Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої є позивач, зареєстрований син позивача та відповідача - [PERSON] , а також відповідач по справі. Проте, як зазначає позивач, відповідач зібравши свої особисті речі, повідомив її, що їде на заробітки, добровільно виїхав з квартири, залишивши позивача з трьохмісячною дитиною, в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2015, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І.Ю. (а.с. 8-14). Як убачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 06.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.02.2016 року, після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.17). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи №38728823 від 04.04.2019 та №2882144 від 26.03.2019, а також №3262114 від 21.05.2019 позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] (з 08.12.2015 по теперішній час) та їх син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19,20,22). Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню. Інших доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять, та сторонами надано не було. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved