Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до договору купівлі продажу від 28.11.2014 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0525 га., кадастровий номер 1412337200:01:014:0313. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лашиною Н.Г. та зареєстрований за №4270. На земельній ділянці споруди та будівлі були відсутні, згідно довідки розташований на ній раніше житловий будинок було повністю знищено. Після звернення до державного реєстратора та отримання відмови у реєстрації права власності на зведений житловий будинок позивач дізнався, що право власності [PERSON] на придбане в нього майно не припинено. В досудовому порядку відповідач припиняти своє право власності відмовився. Просив суд припинити право власності відповідача на житловий будинок [ADDRESS] , скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] в зв`язку із його знищенням. Відповідно до ухвали суду від 19.03.2020 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу [PERSON] не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Перешкод для розгляду справи немає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, зареєстрований в реєстрі за №4270 та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лашиною Н.Г., згідно умов якого [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,0525 га., кадастровий номер 1412337200:01:014:0313 (а. с. 10, 11) \~ \~ \~ \~ Згідно довідок, виданих Маріупольським бюро технічної інвентаризації, на ділянці [ADDRESS] відсутній житловий будинок в зв`язку із його знищенням (а. с. 14, 15) На земельній ділянці [ADDRESS] [PERSON] побудовано житловий будинок ( а. с. 17-18, 19) \~ \~ \~ \~Рішенням державного реєстратора від 10.02.2020 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок на підставі наявності в [PERSON] не припиненого права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 12-13, 16) \~ \~ \~ \~ Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 зазначила, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України не лише у ст. 335 та ст. 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує,! а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності позивачки на спірну квартиру підтверджується наданими нею доказами - а саме витягом з реєстру речових праві, які відповідають вимогам ст.ст. 77. 78 ЦПК України. Як передбачено ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі знищення цього майна. Таке знищення може бути результатом дій власника або інших осіб. Зокрема, це може бути таке використання майна, в результаті якого воно повністю і назавжди втрачає свої властивості, індивідуальні ознаки тощо. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру (ч. 2 ст. 349 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речсві права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі за текстом Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; 2) \~ \~ \~ \~документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта). З матеріалів справи вбачається, що умови договору купівлі продажу було виконано в повному обсязі, майно відчужено, однак минулий власник в особі [PERSON] своєю бездіяльністю порушує права позивача, як власника земельної ділянки, тому суд вважає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права вірним, а його позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved