Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача, в якому просив звернути стягнення на належне відповідачу нерухоме майно, що є предметом Договору іпотеки від 23.03.2016 р., укладеному між сторонами в забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань з погашення заборгованості в сумі 906626,00 грн. за Договором безпроцентної позики від 23.03.2016 р. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Відповідачем в неналежний спосіб виконуються взяті на себе зобов'язання щодо здійснення страхування предметів іпотеки та щодо повернення позичених грошових коштів в обумовлений вищевказаним договором позики строк. Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечив. Представник відповідача подав заяву про визнання Відповідачем позовних вимог, в якій визнав справедливість заявлених до Відповідача позовних вимог; підтвердив факт отримання Відповідачем позики від Позивача за договором безпроцентної позики від 23.03.2016 р. та передачу в іпотеку Позивачу належному Відповідачу на праві власності нерухомого майна в забезпечення виконання останнім зобов'язань за вказаним договором позики; відсутність у Відповідача коштів для погашення заборгованості перед Позивачем. Просив проводити судовий розгляд за відсутності відповідача і його представника у судовому засіданні. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.03.2016 р. між Позивачем (Позикодавець) та Відповідачем (Позичальник) укладено Договір безпроцентної позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., за реєстровим № 423. Відповідно до п. 1 вказаного Договору, Позикодавець передає Позичальнику у власність кошти в сумі 906626,00 грн. Грошові кошти передаються в готівковій формі частинами на розсуд сторін. Отримання грошових коштів Позичальником може підтверджуватись будь-якими фінансовими документами, розписками тощо. Згідно п. 2 Договору безпроцентної позики, позика за даним договором є безпроцентною. Положеннями п. 4 Договору безпроцентної позики визначено, що позичальник зобов'язується повернути всю суму позики через 14 днів після її отримання від позикодавця в сумі 906626,00 грн. На виконання взятих на себе зобов'язань Позивач видав Відповідачу частинами грошові кошти на загальну суму 906626,00 грн. згідно видаткових касових ордерів від 23.03.2016 р., 24.03.2016 р., 25.03.2016 р., 28.03.20156 р., 29.03.2016 р., 30.03.2016 р., 31.03.2016 р., 01.04.2016 р., 04.04.2016 р., 05.04.2016 р. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Так, п. 3 Договору безпроцентної позики між Сторонами узгоджено, що виконання зобов'язання забезпечується Договором іпотеки (укладається одночасно з підписанням даного Договору) та укладається між тими ж Сторонами, за яким Позичальник передає в іпотеку Позикодавцю нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення [ADDRESS], площею 86 кв.м; нежитлове приміщення [ADDRESS], площею 53,8 кв.м. Також судовим розглядом встановлено, що 23.03.2016р. між Позивачем (Іпотекодержатель) і Відповідачем (Іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., реєстровий № 424. Відповідно до п. 2.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору позики передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: - нежитлове приміщення [ADDRESS], площею 86 кв.м., що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 19.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., зареєстровано в реєстрі за № 55, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 19.01.2016 р. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 557724,00 гривень; - нежитлове приміщення [ADDRESS], площею 53,8 кв.м., що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 27.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., зареєстровано в реєстрі за № 119, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 27.01.2016 р. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 348902,00 гривень. Згідно п. 5.2. Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язаний не пізніше 25.03.2016 року застрахувати Предмет іпотеки на його повну вартість, але не на меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в п. 2.1.1., 2.1.2., цього договору оціночну вартість, та надати Іпотекодержателю оригінал або нотаріально посвідчену копію договору страхування (страхового полісу) або іншого документу, що підтверджує факт страхування предмету іпотеки за цим договором, копію платіжного документу, що підтверджує сплату страхового платежу відповідно до умов договору страхування з відміткою банку про проведення платежу. Предмет іпотеки страхується на користь Іпотекодержателя за рахунок коштів Іпотекодавця. При цьому, умовами п. 6 Договору безпроцентної позики встановлено, що у випадку порушення Позичальником строку встановленого для повернення позики та/або порушення порядку повернення позики, та/або невиконання умов щодо укладення договору іпотеки зазначеного п. 3 цього договору, невиконання умов договору іпотеки, Позикодавець на власний розсуд має може пред'явити Позичальникові вимогу про повернення всієї суми боргу достроково. Згідно п. 7 Договору безпроцентної позики, в разі, коли Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений договором строк, Позикодавець на власний розсуд вправі стягнути заборгованість в безспірному порядку на підставі невиконання умов договору іпотеки, виконавчого напису нотаріуса та/або задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями п.п. 4.1.6. п. 4.1. Договору іпотеки визначено, що Іпотекодержатель має право у разі порушення Позичальником зобов'язання за договором позики та/або Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків Іпотекодавця/Позичальника, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а вразі його не виконавця - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п.п. 7.1.4 п. 7.1. Договору іпотеки, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця в таких випадках: незалежно від строку настання виконання основного зобов'язання у випадку будь-якого порушення умов цього договору. Відповідно до п.п. 7.2.3.2. п. 7.2. Договору іпотеки, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема, продаж Іпотекодержателем від свого імені предметів іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та з дотриманням інших вимог чинного законодавства. З метою перевірки дотримання Відповідачем умов п. 5.2. Договору іпотеки 06.04.2016 р. Позивач звернувся письмово до Відповідача з вимогою надати документи на підтвердження здійснення страхування предметів іпотеки на їх повну вартість на користь Іпотекодержателя згідно Договору іпотеки. Листом від 06.04.2016 р. Відповідач повідомив Позивача, що на день надання відповіді такі договори страхування ним не укладені. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази виконання вищезгаданих умов Договору іпотеки та здійснення Відповідачем страхування предметів іпотеки на їх повну вартість на користь Іпотекодержателя (Позивача). Не надано Відповідачем таких документів і в ході розгляду справи. Положеннями ст. 1052 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. В зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки, 07.04.2016 р. Позивач звернувся письмово до Відповідача з вимогою дострокового повернення позики у сумі 906626,00 грн. в термін до 14.04.2016 р., а у випадку невиконання такої вимоги, зазначив про намір після спливу тридцятиденного строку як Іпотекодержатель звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття права власності або продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. 20.04.2016 р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з вимогою про негайне повернення всієї суми простроченого боргу 906626,00 грн., в якому зазначив аналогічне попередження в разі невиконання вимоги. Проте, зазначені заходи не призвели до погашення заборгованості. На дату розгляду справи Відповідач свої зобов'язання за Договором позики в добровільному порядку не виконав. Вищевказані обставини Відповідачем не оспорюються, ним визнаються. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Положеннями ст. 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічне визначено положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Положеннями ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки, судовим розглядом достовірно встановлено, що Відповідач взяті на себе зобов'язання, визначені умовами п. 5.2. Договору іпотеки щодо здійснення страхування предметів іпотеки на їх повну вартість на користь Іпотекодержателя не виконав, в зв'язку з чим у Позивача виникло право вимоги дострокового повернення позики, забезпеченої іпотекою, яке в свою чергу, в добровільному порядку Відповідачем не виконано, а укладений між сторонами іпотечний договір містить застереження про спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача), шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки чинному закону не суперечать, та вважає за необхідне прийняти визнання позову Відповідачем, в зв'язку з чим позовні вимоги задовольнити повністю (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судовий збір.

Outcome: approved