Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про захист прав споживачів, шляхом відшкодування збитків, посилаючись на те, що позивачем за власні кошти, шляхом замовлення відповідних робіт, було здійснено періодичну повірку квартирного засобу обліку теплової енергії. Проте, позивач вважає, що оплата такої повірки відповідно до роз'яснень профільних організацій повинна включатися до складової тарифу та оплату відповідних послуг. Разом з тим, враховуючи те, що позивач відмовився від оплати таких послуг, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідно до умов договору з позивачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме додатку до даного договору, який є його невід'ємною частиною, обов'язок по здійсненню періодичної повірки квартирного засобу обліку теплової енергії здійснюється за рахунок позивача. Крім того, позивачу не було відмовлено у здійсненні такої повірки, останній до закінчення граничного терміну такої повірки, самостійно вирішив провести останню. Крім того, постачальником послуг по електроенергії тощо позивач не є і тарифи на відповідні послуги не затверджує. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.12.1011 року сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - основний договір) /а.с. 8 - 12/. 08.02.2012 року сторони уклали додатковий договір до вказаного договору, який є невід'ємною частиною останнього (далі - додатковий договір) /а.с. 13 - 15/. Відповідно до п. 20 основного договору останній укладений на три роки і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його дії однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідності його перегляду /а.с. 11/. Враховуючи, що жодна із сторін таких письмовий вимог не заявляла у передбачений основним договором строк, останній, а також додатковий договір є чинними. Відповідно до п. 3.2 додаткового договору споживач зобов'язаний здійснювати за власний рахунок періодичну повірку (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку теплової енергії у терміни визначені чинними нормативами /а.с. 14/. 03.06.2015 року позивач замовив підрядникові проведення періодичної повірки (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку теплової енергії, які були виконані за що позивач сплатив 900 грн. /а.с.33 - 37/. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно основного та додаткового договорів відповідач є виконавцем по наданню послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій. Згідно п. 3 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавцем послуг є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлвово - комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п. 6 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно ч. ч. 1 ,2, 5, 6, 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Позивачем не порушувалося питання щодо недійсності договору з наведених вище підстав, а за таких підстав суд не вважає, що з боку відповідача мало місце порушення прав позивача, які підлягають захисту. Інших порушень визначених ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», судом під час розгляду справи також не встановлено і позивачем про наявність останніх також зазначено не було. Суд вважає а необхідне зазначити, що в судовому засіданні не встановлено, що відповідач є виконавцем послуг щодо централізованого постачання електроенергії, холодної та гарячої води, оскільки з 01.07.2014 року такими організаціями є ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Єврореконструкція», що є загальновідомою інформацією і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Також не встановлено, що відповідач затверджує тарифи щодо зазначених послуг. Крім того, згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Враховуючи наведене, доводи позивача про порушення саме відповідачем, як виконавцем, прав позивача з підстав не включення до вартості послуг складової щодо повірки засобів обліку електролічильників, згідно наданих ним роз'яснень уповноважених організацій /а.с. 23 - 28/ або не оплати такої послуги, внаслідок чого позивач був вимушений здійснити такі витрати самостійно та поніс збитки не є обґрунтованими.

Outcome: dismissed