Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 2/4 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON], по ? частині вказаної квартири належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Центром приватизації державного житлового фонду, [NUMBER] 12.02.1999, рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2007 року № 2-10094/07. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1936 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в 2005 році виїхав з спірного житла, за місцем реєстрації не проживає, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує позивачі вважають, що реєстрація відповідача чинить перешкоди у користуванні власністю та просять визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та зняти його з реєстраційного обліку у спірному житлі. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, суд виносить по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 2/4 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Центром приватизації державного житлового фонду, [NUMBER] 12.02.1999 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2007 року № 2-10094/07; ? частини вказаної квартири належить [PERSON] та ? частини належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Центром приватизації державного житлового фонду, [NUMBER] 12.02.1999 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2007 року № 2-10094/07. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1936 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідно довідки дільниці № 39 КП «Жилкомсервіс» № 444 від 28.02.2017 року. Відповідач [PERSON] в 2005 році виїхав з спірного житла, за місцем реєстрації не проживає, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача в спірному житлі з 2005 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачено, що рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. З правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, яке було обговорено та взято до відома 21 грудня 2012року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином по справі встановлено, що відповідач не мешкає у спірному житловому приміщенні понад 12 років , а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved