Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлової квартири в натурі між власниками (виділення частки). В обґрунтування позову вказав, що вони з відповідачкою знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, але 17 вересня 2013 року їх шлюб було розірвано рішенням Антрацитівського міськрайонного суду. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час їх спільне проживання припинено, відповідачка мешкає у їх спільній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], а він змушений мешкати у квартирі його батька, оскільки відповідачка створила такі умови проживання, за яких він вимушений був покинути їх спільну квартиру. На даний час між ними склалися неприязні стосунки і примирення між ними не можливе. Відповідачка також на теперішній час звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину, визнання договору щодо розпорядження спільним майном недійсним та поділ майна подружжя. Вона своїми діями фактично залишила його без житла і він вимушений тимчасово мешкати у своїх родичів або орендувати квартиру, що створює для нього незручності. На підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2127 приватним нотаріусом [PERSON], вони з відповідачкою у рівних частках спільно володіють квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною житловою площею 68,6 кв.м, а також кухні, ванної, туалету , коридору загальною площею 101,6 кв.м. Між ними фактично виникає спір про порядок користування і володіння квартирою. Угоди про спосіб виділення його частки із загального майна між сторонами не досягнуто. Відповідачка користується всією квартирою, і ,в тому числі, тією часткою, що належить йому на праві спільної часткової власності. Кожному учаснику спільної часткової власності належить частка в праві власності на спільне майно. Виходячи з повноти та абсолютного характеру права власності, кожен з співвласників має право самостійно розпоряджатися своєю часткою, в тому числі відчужити її (подарувати, продати, поміняти, заповісти, вимагати виділу в натурі належної йому частки в праві власності на спільне майно, тощо). Вважає, що їх нерухоме майно можливо поділити і цим не буде порушено прав та інтересів відповідачки, як співвласниці, так як у відповідності до ч.1 ст. 183 ЦК України їх квартира є подільним майном, яку можна поділити без втрати її цільового призначення . Просить поділити житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в натурі між власниками і виділити йому - [PERSON] у власність наступні приміщення у відповідності з технічним планом на квартиру: кухню площею 13,60 кв.м, житлову кімнату площею 30,80 кв.м, житлову кімнату площею 8,60 кв.м., усього загальною площею 53 кв.м. Виділити відповідачці [PERSON] у власність наступні приміщення у відповідності з технічним планом на квартиру: житлову кімнату площею 19,60 кв.м., житлову кімнату площею 9,60 кв.м, ванну кімнату площею 7,50 кв.м., туалет площею 1,10 кв.м., коридор площею 10,80 кв.м., коридор площею 3,10 кв.м, усього загальною площею 51,70 кв.м. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги повністю, про що надала відповідну заяву. Представник відповідачки підтримав заяву відповідачки. Суд, заслухав думку сторін, дослідив письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року, який згідно рішення Антрацитівського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року було розірвано ( а.с. 19). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі під № 2127 приватним нотаріусом [PERSON], сторонами у період шлюбу було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], житловою площею 68,6 кв.м, загальною площею 101,6 кв.м., якою вони володіють в рівних частках (а.с.12,13) Статтею 69 Сімейного кодексу України передбачено , що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідності до ч.1 ст. 183 СК України квартира є подільним майном, яку можна поділити без втрати її цільового призначення .

Outcome: approved