Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №140904-093852 від 04 вересня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 300,00 грн та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 84,00 грн в строк до 17 вересня 2014 року. Відповідач 19 вересня 2014 року частково сплатив відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 12,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 84, 00 грн., частково сплатив суму кредиту у розімі 4,00 грн. та пролонгував договір строком до 03 жовтня 2014 року. Потім 07 жовтня 2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 24,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 82,88 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 3,12 грн., та пролонгував договір строком до 21 жовтня 2014 року. Пізніше, 23 жовтня 2014 року, відповідач сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 12,00 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 82,04 грн., частково сплатив суму кредиту у розімірі 5,96 грн. та пролонгував договір строком до 06 листопада 2014 року. Потім 08 листопада 2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 12,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 80,36 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 7, 64 грн. та пролонгував договір строком до 22 листопада 2014 року. Віповідач 23 листопада 2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 6,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 78,26 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 15,74 грн, та пролонгував договірстроком до 07 грудня 2014 року. Потім 10 грудня 2014 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 18,00 грн.,відсотки за користування кредитом в сумі 73,78 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 8,22 грн. та пролонгував договір строком до 24 грудня 2014 року. Пізніше, 27 грудня 2014 року відповідач сплатив часткововідсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 18,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 71,54 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 10,46 грн. та пролонгував договір строком до 10 січня 2015 року. Потім, 14 січня 2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 24,00 грн.,відсотки за користування кредитом 68,60 грн., частково сплатив суму кредиту у розімірі 7,40 грн. та пролонгував договір до 28 січня 2015 року. Згодом 01 лютого 2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 24,00 грн.,відсотки за користування кредитом в сумі 66,50 грн., частвово сплатив суму кредиту у розмірі 9,50 грн. та пролонгував договір строком до 15 лютого 2015 року. Потім 16 лютого 2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 6,00 грн.,відсотки за користування кредитом в сумі 54,00 грн. та пролонгував договір строком до 02 березня 2015 року. Пізніше, 03 березня 2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 60,00 грн. та пролонгував договір строком до 17 березня 2015 року. Потім 24 березня 2015 року сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 85,00 грн. та пролонгував договір строком до 07 квітня 2015 року, взявши на себе зобов`язання повернути кредит разом з відсотками у розмірі 193,79 грн. Більше відповідач зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 227,96 грн та сплати процентів за користування кредитом не виконує, тому станом на 19 листопада 2018 року має заборгованість, яка складається з такого: 227,96 грн - основного боргу, 9,84 грн - проценти за договором, 8087,00 грн - пеня за договором. Просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості та судові витрати. У відкрите судове засідання представник позивача не з`явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінив їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено кредитний договір №140904-093852 від 04 вересня 2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач зобов`язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 300,00 грн та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 84,00 грн в строк до 17 вересня 2014 року. Відповідно до п. 6.2 Договору, за несвоєчасне повернення суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом відповідач зобов`язався сплатити позивачу неустойку у виді пені з розрахунку 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором №140904-093852 від 04 вересня 2014 року та надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах передбачених договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №140904-093852 від 04 вересня 2014 року заборгованість відповідча у розмірі 8324,80 грн складається з такого: 227,96 грн - сума основного боргу, 9,84 грн - проценти за договором, 8 087,00 грн - пеня за договором. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом, [PERSON] було порушено умови укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту та неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Суд вважає, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості відповідача за кредитом, і позивачем не було вжито заходів щодо їх зменшення, що сприяло збільшенню розміру збитків, а тому суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 551, 616 ЦК України, зменшити розмір неустойки у виді пені до розміру заборгованості за кредитом (227,96 грн) та процентами (9,84 грн), а саме 237,80 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає встановленим порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 475,60 грн, яка складається з такого: 227,96 грн - заборгованість за кредитом, 9,84 грн - заборгованість по процентам, пеня - 237,80 грн. Також, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1762,00 грн. Водночас, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 17,62 грн, оскільки ст. 133 ЦПК України не передбачений такий вид судових витрат, як комісія банку. На підставі викладеного,

Outcome: partial