Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 19.05.2011 року між банком та [PERSON] був укладено кредитний договір № BL ЖГ00008911, на умовах якого відповідачу надано кредит в розмірі 4500,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 20% річних та щомісячної комісії за управління кредитом в розмір 1,50 % від суми кредиту терміном до 19.01.2014 року. Відповідач зобов'язувалась щомісячно поповнювати свій поточний рахунок та погашати заборгованість відповідно до умов договору. Відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 11.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 5180,30 грн., з яких: 863 грн. - тіло кредиту, 284,85 грн. - заборгованість за відсотками, 67,50 грн. - заборгованість по комісії, 3964,75 грн. - плата за пропуск платежів (пеня). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, поштовими повідомленнями. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.05.2011 року між банком та [PERSON] був укладено кредитний договір № BL ЖГ00008911, на умовах якого відповідачу надано кредит в розмірі 4500,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 20% річних та щомісячної комісії за управління кредитом в розмір 1,50 % від суми кредиту терміном до 19.01.2014 року. (а.с.3-6). Відповідно до п. п. 2.4.1. загальної частини договору, позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно до п.п. 3.3.2 договору позичальник зобовязаний щомісячно виконувати свої боргові зобовязання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 договору. Взятих за договором обовязків відповідач належним чином не виконав, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості в розмірі 5180,30 грн.(а.с. 8-11). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Таким чином, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5180,30 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]». Отже, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору. Розмір судового збору визначений судом з врахуванням дати подання позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved