Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа Буштинська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно договору дарування укладеного 15.08.1986 року та зареєстрованого в реєстрі за №127 йому на праві приватної власності належить в цілому житловий будинок в [ADDRESS], в якому він зараз проживає. Відповідач порушує його майнові та житлові права, право власності, оскільки заважає вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним йому житловим будинком та відчужувати його. Однак, зараз відповідач [PERSON] не проживає в його будинку, так як змінив фактичне місце проживання за адресою [ADDRESS] де і проживає по сьогоднішній день. Добровільно відповідач по справі відмовився зняти себе з реєстрації з його будинку, що порушує його права. Тому для того, щоб зняти його з реєстраційного обліку, просить суд встановити, що [PERSON] втратив право на користування жилим будинком, що знаходиться в [ADDRESS], Тячівського району, Закарпатської області. Позивач в судове засідання не з'явився, а надіслав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник відповідача Буштинської селищної ради в судове засідання не з'явився, а надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні залишають на розсуд суду тому на підставі ст..169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] є приватною власністю позивача [PERSON], що підтверджується: договором дарування укладеного 15.08.1986 року та зареєстрованого в реєстрі за №127, посвідченого секретарем виконкому Буштинської селищної ради народних депутатів [PERSON]. Відповідач [PERSON] з 2012 року не проживає в [ADDRESS], що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 06.02.2017 р.. Згідно ст. 150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку) , квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати , дарувати, заповідати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.. ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння , користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які несу перечать закону. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть Отже, виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що оскільки будинок в [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] відповідач немає жодних правових підстав на проживання у ньому і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved