Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його баба [PERSON] з 1980 року проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сім'єю та вели спільне господарство в селі Мошорине Знам'янського району по вулиці Центральна (колишня Леніна) 8. Спільних дітей вони не мали. [PERSON] на підставі рішення голови Знам'янської районної державної адміністрації від 24 травня 2002 року №186-р була передана у власність земельна ділянка площею 5,50 гектарів в межах згідно із планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, про що свідчить [PERSON] акт на право приватної власності на землю серії РІ №339457. Факт проживання однією сім'єю бабусі з [PERSON] з 1980 року до 2002 року, ведення ними спільного господарства, а також те, що вони мали спільний бюджет, піклувались одне про одного, підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2017 року. Також, вказаним рішенням суду встановлено факт належності [PERSON] [PERSON] акту на право приватної власності серії Р1 № 339457 на земельну ділянку площею 5,50 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки № 3522284200:02:000:0304. [PERSON] помер 25 січня 2002 року. Єдиним спадкоємцем після смерті діда [PERSON] була [PERSON], оскільки остання знаходилася на утриманні чоловіка більше року, так як була непрацездатною пенсіонеркою, а чоловік мав можливість працювати та утримував всю родину. Після смерті бабусі єдиним спадкоємцем була її донька [PERSON], яка на час смерті спадкодавця проживала постійно разом із нею та прийняла спадщину. Однак, не встигла переоформити спадщину на своє імя та померла 08 січня 2017 року. Після смерті [PERSON] позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину належним чином, але не може оформити своє право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, про що надано розяснення нотаріуса. На даний час земельна ділянка не має власника, тому позивачеві рекомендовано звернутися до суду із вказаним питанням. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2017 року встановлений факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON], яка померла 07.10.2002, з [PERSON], який помер 25.01.2002, в період з 1985 року по 2002 рік в с. Мошорине Знамянського району Кіровоградської області. Тим же рішенням суду встановлений факт належності [PERSON], який помер 25.01.2002, Державного акту на право приватної власності серії Р1 № 339457 на земельну ділянку площею 5,50 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки № 3522284200:02:000:0304. [PERSON] помер 25 січня 2002 року. Єдиним спадкоємцем після смерті діда [PERSON] була [PERSON], оскільки остання знаходилася на утриманні спадкодавця більше року, так як була непрацездатною пенсіонеркою, а спадкодавець працював та утримував всю родину, що підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] померла 07 жовтня 2002 року. Після її смерті єдиним спадкоємцем була її донька [PERSON], яка на час смерті спадкодавця проживала постійно разом та фактичними діями прийняла спадщину після смерті матері. Нотаріусом надано розяснення про неможливість оформлення спадкового майна після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу [PERSON] РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 531 ЦК України 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Не встигнувши переоформити спадщину на своє імя [PERSON] померла 08 січня 2017 року. Після її смерті єдиним спадкоємцем є позивач по справі [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, як такий, що постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Однак, відповідно до розяснення нотаріуса він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з відсутністю в нього правовстановлюючого документу. На даний час земельна ділянка не має власника, тому позивачеві рекомендовано звернутися до суду із вказаним питанням. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] відповідно до ст. 531 ЦК України 1963 року, прийняла спадщину після смерті [PERSON]; після смерті [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями її донька [PERSON], яка вступила в управління та користування спадковим майном; позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері [PERSON] та прийняв спадщину як такий, що проживав постійно на час смерті з спадкодавцем; на даний час позивач не має змоги реалізувати своє право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, інші спадкоємці не встановлені, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved