Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, в якому просив зняти арешти з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладені 03 листопада 2004 року та 04 листопада 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою за постановами ВДВС у Радянському районі м. Києва № б/н від 07 липня 2000 року та 05 серпня 2000 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що листом від 27 грудня 2013 року за №11818/02-14 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON], з тих підстав, що на квартиру, яка входить до складу спадкового майна, накладено арешт. У єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна значиться, що постанови ВДВС у Радянському районі м. Києва № б/н від 07 липня 2000 року та 05 серпня 2000 року були винесені стосовно її сусіда - [PERSON], саме він зазначений власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання, у якому просив справу розглядати за його відсутності, при прийнятті рішення у справі покладався на розсуд суду. Представник третьої особи-1 та третя особа-2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Радянської районною державною адміністрацією від 10 грудня 1998 року. Як вбачається з вказаного свідоцтва, право власності на житло належить [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, тобто по ? кожному. Свідоцтвом про смерть від 17 червня 2013 року серія [NUMBER] зафіксовано факт смерті [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 10366. Після смерті [PERSON] Першою Київської державною нотаріальною конторою була відкрита спадщина на належне йому майно, до складу якого входить ? частини квартири [ADDRESS]. Листом від 27 грудня 2013 року № 11818/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна арештів, зареєстрованих 03 листопада 2004 року за №1433552 Першою Київською державною нотаріальною конторою згідно постанови б/н від 07 липня 2000 року ВДВС Радянського району м. Києва та 04 листопада 2004 року за № 1437951 Першою Київською державною нотаріальною конторою відповідно до постанови б/н від 05 серпня 2000 року ВДВС Радянського району м. Києва. Як вбачається з витягів з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON]. Позивач у судовому засіданні зазначив, що згоду на оформлення права власності на квартиру за [PERSON], який є її сусідом, вона ніколи не надавала, на підставі чого він значиться власником її квартири, не знає. 10 січня 2014 року позивач звернулася до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про зняття з квартири арештів. Листом від 13 січня 2013 року №1/26 1148 роз`яснено, що виконавче провадження знищене за терміном зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 Постанови №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Тобто, своє порушене право [PERSON] може захистити шляхом пред'явлення відповідно позову до боржника - [PERSON] Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача, що передбачено ст. 33 ЦПК України, а [PERSON] з відповідним клопотанням до суду не зверталася. Таким чином, позов пред'явлено до неналежного відповідача, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не є відповідачем по вказаній справі, а тому суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed