Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів по депозитному вкладу, вказуючи, що 28.11.2014 року між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ним був укладений договір-заява № 331832/259084/5-14, про банківський строковий вклад «Стандарт» на 5 місяці, згідно якого був розміщений депозит в сумі 40000 грн. з виплатою 24%. Позивач отримував кожен місяць відсотки відповідно до договору строком до 28.04.2015 р. Згідно п.1 Договору-заяви про банківський строковий вклад, банк зобов»язався здійснити розрахунок по депозиту 28.04.2015 року, але порушив умови договору і не повернув кошти. Позивач про намір забрати кошти по закінченню строку вкладу повідомив банк. Станом на день подачі позову заборгованість відповідача становить 40000 грн., а також 24% річних в сумі 2419,72 грн. за фактичну кількість днів користування після закінчення строку договору, 3% річних в сумі 302,46 грн., інфляційні витрати в сумі 6789,60 грн. Відмова відповідача у поверненні депозитного вкладу призвело до фізичних та моральних страждань позивача. Внаслідок скрутного матеріального становища, в родині позивача виникло багато сварок і суперечок, що призвело до порушення нормального ритму життя. Просить стягнути з відповідача на його користь кошти по договору-заяві, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.11.2014 року між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та [PERSON] укладений договір-заява № 331832/259084/5-14, про банківський строковий вклад «Стандарт» на 5 місяців, згідно якого був розміщений депозит в сумі 40000 грн. з виплатою 24% з кінцевим терміном повернення депозитного вкладу 28.04.2015 року. Згідно п.1 Договору-заяви про банківський строковий вклад, банк зобов»язався здійснити розрахунок по депозиту 28.04.2015 року, але умови договору не виконав та не повернув кошти. Позивач про намір забрати кошти по закінченню строку вкладу повідомив банк, про що свідчить заява від 28.04.2015 р., але станом на сьогодні кошти по депозитному вкладу не повернуті. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15,16, 626, 629, 638,1058,1060,1061,1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст.. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такий закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення вкладу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, відноситься до категорії публічних договорів, в яких, згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, одна сторона взяла на себе обов'язок здійснювати кожному, хто до неї звернеться, зокрема, надання послуг банківського обслуговування. Частина 6 ст. 633 ЦК України встановлює, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті щодо умов публічного договору, які повинні встановлюватися однаковими для всіх споживачів, та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Не є також підставою для звільнення боржника від відповідальності за недодержання своїх обов'язків відсутність необхідних коштів, про що прямо зазначено в абзаці 2 частини 1 ст. 617 ЦК України. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення депозитних коштів в сумі 40000 грн. знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3% річних в сумі 302,46 грн. та інфляційні в сумі 6789,60 грн., а всього 7092,06 грн. Відповідно до ч. 5,6 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Позивачем вказано та підтверджено в судовому засіданні, що проценти на банківський вклад ним було отримано. Таким чином, суд вважає, що дані вимоги не підлягають до задоволення. Крім того позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди такими, що до задоволення не підлягають, оскільки відшкодування моральної шкоди відбувається у випадках, передбачених Конституцією України чи випливають з її положень, ЦК України та іншим законодавством. Порушення договірних зобов'язань не тягнене за собою відшкодування моральної шкоди. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial