Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 квітня 2013 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 7.230 гектара, розташованої на території Роздорської селищної ради Синельниківського району, Дніпропетровської області, та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю. 14 вересня 2005 року мати склала заповіт, посвідчений секретарем Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області та зареєстрований за реєтром № 69, яким заповіла позивачу вказану земельну ділянку. Заповіт не змінено і не відмінено. Спадкоємцем 1 черги за законом на спадкове майно також є рідна сестра позивача [PERSON]. Постановою № 02-31/76 від 15.01.2014 року нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті 20 квітня 2013 року [PERSON], у звязку з тим, що неможливо ідентифікувати державний акт як оригінал, що обумовлено його ламінуванням. Після отримання державного акту на право приватної власності на землю, для кращого збереження його було вкрито прозорою поліетиленовою плівкою, що щільно пристала до поверхні цього документа і її неможливо зняти без пошкоджень, що призвело до остаточного його знищення. Спірний державний акт про право власності на землю був виготовлений у двох екземплярах, один з них виданий на руки власнику - [PERSON], другий - залишився у Синельниківській районній раді Дніпропетровської області, з якого управлінням держземагенства у Синельніківському районі зроблена копія. Замінити державній акт на право власності на землю на новий неможливо у зв'язку з тим, що його власниця померла, а також, що 01.01.2013 року набули зміни до Земельного Кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» згідно яких реєстрацію права власності на земельну ділянку здійснює Державна служба реєстрації. Просить визнати знати за ним, [PERSON], право приватної власності в порядку спадкування за заповітом, на земельну ділянку площею 7.2300 га кадастровий номер 1224855600:01:001:0377, яка в межах згідно з планом розташована на території Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2013 року. До початку попереднього судового засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, що не суперечить вимогам ч.2\~ст.158 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 20 квітня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 499238. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЯК № 034323 від 10 листопада 1966 року, [PERSON] є матірю позивача [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при житті розпорядилася належним їй майном, а саме земельну ділянку площею 7.230 га в межах згідно з планом, розташовану на території Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що належить їй на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ДП №» 058159, виданого 14 червня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 26460 заповіла [PERSON], про що свідчить заповіт від 14 вересня 2005 року, посвідчений [PERSON] секретарем виконкому Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 69. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І- ДП № 058159 [PERSON] на підставі рішення 15сесії ХХІІІ скликання Роздорської селищної Ради народних депутатів № 110 від 18 січня 2001 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 7.230 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 7.230 га, яка розташована на території Роздорської селищної ради має кадастровий номер 1224855600:01:001:0377 та знаходиться у приватній власності [PERSON]. Згідно постанови державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори № 02-31/76 від 15.01.2014 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з тим, що не можливо ідентифікувати державний акт як оригінал, що обумовлено його ламінуванням. З матеріалів спадкової справи № 290/2013 вбачається, що [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України позивач являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом. Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved