Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2002 він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований Малиновським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №696. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачкою та її батьками. Спільне життя з відповідачем не склалося в силу різних поглядів на життя, внаслідок чого збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Більше року їх шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо. Діти залишаються проживати з відповідачем. Спору про розподіл майна , що є їх спільною сумісною власністю, у них немає. За таких обставин просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Судові витрати просить залишити за ним. Відповідач надала суду відзив, в якому заявлені позовні вимоги не визнає та вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає. Просить в задоволенні позову відмовити та надати термін для примирення протягом шести місяців. Відповідач та її представник адвокат Стоян А.С. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказує, що сторонам по справі не вдалося досягти примирення та зберегти сім`ю. Просить розглянути справу без її участі та участі відповідача, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб виданого 28.07.2020 серія [NUMBER] (а.с.8) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога відповідача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] » є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно його заяви, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved