Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 49490 грн., пені в розмірі 10117,64 грн., інфляційні втрати в розмірі 18360,79 грн. та судових витрат в розмірі 2379,68 грн., що включають 779,68 грн. судового збору та 1600 грн. витрат на правову допомогу. Посилався на те, що належний йому автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП 30.08.2014 року на 18 км. автодороги Київ-Одеса поблизу с. Круглик, Києво-Святошинського району Київської обл., винуватцем якого відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської обл. визнано [PERSON], відповідальність якого застрахована у НАСК «Оранта». Стверджував, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану застрахованою особою, але фактично відмовився від виплати, чим порушив права позивача. В процесі судового розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 13371,79 грн., інфляційні втрати в розмірі 20142,43 грн. та судових витрат в розмірі 2830,42 грн., що включають 830,42 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій зменшені позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився і не надав суду своїх письмових заперечень, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. За таких обставинах, згідно вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи з наступного. 30.08.2014р. на 18 км. автодороги Київ-Одеса поблизу с. Круглик, Києво-Святошинського району Київської обл., сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в НАСК «ОРАНТА» (а.с.3-4,5). В результаті даної ДТП був технічно пошкоджений автомобіль «Опель», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 23.09.2014р. позивач звернувся з заявою до НАСК «ОРАНТА» про страхове відшкодування (а.с.7-8), а листом від 30.04.2015р. відповідач повідомив [PERSON] про прийняте рішення щодо виплати останньому страхового відшкодування у розмірі (50 000,00 грн. ліміт відповідальності - 510,00 грн. франшиза =) 49 490,00 грн. (а.с.9-10). Згідно ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. У відповідності до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, встановленої при укладанні договору. Як вбачається з повідомлення та заяви (а.с.25), відповідач здійснив виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. лише 07.07.2015р., тобто з порушенням місячного строку для здійснення такої виплати, який закінчився 21.12.2014р. Згідно ст.37 Закону України «Про Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день просточення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Оскільки відповідач допустив затримку страхового відшкодування на 198 днів за період з 22.12.2014р. по 07.07.2015р., то з останнього підлягає стягненню пеня в розмірі 13371,79 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Страховик, згідно із ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Враховуючи те, що відповідач допустив затримку виплати страхового відшкодування в період з 22.12.2014р. по 07.07.2015р., то суд вважає за необхідне стягнути з останнього інфляційні втрати в сумі (49490 грн.*140,7% - 49490 грн.=) 20142,43 грн. Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виплатив позивачу страхове відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню сума штрафних санкцій у розмірі (13371,79 грн. пеня + 20142,43 грн. інфляційні втрати =) 33514,22 грн. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з актів, квитанцій (а.с.12,17,26,29), позивач поніс витрати на правову допомогу на загальну суму (1600грн.+400грн.=) 2000 грн. Вирішуючи справу таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2830,42 грн. понесених останнім судових витрат, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 830,42 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved