Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до судового наказу, що виданого 18.04.2019 року Роздільнянським районним судом Одеської області, з нього проводиться стягнення аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що розмір аліментів підлягає зміні, оскільки він офіційно не працює, має мінливий дохід, має на утримані прабабу - [PERSON] , тому просив визначити аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач, та його представник, позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, Ці обставини, на думку позивача, є підставами для зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на користь відповідача. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала письмові заперечення по справі які повністю підтвердила в судовому засіданні та зазначила, що обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття. 1000,00 грн , не є достатньою сумою для повноцінного утримування дитини. З моменту ухвалення судового рішення позивач жодного щомісячного платежу аліментів на утримання дитини не вчинив і має величезну заборгованість перед дитиною. Посилання позивача на ту обставину, що в нього на утриманні знаходиться його бабця не є дійсним, так як [PERSON] , хоч і зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак постійно мешкає в своєму будинку, що розташований в с.Троїцьке Біляївського району Одеської області. Вважає , що долучений лист з роздрукованим поясненням від імені [PERSON] датоване 07.02.2020 року не є доказом по справі, так як не відомо, хто складав зазначене пояснення і хто його підписував. Щодо до наданої позивавчем медичної документації виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що [PERSON] хоч є особою похилого віку, однак за станом здоров`я не потребує стороннього догляду. Будь-яких доказів того, що [PERSON] є опікуном/піклувальником [PERSON] до суду не надано, а тому посилання позивача на цю обставину єнедоречним. Також зазначила, що позивач [PERSON] працює по найму в Польщі, куди на тривалий час виїжджає з України. Також пояснила, що позивач ігнорує свої обов`язки щодо утримання та розвитку дитини і не допомагає матеріально, навіть не зважаючи на рішення суду. Дитина постійно проживає зі нею та знаходиться на її повному утриманні, при цьому протягом останніх двох років 6 разів вона разом з ним перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними виписками із медичної картки. Зазначила, що вона також є особою офіційно не працевлаштованою і їй дуже скрутно знаходити кошти щоб самостійно утримувати дитину. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно дост. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу, що виданий 18.04.2019 року Роздільнянським районним судом Одеської області, з позивача проводиться стягнення аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів виданого Другим Суворівським відділом державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального УМЮ (м.Одеса) за №15656 від 10.03.2020 року заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 10.03.2020 року складає 25 006,10 грн. Розмір аліментів з урахуванням середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового штатного працівника для даної місцевості , на теперишній час складає 2775,75 грн (а.с.53). Відповідно до долучених позивачем копій квитанцій заборгованість по аліментам була частково погашена у розмірі 11 025,13 грн (а.с.67-69) , але з поточною несплатою аліментів , знову виросла. . Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що його матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я кардинально роблять непосильним сплату аліментів у визначеному судом розмірі, оскільки відповідач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я , інших утриманців не має. Суд не приймає до уваги твердження позивача, про те що він має на утриманні прабабу - [PERSON] , оскільки документів про те, що остання потребує постійного стороннього догляду та, про те, що він являється її офіційним опікуном - до суду не надано. Однак , враховуючи , те що на теперішній час триває карантин через «короновірус 2019», тобто наявні обмеження приводять до труднощів можливості заробітку, суд вважає за необхідне частково зменшити розмір виплачуваних аліментів , а саме з ј частини доходів , що наразі складає 2775,75 грн на 2000,00 грн щомісячно , приймаючи до уваги, що відповідач так само , як і позивач по справі знаходиться у скрутному матеріальному становищі пов`язаний з провадженням карантину. Тому суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини частково.

Outcome: partial