Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики вказуючи, що 11.07.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір строкової позики відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8 600 доларів США зі строком повернення 11.10.2014 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач написала розписку. Однак, у встановлений строк [PERSON] борг не повернула і до цього часу від повернення коштів ухиляється, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 8600 доларів США та 3% річних від простроченої суми, що становить 740 доларів США, що еквівалентно 241158,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2411,58 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив в позові відмовити. Зазначив, що в дійсності [PERSON] надав відповідачці [PERSON] в позику 8000 доларів США. Умова про сплату 200 доларів США за місяць користування позичковими коштами заявлена позивачем усно, без зазначеня такої умови в розписці. Даний факт підтверджується аудіозаписом спілкування [PERSON] та [PERSON], де вони обговорювали тему варіантів поверненя боргу. Також позивач не повідомив суд про частковий розрахунок боргу 06.11.2016 року в сумі 500 доларів США. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно розписки, наданої позивачем до суду , [PERSON] отримала 11 липня 2014 року позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 8600 доларів США, які вона зобов'язалася повернути до 11.10.2014 року. Факт написання розписки відповідач не оспорювала та визнала ту обставину, що між нею та [PERSON] виникли зобов»язання за договором позики і вона дійсно отримувала кошти від [PERSON] Тобто, вищевказані обставини по справі відносно виникнення боргових зобов»язань сторонами не заперечується та є встановленими належними доказами, а саме оригіналом даної розписки. У зазначеній в розписці строки відповідач, отримані в якості позики кошти не повернула, що також було підтверджено в ході розгляду справи. Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов»язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Факт повернення коштів [PERSON] не доведений в суді відповідачем. Посилання відповідача на повернення суми боргу в 500 доларів США та надання при цьому розписки [PERSON] щодо отримання ним коштів в сумі 500 доларів США, спростовується показами самого позивача, який зазначив, що дані кошти відповідач [PERSON] повернула не по цій борговій розписці, а по іншій. В розписці не вказано по якій борговій розписці повернуто дані 500 доларів США. Тим більше, судом встановлено, що у відповідача існують і інші боргові зобов»язання перед позивачем. Не знайшло свого підтвердження і посилання представника відповідача на те, що в розмові на аудиозапису позивач говорив про 8000 доларів США, а 600 доларів США це і є відсотки, які нарахував позивач. В зазначеній розписці чітко вказано отримання коштів саме в сумі 8600 доларів США, а посилання на аудиозапис не являється належним та допустимим доказом у розумінні норм ЦК України. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики, строк її повернення, плата. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до розписки позивач виконав зобов'язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов'язання позичальника виконані не були. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 11.07.2014 року та 3% річних з простроченої суми за період прострочення підлягають до задоволення. За розрахунком позивача ,який перевірений судом, сума трьох відсотків річних за період з 11.10.2014 року по 25.07.2017 року становить 740 доларів США і підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає стягнути з відповідача 8600 доларів США та 3% річних в сумі 740 доларів, що еквівалентно, згідно облікової ставки НБУ, станом на 25.07.2017 року, 241 158 гривень.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved