Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 4500 грн. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що з 05.12.2000 по 23.12.2015 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду було ухвалено стягувати з відповідача аліменти на дочку до досягнення нею повноліття, однак, відповідач належним чином зобов`язання по сплаті аліментів не виконував. На даний час дочка досягла повноліття, навчається на другому курсі денної форми навчання у Львівському національному університеті ім.. І. Франка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказує, що дочка перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку участі у матеріальному забезпеченні не бере, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду. 27.01.2021 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 08.02.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а/с 11)). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а/с 10). З довідки № 005, виданої 05.01.2021 Львівським національним університетом ім. Івана Франка, вбачається, що [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, напряму „філологія, переклад (англійська мова), факультету іноземних мов. Закінчує навчання в червні 2023 року (а/с 14). Із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , на яку накладено арешт, у зв`язку із несплатою аліментів на дочку, [PERSON] [INFO] (а/с15,16,17,19-20). Також, судом встановлено, що за [PERSON] , станом на 03.11.2020 зареєстрований автомобіль марки „Skoda Octavia 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а/с 21), а також, йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а/с 18). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~ст.\~182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем у встановлений законом строк не подано до суду відзиву на позовну заяву та будь яких заперечень з приводу запропонованого позивачем розміру аліментів, що свідчить про його мовчазну згоду сплачувати саме такий розмір аліментів. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial