Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12 321,13 грн та компенсацію згідно розрахунку в розмірі 244,55 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити по справі заочне рішення. Позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи зі наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював на державному підприємстві «Укрдорзв»язок» з 16 березня 1983 року і до 16 листопада 2015 року. Як встановлено судом, наказом №66-к від 16 листопада 2015 року був звільнений з посади провідного інженеру за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст.38 КЗпП України. Судом встановлено що станом на за період травня 2015 року і до звільнення з роботи відповідач нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату. Остаточний розрахунок не був проведений, а отже станом на 01.03.2016 року існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 12321,13 грн. Також відповідач просить стягнути на його користь компенсацію згідно розрахунку, яка становить 244 грн 55 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 2. ст. 233 КЗпП України У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п.2 Постанови від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої плати» обчислення середньої плати для оплати часу щорічної відпустки , додаткових відпусток у зв»язок з навчанням , творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи , що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до п. 2 Постанови від 08.02.1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин. За порушення термінів виплати заробітної плати, згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати. У відповідності до ст.ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку з один місяць. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1 249 грн. 85 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved