Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначає, що ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого стало АТ «Банк Форвард» 04.06.2013 року із [PERSON] укладено договір про надання та використання платіжної картки №106820179 з відкриттям поточного рахунку № [NUMBER] . Відповідно до п.1 підписаної відповідачем заяви про укладення договору про надання та використання платіжної картки, договір про картку укладений на умовах викладених в даній заяві, Тарифах по карткам Банку та Умовах про надання та обслуговування платіжних карток Банку. В порушення норм Закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Вказують, що 03.10.2018 року та 05.10.2020 року позивач направляв відповідачу заключний рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про картку в сумі 39063 грн. 19 коп., однак вказана заборгованість не погашена. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначають, що станом на 24.12.2020 року утворилася заборгованість в сумі 41474 грн. 40 коп., яка складається з суми заборгованості згідно розрахунку заборгованості за договором про картку в розмірі 39063 грн. 19 коп. та трьох процентів річних в розмірі 2411 грн. 21 коп. На основі викладеного, просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки №106820179 в сумі 41474,50 гривень, що включає: заборгованість за договором в сумі 39063,19 гривень, 3% річних в сумі 2411,21 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином; направив заяву в якій вказав про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Згідно спрямованої до суду відповіді на відзив відповідача вказують, що згідно положень п.8.16 умов по карткам банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.20 Умов по картках). Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п. 4.19. Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п. 4.21. Умов по картках). При цьому, згідно наданої заключної вимоги боржник мала сплатити заборгованість до 03.11.2018 року. Таким чином, вважають, що перебіг позовної давності розпочався з 04.11.2018 року. Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Проте, представник відповідача [PERSON] спрямувала на адресу суду відзив на позов, згідно якого позовну заяву вважає безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості, оскільки в травні та червні 2013 року вона отримала кредит в ПАТ «Банк Русский Стандарт» та до кінця 2014 року регулярно сплачувала кредитні платежі та погашала суму боргу. 06.08.2014 року їй стало відомо, що закрито відділення банку ПАТ «Банк Русский Стандарт» та перейменовано його на ПАТ «Банк Форвард». Тоді вона почала погашати кредит у відповідності до СМС повідомлень. До кінця 2015 року вона сплатила в повному обсязі кошти, які за власними підрахунками складали суму боргу, однак зателефонувавши на гарячу лінію банку вона дізналась, що борг не зменшився взагалі. З того часу і перестала платити банку. Відповідно до виписок по рахунках згідно умов договору вбачається, що за даними банку, заборгованість за відповідачем виникла в жовтні 2013 року і в подальшому лише збільшувалась. Посилається на те, що з лютого 2018 року їй систематично телефонували працівники банку, які вимагали погасити заборгованість за договором. З цього приводу вона також зверталась в органи поліції. Крім цього, банк у 2019 році звертався до нотаріуса з заявами про вчинення виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, який вона в подальшому оскаржувала до суду. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.05.2020 року виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості на користь банку було визнано таким, що не підлягає виконанню. Також, звернулась до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Посилається на те, що згідно виписки по рахунку її заборгованість утворилась у 2013 році та з того часу банк звернувся до суду лише у грудні 2020 року після спливу трирічного строку позовної давності. Вважає, що банк втратив право звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача такого боргу, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Представник відповідача просила справу розглянути у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов Акціонерного товариства «Банк Форвард» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.06.2013 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого стало АТ «Банк Форвард» та [PERSON] був укладений договір про надання та використання платіжної картки № 106820179 з відкриттям поточного рахунку № [NUMBER] . (а.с.5). Відповідно до Статуту АТ «Банк Форвард» (а.с.49-51), АТ «Банк Форвард» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Руский Стандарт». Тарифи по вказаній картці затверджені наказами по банку від 11.12.2012 року та від 25.04.2013 року. Вказаними тарифами передбачено сплату клієнтом відсотків у розмірі 55% річних та інші платежі, про які домовились сторони. (а.с.6,17,18). Відповідно до п.3 Заяви, клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку є умови по карткам (діючі Тарифи по карткам Клієнт отримує у день отримання картки, а також діючі тарифи та умови по карткам, розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, з якими клієнт може у будь-який час ознайомитись (п.2.12. Умов по Карткам). Відповідно до п.13 заяви, відповідач з умовами по карткам та тарифами ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п.4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною договору про картку заборгованість клієнта перед банком за цим договором виникає в результаті: надання банком клієнту кредиту; нарахування банком процентів, що належать до сплати клієнтом за користування кредитом; нарахування банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань клієнта перед банком, визначених договором про картку (у тому числі тарифами та/або умовами по карткам). Відповідно до п.7.10 Умов, відповідач зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках договору про картку погасити такий кредит відповідно до умов по карткам, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку тарифами. Згідно п.8.9. Умов по карткам, банк має право стягувати з клієнта проценти за користування кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені договором про картку (у тому числі умовами по карткам та/або тарифами). Внаслідок здійснення банком у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку згідно виписки по рахунку у відповідача виникла заборгованість перед банком. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості відповідача (а.с.43-45), згідно якого станом на 24.12.2020 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 41474 грн. 40 коп., яка згідно розрахунку заборгованості за договором становить 39063 грн. 19 коп. та трьох процентів річних в розмірі 2411 грн. 21 коп. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч.1 ст.1054 ЦК України слідує, що: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п 2.2.2. Умов по карткам, договір укладається шляхом акцепту Банком пропозиції (оферти) укласти Договір, що міститься в Заяві клієнта. У цьому випадку Договір вважається укладеним з дати акцепту Банком заяви (оферти) у Клієнта. Акцептом Банком Заяви (оферти) є дії Банку з відкриття клієнту рахунку. При цьому Договір буде вважатися укладеним з дати акцепту Банку пропозиції (оферти) Клієнта, незалежно від того, чи було передбачене даним пунктом повідомлення та чи було таке повідомлення відправлене Банком, а якщо таке повідомлення було відправлене банком - та незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане клієнтом, або з будь-яких причин було отримане клієнтом пізніше вказаного в заяві строку (якщо в заяві був обумовлений такий строк). Згідно п. 2.20 Умов по карткам Договір діє до повного погашення заборгованості клієнтом на підставі виставленої Банком клієнту Заключної вимоги ( у випадку її встановлення Банком), або припиняє свою дію у випадку припинення трудових відносин між Клієнтом і Компанією, але не раніше повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань перед Банком, якщо інше не передбачено даними Умовами (погашення заборгованості клієнтом добровільного без виставлення Банком клієнту Заключної вимоги дію Договору не припиняє, якщо інше не передбачено даними Умовами. Відповідно до п. 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного розрахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.15 Умов по карткам). Сума вказана в Заключному Розрахунку-виписці, є повною сумою заборгованості на дату його виставлення клієнту (п. 4,19 Умов по карткам). Погашення заборгованості на підставі встановленого Банком Клієнту Заключного рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення заборгованості (а.с.4.21 Умов по карткам) (а.с.7-16). При цьому, суд приходить до висновку, що наданий стороною позивача розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором про картку та нарахованих 3% річних на суму боргу є належним доказом у справі, в свою чергу, відповідачкою будь-якого іншого розрахунку в ході розгляду справи надано не було, клопотання про призначення експертизи щодо визначення заборгованості нею не заявлено. Доводи відповідачки про безпідставне віднесення позивачем сплачених нею коштів до погашення заборгованості по відсотках та прострочення заборгованості, а не тіла кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки усі грошові операції були проведені АТ «Банк Форвард» у повній відповідності до Договору про картку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Банк Форвард» відповідачу надіслав вимогу, відповідно до якої, боржник мав сплатити заборгованість до 03.11.2018 року (а.с.46), та згідно рекомендованого повідомлення від 09.10.2020 року [PERSON] його отримала 09.10.2020 року (а.с.47). Так, Верховний Суд у своїй Постанові від 30.10.2019 року у справі №751/10114/16-ц щодо аналогічних правовідносин прийшов до висновку, що Клієнт АТ «Банк Форвард» була ознайомлена з тарифами банку, оскільки за умовами пункту 8 заяви-оферти, банк у повному обсязі повідомив про порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної сукупної послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, фінансові умови договору про картку міститься також в умовах по картках. Клієнт погодилась з тим, що з тарифами по картках ознайомлена та погоджується з ними, їх зміст розуміє і зобов`язується дотримуватись її положення. Таким чином, закінчення терміну кредитування визначено сторонами моментом вимоги у спосіб, передбачений п.п.2.20, 4.18, 8.9, 8.16 Умов по карткам, за якими договір діє до повного погашення заборгованості на підставі виставленого клієнту банком заключного рахунку-виписки. Погашення заборгованості повинне бути здійснене клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня виставлення заключного рахунку-виписки. Днем виставлення заключного рахунку-виписки є день його формування і направлення клієнту (в даному випадку 03.11.2018 року). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем строк позовної давності не було пропущено, а тому в цій частині доводи відповідача також відхиляються судом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд погоджується з доводами позивача стосовно суми заборгованості та розрахунком, який був наданий до позовної заяви. Відповідачем, в свою чергу, інших суттєвих доводів та доказів стосовно суми боргу суду не надано. За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved