Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.04.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач вчасно аліменти на утримання дитини не сплачувала, утворила заборгованість станом на 01.08.2018 року в сумі 7000,00 грн.. Просив стягнути неустойку за невчасну сплату аліментів в період з січня 2018 року по липень 2018 року в сумі 6680,00 грн.. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести в його відсутність, за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась, відзив, клопотання та заперечення не подала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.04.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 (однієї) тисячі гривень щомісячно, починаючи з 24.01.2018 року. Згідно змісту мотивувальної частини вказаного рішення, справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідач в судове засідання не прибула. Рішення набрало законної сили 15.05.2018 року, звернуто позивачем до виконання, 22.05.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання рішення про стягнення з відповідача аліментів. Державним виконавцем видано довідку-розрахунок, згідно якої відповідач в період з січня по липень 2018 року аліменти не сплачувала. Позивачем проведено розрахунок, згідно якого розмір пені за несплату аліментів у вказаний період становить 6680,00 грн.. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягненння пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Проаналізувавши всі подані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що ними не доводиться, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що на час подання позову вона взагалі була обізнана про те, що вона зобов'язана сплачувати аліменти на користь позивача. Так, по-перше, позивач не надав доказів про те, що відповідач була обізнана про ухвалення судового рішення, по-друге, що відповідач обізнана про те, що здійснюється примусове виконання такого рішення, оскільки суду не представлено доказів того, що відповідач отримала копію судового рішення, постанови про відкриття виконавчого провадження, довідки-розрахунку про розмір заборгованості. Отже, не представлено доказів того, що заборгованість виникла з вини відповідача, а не через її необізнаність про те, що її зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивача. Необгрунтованим є і період, за який позивач бажає стягнути пеню, - з січня 2018 року, при тому, що рішення набрало законної сили та звернуто до виконання лише в травні 2018 року. Враховуючи, що позивачем не представлено достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed