Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, в якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем материнських обов'язків просив визначити місце проживання їх спільної доньки - [PERSON] за його фактичним місцем проживання, оскільки починаючи з травня 2014 року донька проживає з ним, при цьому мати не цікавиться долею дитини, він утримує та доглядає дитину, водить до шкоди. Крім того позивач просить припинити стягування з нього аліментів на користь відповідачки. Оскільки вона їх на дитину не використовую, а витрачає на власні потреби. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити, також пояснив , що донька проживає з ним, де в даний час проживає мати доньки йому не відомо. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлена, заяв, клопотань чи заперечень суду не надала. Представник третьої особи Назаренко О.І. підтримала заявлені позовні вимоги, вказала, що службою в справах дітей дане витання вивчалося, також на засідання комісії викликалася мати дитини, але вона не з'явилися. Комісією було прийнято рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки батько займається вихованням доньки та в нього більш сприятливі умови проживання. Представник відділу ДВС Голосіївського РУ Ю м. Київ в судове засідання не з'явився, направивши суду лист в якому просять слухати справу в їх відсутності.. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, представників, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дочка сторін з травня 2014 року проживає разом з батьком - [PERSON] - за місцем його фактичного проживання та знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом складеним депутатом міської ради про обстеження житлово-побутових умов. Мати дитини - [PERSON] зареєстрована та постійно проживає окремо від них, що підтверджується довідкою з місця проживання. Житлово-побутові умови батька в цілому забезпечують можливість належного виховання та розвитку дитини, батько за місцем свого проживання спроможній забезпечити дитину можливістю відвідування навчального закладу, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, висновком органу опіки та піклування, службовою характеристикою з місця роботи позивача та іншими наданими документами. Згідно рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради №997 від 07.10.2014 року визначено місце проживання [PERSON], [INFO], за фактичним місцем проживання її батька [PERSON] [ADDRESS]. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Київ від 17.08.2009 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2009 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується виконавчим листом та постановою ДВС про звернення стягнення на заробітну плату (а.с.9-11). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання дитини. При наданні правової оцінки спору суд приймає до уваги наступне. Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Враховуючи викладені вище обставини справи, вимоги Закону України «Про охорону дитинства», особисті якості батьків, можливість створення батьком дитини належних умов для виховання дитини, його більшу турботу і увагу до дитини, а також думку органу опіки та піклування, виходячи із найвищих інтересів дитини, аналізуючи кожен аспект відносин до дитини, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити вимоги позову в частині визначення місця проживання дитини, оскільки залишення дитини проживати з батьком відповідає її інтересам та чинному законодавству, а також забезпечить розвиток дитини. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Крім того, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини, оскільки дитина знаходиться на утриманні батька, а кошти які з нього стягуються не використовуються відповідачем за їх цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позовні вимоги доведені під час розгляду справи, тому позов слід задовольнити повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved