівлі-продажу, продавець квартири - [PERSON] володіла казаною квартирою на підставі свідоцтва про право власності на житло № 601. Після укладення вказаного договору, і державної реєстрації права власності у реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона, [PERSON] стала законним власником квартири [ADDRESS] 25.12.2013 року, їй стало відомо, що до Заводського районного суду, м. Запоріжжя подано позовну заяву за позовом Запорізької міської ради до [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на спірну квартиру недійсним. На момент купівлі у [PERSON] спірної квартири вона, [PERSON], не знала та не могла знати, що остання не мала прав на її відчуження, оскільки [PERSON] на законних підставах володіла відчужуваним майном. [PERSON] вважає, що вона є добросовісним набувачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], і тому законні підстави про позбавлення її цього майна відсутні. Квартира була придбана нею на підставі договору купівлі продажу і не може бути визнаний недійсним, оскільки при його укладенні були дотримані норми закону. На даний час у придбаній квартирі мешкають та зареєстровані вона, [PERSON], її чоловік [PERSON] та їх малолітня донька [PERSON], 2006 року народження. У придбаній квартирі вона зробила ремонт. Її малолітня донька, [PERSON], 2006 року, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 07 березня 2002 року, як член сім'ї власника жилого приміщення має право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником У своєму позові [PERSON] просить визнати її, [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] та залишити вказану квартиру у її власності. У судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала. Третя особа - реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилася,але надала до суду свої письмові пояснення. Третя особа - представник МКП «Основаніє» просить розглянути справу на розсуд суду. Третя особа - представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району - у судовому засіданні заперечує проти позову Запорізької міської ради. Третя особа - представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району у судовому засіданні проти позову [PERSON] не заперечує. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін, третіх осіб, думку прокурора, пояснення свідка, суд вважає, що позов Запорізької міської ради до [PERSON] задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] до ЗМР підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2013 визнано право користування жилим приміщенням у [ADDRESS] за [PERSON]. Була здійснена приватизація вищезазначеною квартири [PERSON] та видано свідоцтво про право власності на спірне житло №601 видане районною адміністрацією Запорізької міської ради по Заводському району. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24.12.2013 задоволена апеляційна скарга Запорізької міської ради була задоволена та рішення Заводського районного суду від 17.09.2013 скасовано, у задоволені позову [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням - відмовлено. Із наданих до справи доказів було встановлено, що на момент приватизації квартири [ADDRESS] [PERSON] була зареєстрована за рішенням суду, яке набрало законної сили та ніким не оскаржувало ся. Для здійснення приватизації вищезазначеної квартири [PERSON] було наданий повний пакет документів, необхідний для використання нею свого права приватизації житла та вчинені всі необхідні для цього дії. Документи надані для приватизації житла були перевірені спеціалістом відділу житлово-комунального господарства і сумнівів щодо їх дійсності та законності не виникало. Тому районною адміністрацією було видане розпорядження голови районної адміністрації щодо приватизації цього житла з неухильним дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як агент нерухомості була присутня при здійсненні правочину між [PERSON] та [PERSON], і при цьому були дотримані усі вимоги закону. Згідно з нормами статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз'яснено, що відповідно до ч.5 ст.12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Згідно положень вказаної норми, для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до вищезазначених норм, з метою повного та всебічного розгляду справи, а також захисту законних прав та інтересів дитини, виникає об'єктивна необхідність у залученні в якості зацікавленої особи по справі - Відділ опіки та піклування по Заводському районі м. Запоріжжя. Згідно положень ст. З Европейської Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню Інтересів дитини. Відповідно до ст. 154 Сімейного Кодексу України, [PERSON],як мати, має право звернутися до суду за захистом прав і інтересів своєї дитини та бути її законним представником. Таким чином, у судовому засіданні позов Запорізької міської ради до [PERSON]. не знайшов свого обгрунтування та доказів і крім цього, підписаний особою, яка не мала на це повноваження, бо від імені Запорізької міської ради позови в суд підписувати повинен міський голова, і тому позов задоволенню не підлягає. Позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування та докази і тому підлягає задоволенню. повністю знайшов свої докази і обґрунтування і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved