Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, яке вона заповідала позивачу та яке складається з земельної ділянки площею 2,6526 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0104) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, і яка належала померлій [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060295 від 31 липня 2003 року, виданий на імя «Гальченко Ганна Андріївна» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 139 від 15.05.2003 року, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту\~ст.4 ЦПК України\~Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 14.08.1967 р. в с. Заболоть, Радомишльського району Житомирської області, на даний час зареєстрований та проживає в [INFO]. 18 квітня 2005 року, гр. [PERSON], на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, в якому зазначила, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось у тому числі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON], копія заповіту № 4 від 18.04.2005 року. 19 березня 2008 року, у віці 84 років померла заповідачка, [PERSON], в с. Заболоть, Радомишльського району Житомирської області, даний факт також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 090821 від 19.03.2008 року, що видане виконавчим комітетом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Спадщину після смерті заповідачки, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв спадкоємець за заповітом, [PERSON], шляхом постійного проживання з покійним без реєстрації з покійною, доглядом за будинком, земельною ділянкою, отримував кошти за землю, тощо, даний факт також підтверджує довідка № 415 від 16.08.2017 року з виконкому Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], зокрема всього іншого, входить земельна ділянка площею 2,6526 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0104) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060295 від 31 липня 2003 року, виданий на імя «Гальченко Ганна Андріївна» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 139 від 15.05.2003 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно Глави 10 п. 4.15 й п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що оригінал вищезазначеного Державного акту вважається втраченим, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved