Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особ такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що квартира [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох житлових кімнат загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 50,2 кв.м належить йому, [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності в частині 1/1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05. 2007 року. Вказане свідоцтво видане на підставі договору № 284 інвестування 3-х кімнатної квартири житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 25.10.2006 року. Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру вбачається, що рішення про реєстрацію права власності прийняте 24.05.2007 року, номер витягу 14668578. У вищезгаданій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , який доводиться йому братом. В даній квартирі [ADDRESS] на даний час разом з ним проживають та зареєстровані його дружина [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Чабанівської селищної ради, Києво- Святошинського району, Київської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 16.04.2019 року. Відповідач в 2010 році залишив добровільно квартиру, без будь-яких поважних причин, і до цього часу в ній не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє. Останній раз вони бачились з відповідачем [PERSON] в 2011 році, він неодноразово просив відповідача знятись з реєстрації квартири [ADDRESS] , але він всі його прохання ігнорував та відмовлявся добровільно знятися з реєстрації за вищевказаною адресою. Деякий період відповідач проживав в Сполучених Штатах Америки, пізніше можливо у дружини, яка проживає в Львівській області, на даний час точної адреси, де може проживати [PERSON] , не знає. Факт, що відповідач не проживає з 2010 року в належній йому та його дружині на праві приватної власності квартирі за [ADDRESS] стверджується актами депутата Чабанівської селищної ради Києво- Святошинського району Київської області Подолянець Р .І. від 27.02.2017 року та від 15.04.2019 року. Факт непроживання відповідача в вищезгаданій квартирі також можуть підтвердити свідки [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , не проживає в спірній квартирі більше одного року, а тому втратив право на користування даним житлом. Так як відповідач зареєстрований в належній йому та його дружині квартирі, то вони, як власники, не можемо вільно розпоряджатися своєю власністю. В даному випадку їхні права порушуються, так як ні він, ні його дружина не можемо вільно розпоряджатися своєю власністю і крім того, він оплачує комунальні та інші витрати з врахуванням відповідача. Тому на підставі вищевказаного просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] такою особою, що втратив право користуванням житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Відповідач та третя особа: в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона у являється сусідкою позивача [PERSON] . У вказаному будинку проживає вже понад вісім років, проте відповідача [PERSON] жодного разу у вказаному будинку не бачила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох житлових кімнат загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 50,2 кв.м належить мені, [PERSON] та моїй дружині [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності в частині 1/1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.05. 2007 року. Вказане свідоцтво видане на підставі договору № 284 інвестування 3-х кімнатної квартири житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 25.10.2006 року. Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру вбачається, що рішення про реєстрацію права власності прийняте 24.05.2007 року, номер витягу 14668578. Власниками особового рахунку з 2006 року є позивач та його дружина [PERSON] . При цьому, як доводять матеріали справи, брат позивача [PERSON] тривалий час не проживає у спірній квартирі, деякий період відповідач проживав в Сполучених Штатах Америки, пізніше можливо у дружини, яка проживає в Львівській області, на даний час точної адреси, де може проживати [PERSON] він не знає. Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно наданих суду довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб № 1038 від 16.04.2019, вбачається, що в житловому приміщенні зареєстровані: позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - сини заявника, [PERSON] - дружина заявника, [PERSON] - відповідач по справі. Судом встановлено, що всі витрати по утриманню квартири несе позивач, відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі в її утриманні. Відповідач втратив інтерес до квартири, у добровільному порядку залишивши її як своє місце проживання. Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов`язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Докази про те, що відповідачам чинилися перешкоди у доступі до спірної квартири суду не надано. Все вищевикладене на переконання суду об`єктивно підтверджує твердження позивача про факт відсутності відповідачів у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому його позовна вимога про визнання брата таким, що втративправо користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 768,40 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved