Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 48298,63 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №115585ГА/14к, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпоряджанням транспортним засобом «КІА», д.н. [NUMBER]. 06.12.2014 року на вул. Мартиросяна, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «КІА», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], транспортного засобу «Hyundai», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу «Volkswagen», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «КІА», д.н. [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований власником у АТ «СК «АХА Страхування». Згідно акту виконаних робіт від 10.04.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», д.н. [NUMBER] склала 49118,63 грн. Згідно з умовами договору, на підставі страхового акту позивач виплатив страхове відшкодування страхувальнику у розмірі 49118,63 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.05.2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №115585ГА/14к, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпоряджанням транспортним засобом «КІА», д.н. [NUMBER]. 06.12.2014 року на вул. Мартиросяна, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «КІА», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], транспортного засобу «Hyundai», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу «Volkswagen», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю «КІА», д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER]. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 06.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Згідно акту виконаних робіт від 10.04.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «КІА», д.н. [NUMBER], склала 49118,63 грн. Виконуючі взяті на себе зобов'язання по договору страхування, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування розмір якого, згідно розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту №1.003.14.00562/VESKO2023 від 28.01.2015 року та страхового акту №1.003.14.00562/VESKO9748 від 27.04.2015 року склав 48298,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №153882 від 29.01.2015 року та платіжним дорученням №170737 від 28.04.2015 року. Загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 48298,63 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 48298,63 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved