Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому спросить: визначити йому ј частку у справі спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив , що спірна квартира по ј частині на праві спільної сумісної власності належала позивачу , відповідачу та їх батькам . Після смерті батька [PERSON] ј частину квартири успадкувала мати сторін [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом , відповідно до якого спадщина складалася з Ѕ частки в праві спільної сумісної власності на квартиру , з урахуванням Ѕ частки у спадщині від якої відповідач відмовилася. На теперішній час позивачу належить ѕ частина квартири, з них не визначена ј частка. Відповідачу належить ј частина , яка не визначена. Позивач має намір розпорядитися належною йому часткою у спірній квартирі , однак, без визначення часток у спільній сумісній власності не може розпорядитися належним йому майном. Відповідач в добровільному порядку відмовляється визначити частки у спірній квартирі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності про розглядати справу за відсутності позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи, неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.10.1998 року, реєстраційний № [NUMBER] , виданого Харківським міським центром державного житлового фонду належить : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось, що частки у спільній сумісній власності рівні, тому що всі вони користувались рівними правами та несли рівні обов`язки щодо квартири. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального кругу Грошевою О.Ю. позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] отримав у спадок Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2ст. 372 ЦК України, в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно до ст. 368 ЦК України, загальна кількість двох або більше осіб без зазначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7п. 12 роз`яснено, що за загальними правилами ч. 2 ст. 372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч. 2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином кожному із співвласників належить право на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру мотивована та підтверджена наданими позивачем доказами. Задоволення судом зазначених позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Позовні вимоги базуються на законодавчих нормах, є обґрунтованим та підтвердженим документами, що знаходяться в матеріалах справи, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved