Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~кредитної заборгованості\~зі спадкоємця\~боржника,\~посилаючись на\~те,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №\~б/н\~від 21\~вересня 2011\~року [PERSON] \~отримав кредит\~у розмірі\~14\~000\~грн.\~00\~коп.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~ [INFO] позичальник,\~ [PERSON] помер,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть від\~06.06.2016. Спадкоємці [PERSON] \~мали право\~подати заяву\~про прийняття\~або про\~відмову від\~спадщини у\~строк з\~04.06.2016\~по 04.12.2016. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини є [PERSON] .\~Вказана обставина\~підтверджується копіями\~паспортів позичальника\~та відповідача,\~де в\~якості адреси\~реєстрації зазначена:\~ [ADDRESS] .\~12\~лютого 2019\~року позивачем\~було отримано\~відповідь Третьої\~полтавської державної\~нотаріальної контори,\~в якій\~зазначалось,\~що спадкоємці\~померлого [PERSON] \~із заявами\~про прийняття\~чи відмову\~від спадщини\~до нотаріальної\~контори не\~звертались та\~спадкова справа\~після смерті\~спадкодавця була\~заведена на\~підставі претензії\~АТ КБ\~«Приватбанк». 30 вересня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено\~лист-претензію,\~згідно якої\~позивач пред`явив\~свої вимоги,\~але ніяких\~дій не\~було виконано.\~Враховуючи викладене,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача [PERSON] на його користь станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 21 вересня 2011 року в сумі 11 801 грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн. 00 коп.. Представник позивача АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується даними поштових повідомлень, окрім того\~повідомлення відповідача\~також було\~здійснено шляхом\~оголошення на\~сайті суду\~про її\~виклик в\~судові засідання. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань відповідачем до суду не подано. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2020 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ з «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 21.09.2011, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 12). Унаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, розмір якої згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту 11 801 грн. 04 коп. (а.с. 7-11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 33). Відповідно до відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 29 січня 2019 року № 35/01-16 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №1/2017 на майно померлого на підставі претензії банку від 20.01.2017 на суму боргу 11\~801 грн. 04 коп. (а.с. 36). 12.09.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості [PERSON] відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. Згідно долучених до позову копій паспортів [PERSON] та померлий [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 31, 32). Статтями 1216, 1218\~ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1281\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори від 29 січня 2019 року № 35/01-16 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №1/2017 на майно померлого на підставі претензії банку від 20.01.2017 на суму боргу 11\~801 грн. 04 коп. (а.с. 36). Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268\~ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявила про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подала. Аналогічна, зазначеній вище, позиція викладена в ряді постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (найсвіжіша практика у справі № 306/2000/16-ц, провадження № 61-30819св18, постанова від 22 січня 2020 року) Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною сьомою статті 81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. А згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду згідно встановлених ЦПК України вимог, відповідачі не прибули до суду та не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити заявлені позовні вимоги. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved