Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою 19.05.2013 р. укладений договір про надання споживчого кредиту №2003848345, на підставі якого позичальникові надано кредит в сумі 20400,00 грн. для придбання товару, строк повернення кредиту 19.05.2015р. 24.03.2014р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «Факторинг Україна» право вимоги зокрема за договором №2003848345, укладеним з [PERSON] Відповідачка порушила умови кредитного договору, погашення належних до сплати сум основного боргу та всіх інших належних до сплати платежів у встановленому договором розмірі та строки не здійснює, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.07.2014 року складає 25261,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що підписувала кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» 19.05.2013 року, але кошти, визначені в договорі, не отримувала, товар банком не був оплачений, тому просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши відповідачку, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги зокрема за договором №2003848345, укладеним з [PERSON] (а.с. 14-18). Під час судового розгляду встановлено, що 19.05.2013р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір №2003848345 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику споживчий кредит загальною сумою 20400,00грн., цільове призначення - придбання товарів та послуг, строк кредиту - 20 місяців, розмір процентної ставки 0,01% (а.с. 3-4). Пунктом 1.2.3 вказаного договору передбачено, що підставою для перерахування банком коштів продавцям є оригінал цього договору. Банк перераховує кошти продавцю протягом трьох робочих днів з дати отримання банком оригіналу свого примірника даного договору. На підтвердження позовних вимог та виконання банком своїх зобов'язань позивач надав специфікацію до кредитного договору, рахунок б/н від 19.05.2013 року, накладну б/н від 19.05.2013 року (а.с. 7, 8). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачеві. Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що банк виконав п.1.2.3 договору про надання споживчого кредиту №2003848345, а саме доказів про перерахунок коштів, визначених у договорі, тому позов задоволенню не підлягає як необґрунтований та безпідставний.

Outcome: dismissed