Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг водопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства Дніпро-Західний Донбас виконує функції постачання питної води для забезпечення життєдіяльності населення та підприємств частини Дніпропетровської області (Синельниківський та Павлоградський райони). Виконуючи прийняті зобовязання з цілодобового питного водопостачання позивач надавав відповідачам послугу з централізованого водопостачання. Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затвердженої Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 5.1., п. 7.1. Договору про надання холодної води за № 26105 від 30.10.2007 року, укладеного із відповідачем, платежі вносяться не пізніше 10 числа наступного за рахунковим місяця. Платіжні зобовязання відповідачем не виконувалося належним чином, внаслідок чого з 01.04.2010 року по 01.08.2013 року утворилася заборгованість в сумі 872 грн. 84 коп. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції в сумі 1037,67 грн., судовий збір в сумі 229,40 грн. Представник позивача Попенко В.В. в судовому засіданні уточнив позовні вимоги підтримав та надав розрахунок заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він сплачував за послуги водопостачання згідно договору. Крім того, позивач пояснив, що надвірний кран у дворі не працює, про що надав довідку квартального комітету, а також просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з нього заборгованості. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із копії Договору № 26105 від 30.10.2007 року, укладеного між позивачем та [PERSON], послугами користування є 1 особа, площа зелених насаджень, саду, городу - 2 кв.м., характеристика засобів обліку води - без водоміра. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися відносини щодо надання послуг з водопостачання. Ухвалою Синельниківського міськрайсуду від 25.10.2013 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача (боржника), оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому порядку місце проживання боржника. Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послугу вноситься не раніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості підтверджує наявність боргу [PERSON] за послуги водопостачання в період з 01.01.2011 року по 28.02.2014 рік в розмірі 845,51 грн. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3,4,5 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В судовому засіданні відповідач заявив про застосування позовної давності, позивач не просив суд визнати поважними причини пропущення позовної давності. Матеріалами справи встановлено, що позивач з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу постачання питної води з [PERSON] звертався до суду 10.10.2013 року, що підтверджується обліково-статистичною карткою на цивільну справу. У прийнятті даної заяви ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 25.10.2013 року було відмовлено. У зв'язку з зазначеними обставинами, суд враховує відсутність заборгованості в межах строку позовної давності за три останні роки, тобто за період з 10.10.2010 року по 10.10.2013 року. У зв'язку з зазначеними обставнами, суд враховує період з 10.10.2010 року по 10.10.2013 року, але з урахуванням уточненого розрахунку заборгованість за період з 01.06.2011 року по 10.10.2013 року відсутня, так як сума сплати відповідачем за вищевказаний період становить 789,67 грн., що дорівнює сумі заборгованості. Отже, з урахуванням викладеного, судом встановлено, що станом на 10.10.2013 року за відповідачем відсутня заборгованість за послуги водопостачання перед ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас». Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню з відповідача на користь Державного міжрайонного підприємства водопровідно каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» і сплачений ним судовий збір у розмірі 229,40 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed