Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне: відповідач перебувала на обліку в Голопристанському міськрайонному центрі зайнятості з 05.05.2014 та отримувала допомогу по безробіттю з 12.05.2014. Наказом №НТ140717 від 17.07.2014 було прийнято рішення про припинення реєстрації гр. [PERSON] з 17.07.2014, на підставі власноруч поданої заяви. Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №71 від 19.03.2015, позивачем було встановлено, що відповідач приховала факт виконання робіт за договором підряду в період знаходження на обліку в статусі безробітної, чим порушила ч.2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 01.06.2014 по 17.07.2014 в загальній сумі 498,53 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду надійшла письмова заява, в якій представник просить зазначену справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи було повідомлено своєчасно та належним чином, шляхом відправки рекомендованих листів з судовими повістками, причини неявки суду не відомі. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов до наступного. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що 05.05.2014 до Голопристанського міськрайонного центру зайнятості (далі за текстом Голопристанський МРЦЗ) за сприянням у працевлаштуванні звернулася відповідач [PERSON], якій відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. №198, з 05.05.2014 на підставі особистої заяви [PERSON], надано статус безробітного (наказ №НТ140508 від 08.05.2014) та призначено виплату допомоги по безробіттю з 12.05.2014 по 06.05.2015 (наказ №НТ140512 від 12.05.2014). В поданій заяві [PERSON] проінформувала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, не є субєктом підприємницької діяльності, а також ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом №НТ140717 від 17.07.2014 було прийнято рішення про припинення реєстрації гр. [PERSON] з 17.07.2014, на підставі власноруч поданої заяви. Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №71 від 19.03.2015, позивачем було встановлено, що відповідач [PERSON] приховала факт виконання робіт за договором підряду в період знаходження на обліку в статусі безробітної, чим порушила ч.2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого незаконно отримала допомогу по безробіттю за період з 01.06.2014 по 17.07.2014 в загальній сумі 498,53 грн., відповідно до наданого позивачем розрахунку (а. с. 15). З метою досудового врегулювання спірного питання, 07.04.2015 за №417 та 19.01.2016 за №16, Голопристанським міськрайонним центром зайнятості було направлено письмові претензії на адресу [PERSON], в яких вказано про необхідність повернення коштів, але до теперішнього часу Відповідачем не виконано вищевказані претензії (а. с. 16-19). Відповідно до вимог ст. 177 Цивільного кодексу України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Таким чином, отримавши допомогу по безробіттю особа набуває право власності на неї, та їй, як власнику грошових коштів, належить правомочність щодо володіння, користування та розпорядження. Відповідно п. 6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 15.12.2016 №1543, центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності). Відповідно до п. 7 ч. І ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість це не заборонена законодавством діяльність осіб, повязана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сімї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у субєктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до п.2 ч. І ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Також згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Оцінивши в сукупності встановлені обставини, відповідні їм норми закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме підлягає\~стягненню з відповідача заборгованість в сумі 498,53 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved