Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи те, що 09 листопада 2015 року померла його мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. До моменту смерті він проживав разом з матірю у вище вказаній квартирі. Померла заповіту не склала. Для отримання спадкових документів, він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте отримав відмову, оскільки відсутня реєстрація правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, що 09 листопада 2015 року померла мати позивача, [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції 10 листопада 2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 20.11.2010. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ? частину квартири [ADDRESS], померла [PERSON] отримала в спадок від свого дядька [PERSON] (копія свідоцтва про право на спадщину за законом ВРД №203779 від 20.11.2010 р., що видане приватним нотаріусом [PERSON]Є.). Однак через тривалий хворобливий стан, [PERSON] не зареєструвала своє право власності на частку вищевказаної квартири в органах БТІ. Інший спадкоємець за законом, мати померлої [PERSON] від спадщини відмовилася на користь позивача шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. В установлений законом строк позивач, як спадкоємець за заповітом подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири [ADDRESS] не може в зв'язку з тим, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів. Із наданих суду доказів, а саме відмови нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу, вбачається, що останній не може оформити свої спадкові права так як відсутня реєстрація правовстановлюючих документів на частину квартири (відмова нотаріальної контори\~ № 144 від 08 серпня 2016 року). У відповідності з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що «Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. Тобто позовна заява підлягає розгляду. Також відповідно до абз. 2-3 п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦЮ, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Аналізуючи зібрані по справі докази\~\~в їх сукупності, суд\~\~вважає, що позивач\~\~будучи спадкоємцем за законом, з незалежних від нього\~\~підстав позбавлений можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, належність якого спадкодавцю документально підтверджена, чим порушені права та законні інтереси позивача. За таких обставин суд, вважає, що позов повністю обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved