Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача на його користь 4000 доларів США за договором позики від 01.04.2016 року та судові витрати в сумі 993,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.04.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, а відповідач зобов»язався повернути суму грошових коштів в строк 01.06.2016 року. Однак 01.06.2016 року відповідач зазначену суму не повернув сказавши, що на даний момент у нього труднощі з грошима. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Факт отримання грошей не заперечив, але їх повернення вважає передчасним, оскільки між ним та позивачем була усна домовленість про повернення коштів тоді, коли у нього буде така можливість. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно договору позики від 01.04.2016 р. [PERSON] та [PERSON] уклали даний договір. Згідно п. 1 даного договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 4000 доларів США. Згідно п. 3 даного договору позичальник зобов»язаний повернути гроші в строк до 01.06.2016 року. Згідно ст.1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по договору позики, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу - 4000 дол. США. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 993 грн. 00 коп. та 26 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 526, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved