Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до заяви про надання споживчого кредиту №SA -000316 від 24 квітня 2015 року, між ПАТ «Банк «Юнісон» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 24 квітня 2015 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. 00 коп. зі сплатою 20 процентів річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів «24» квітня 2018р. Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» (далі - ДКБО) та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід'ємною частиною ДКБО. Свою згоду на укладення ДКБО відповідач підтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів (послуг). Згідно з п. 4.1 Умов надання споживчих кредитів позичальник здійснює погашення кредиту і сплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, у розмірі фіксованих платежів (далі - ануїтетні платежі або ануїтетний платіж) «08» числа кожного місяця та відповідно до Графіку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або шляхом перерахування безготівкових коштів на визначений в кредитному договорі рахунок банку. Згідно з п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту банк нараховує проценти за користування кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в кредитному договорі, та фактичної кількості днів користування кредитом, на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом за кількість днів у році приймається 360 днів. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу готівкою через касу банку грошові кошти у розмірі, встановленому кредитним договором, а саме на поточний рахунок. Відповідно до п. 4.1 ДКБО клієнт сплачує винагороду банку за послуги в межах відповідних банківських продуктів (послуг), що надаються на підставі заяви про надання банківських послуг (продукту). Пунктом 3.5 Умов надання споживчих кредитів передбачено, що клієнт зобов'язується сплачувати комісії за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі, визначеному в Кредитному договорі (без ПДВ). Зазначена комісія розраховується у відсотках від суми кредиту, що наданий позичальнику, та підлягає сплаті відповідно до п.4.1 цих Умов. Умовами Кредитного договору встановлено, що відповідач зобов'язується сплачувати щомісячну комісію за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3 % від суми кредиту. Відповідно до підпункту 6.3.1 Умов надання споживчих кредитів позичальник зобов'язався повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання, передбачені пунктом 4.1 Умови надання споживчих кредитів не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентами та комісіями. Згідно з п. 7.2 Умов надання споживчих кредитів за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за кредитним договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У випадку часткової сплати суми ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. Нарахування пені починається з першого дня прострочення виконання зобов'язання, здійснюється щоденно і припиняється в день виконання позичальником зобов'язання, за несвоєчасне виконання якого така пеня була застосована. Зазначена пеня повинна сплачуватись банку в строк не пізніше наступного робочого дня з дня її накладення/нарахування. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23 квітня 2018 року має заборгованість в розмірі 31 912,55 грн., яка складається з наступного: 7 400,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 123,33грн. - заборгованість за процентами; 4 377,18 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 7 700,00 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 5 997,68 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 2 000,36 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 3 544,00 грн.- пеня за прострочення сплати комісії; 700,00 грн.- штраф. 09 серпня 2017 р. банком на адресу позичальника направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Кредитним договором, яка, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не вручена у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Банк «Юнісон». Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 31 912 грн. 55 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с -27). Відповідач в судові засідання призначені на 18.07.2018 р. та на 12.10.2018р. неодноразово не з'явився, про дату, місце та час був повідомлений належим чином та своєчасно, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 24.04.2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7400 грн. 00 коп. зі сплатою 20 процентів річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів «24» квітня 2018р. Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.9-12) заборгованість відповідача станом на 23 квітня 2018 року складає 31 912 грн. 55 коп.,з яких: 7 400,00 - прострочена заборгованість за кредитом; 123,33 - заборгованість за процентами; 4 377,18 - прострочена заборгованість за процентами; 7 700,00 - прострочена заборгованість за комісіями; 5 997,68 - пеня за прострочення сплати кредит; 2 000,36 - пеня за прострочення сплати процентів; 3 544,00 пеня за прострочення сплати комісії; 700,00 штраф. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиці Верховного суду України висловленої у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 531/648/15-ц, споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, з урахуванням викладеного та положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» суд вважає правильним виключити зі складу заборгованості 7 700,00 - прострочену заборгованість за комісіями; 3 544,00 - пеню за прострочення сплати комісії та 700,00 - штрафу. З урахуванням викладеного суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом в розмірі 7 400,00 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 123,33 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4 377,18 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 5 997,68 грн.; пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 2 000,36 грн. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial