Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування гуртожитком по [ADDRESS], та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] 10 березня 1999 року адміністрацією власника ПАТ «Автобусний парк» 13527 було видано ордер на право зайняття кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS] на підставі якого вона заселилася і зареєструвалася за вказаною адресою у березні 2003 року. На підставі договору купівлі-продажу гуртожитку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], укладеного 22 жовтня 2014 року між ПАТ «НВП «Радій» та ПАТ «Автобусний парк» 13527, ПАТ «НВП «Радій» стало власником вказаного гуртожитку. Відповідно до акту від 03.11.2014 року відповідач більше 10 років не користується та не проживає у житловому приміщенні. Заяву про зняття з реєстрації [PERSON] адміністрації підприємства не подавала. Будь-яка інша фактична адреса проживання або перебування громадянки [PERSON] позивачу невідома. Таким чином, оскільки відповідач більш, ніж шість місяців без поважних причин не проживає у гуртожитку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], то вона у судовому порядку підлягає визнанню такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у гуртожитку. Крім того, через її реєстрацію за вказаною вище адресою ПАТ «НВП «Радій» позбавлений можливості зареєструвати інших мешканців до кімнати, тобто підприємство не може вільно користуватися та розпоряджатися нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася судом належним чином шляхом оголошення у пресі (газета «Народне слово» від 26 березня 2015 року № 13 (3191), причини неявки суду не повідомила, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслала, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що представник позивача не заперечила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 10 березня 1999 року адміністрацією власника ПАТ «Автобусний парк» 13527 було видано ордер на право зайняття кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Згідно відповіді з Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 11.02.2015 року, [PERSON] з 10.09.1999 року зареєстрована за вказаною адресою /а.с. 16/. На підставі договору купівлі-продажу гуртожитку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] укладеного 22 жовтня 2014 року між ПАТ «НВП «Радій» та ПАТ «Автобусний парк» 13527, ПАТ «НВП «Радій» стало власником вказаного гуртожитку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28467414 від 22 жовтня 2014року /а.с. 5-6/. Відповідно до акту встановлення факту проживання у гуртожитку ПАТ «НВП «Радій» від 03.11.2014 року, [PERSON] більше 10 років, а саме з жовтня 2004 року фактично не проживає в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Особистих її речей в кімнаті немає, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання немає. Акт складено завідуючою гуртожитку [PERSON], костелянкою гуртожитку [PERSON], та черговими гуртожитку [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Вказані обставини в судовому засідання підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, проводиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, підставою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її безперервна відсутність у місці проживання понад шість місяць без поважних причин. Встановлені обставини по справі доводять обґрунтованість заявленої вимоги, а саме те, що відповідач залишила спірне житло, та фактично не проживає в кімнаті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, а відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Між цим, вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки згідно ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial