Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписані і запропоновані ПАТ КБ «Приватбанк» Умови та правила і тарифи складають між ним та Банком Кредитний договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість 20968,20 грн., яка складається з наступного: -6250 грн. - заборгованість за кредитом; -11543,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -1700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -974,68 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача Назаренко С.В. в судовому засіданні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити. Зазначив, що відповідачем дійсно був укладений договір № б/н від 28.10.2010 року. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначив, що відповідачу банком неодноразово збільшувався кредитний ліміт картки, останній користувався нею та погашав заборговваність, остання проплата відповідача відповідно до інформації банку відбулась 24.12.2013року. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник адвокат Грабовий І.П. позовні вимоги не визнав, надав суду письмове заперечення щодо позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв»язку із спливом строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами і Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Позивач зобов'язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] неодноразово збільшувався кредитний ліміт, а саме 02.11.2012р. - 300грн; 8000грн, 28.03.2014р.- 3750грн. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2015 року має заборгованість 20968,20 грн., яка складається з наступного: - 6250 грн. - заборгованість за кредитом; -11543,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -1700 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -974,68 грн. - штраф (процентна складова). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд не погоджується з позицією адвоката відповідача Грабового І.П. щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності з огляду на наступне. Нормами ст.ст.257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до наданої позивачем інформації по картковому рахунку відповідача, останній користувався зазначеним кредитними умовами, оснання проплата відповідача є 24.12.2013року, а саме поповнення ним готівки в сумі 1250грн. в терміналі самообслуговування за адресою м.Черкаси вул.Шевченка 142. Як вбачається з позовної заяви з даним позовом до суду позивач звернувся 02.11.2015року, що свідчить про звернення позивача в строки передбачені діючим законодавством. Крім того позивачем заявляються вимоги щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) в період з 01.04.2014року по 31.08.2015р. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved