Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначив, що 21.07.2017 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7351183 відносно автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] . 09.05.2018 у м. Києві по вул. М.Тимошенка, 21, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. 15.05.2018 водій пошкодженого транспортного засобу «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 5733,55 грн. на рахунок [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідач повідомив його про дорожньо-транспортну пригоду лише 22.05.2018, чим порушив вимоги чинного законодавства. Посилаючись на зазначене, враховую порушення відповідачем строків повідомлення про страховий випадок, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 733,55 грн. страхового відшкодування, а також суму сплаченого судового збору. 23.12.2019 ухвалою суду було відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та відзив, в якому проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль «Тойота» був ним придбаний у лютому 2018 на який самостійно оформив страховий поліс 13.02.2018 у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Про існування полісу оформленого колишнім власником він нічого не знав. Про настання дорожньо-транспортної пригоди він вчасно повідомив свою страхову компанію, а коли йому стало відомо про існування іншого полісу оформленого в ПАТ «СК «ПЗУ Україна», а саме 22.05.2018 за дзвінком зі страхової, то в той же день він повідомив і ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку. Вважає вимоги позивача безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 21.07.2017 між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АК/7351183 відносно автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] (VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] ) (а.с. 44). Вказаний транспортний засіб 18.02.2018 були придбано відповідачем. 09.05.2018 у м. Києві по вул. М.Тимошенка, 21, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] (VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.66). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 68). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 15.05.2018 водій пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 59-65). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладання договору та зазначені в договорі страхування. Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі страхового акту №UA2018051500047/L01/01 від 18.07.2018 (а.с.81) та розрахунку страхового відшкодування до вказаного страхового акту (а.с.80) позивач на виконання умов договору виплатив на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 5733,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18710 від 19.07.2018 (а.с. 82). Відповідно до п.5 ст.21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов`язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» статті 33 цього Закону (водій зобов`язаний вжити заходів для запобігання або зменшення шкоди). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналогічний правовий висновок був неодноразово відображений у постановах Верховного Суду: № 753/16761/14-ц від 28 листопада 2018 року; № 300/847/16-ц від 24 жовтня 2018 року, № 300/847/16-ц від 24 жовтня 2018 року, № 371/6159/16-ц від 10 жовтня 2018 року; № 754/10079/16-ц від 20 вересня 2018 року, № 459/212/17 від 12 вересня 2018 року; № 759/19724/15-ц від 18 липня 2018 року, № 760/17929/15-ц від 20 червня 2018 року; № 752/8971/17-ц від 30 травня 2018 року; № 369/5335/15-ц від 16 травня 2018 року; № 210/3852/15-ц від 03 травня 2018 року; № 522/24655/16-ц від 04 квітня 2018 року; № 722/1929/15-ц від 28 лютого 2018 року; № 760/5736/15-ц від 14 лютого 2018 року; № 752/9895/15-ц від 14 лютого 2018 року. Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] з 10.02.2018 (а.с. 45-47). З матеріалів справи убачається, що відповідач звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку 22.05.2018 (а.с.48-53), тобто більше ніж передбачені чинним законодавством три дні для повідомлення страховика про настання страхового випадку. Згідно полісу №АМ/3118747 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] зі строком дії полісу з 13.02.2018 до 19.02.2019. Доказів повідомлення ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» про настання страхового випадку відповідачем не надано. Матеріали справи свідчать про те, що ДТП було зафіксовано у встановленому законом порядку, відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП, ДТП було визнано страховим випадком та виплачена відповідна сума страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності. Відомостей про те, що для позивача настали негативні наслідки у зв`язку із пропуском відповідачем встановленого строку повідомлення, матеріали справи не містять. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed