Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку в три місяці для прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 5,2635 га на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №686684, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що 04.10.2008 [PERSON] заповіла позивачу належну їй земельну ділянку, площею 5.2635 гектарів, що розташована на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №686684. 05.05.2021 позивачу було видане повторне свідоцтво про смерть [PERSON] , з якого вбачається, що вона померла [INFO] в с. Мажарка, Кегичівського району, Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на зазначену земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Іншим спадкоємцем за законом є відповідач по справі [PERSON] . Позивач фактично спадок після смерті [PERSON] прийняв, оскільки користувався даною земельною ділянкою, але у встановлений законом термін із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, оскільки йому не було відомо про смерть [PERSON] 06.05.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. з заявою про прийняття спадку після смерті [PERSON] , але йому в цьому було відмовлено, оскільки він своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадку та пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що має право на продовження строку для прийняття спадку, оскільки тільки в травні 2021 року отримав свідоцтво про смерть [PERSON] та з цього часу йому стало відомо про необхідність звернення з заявою про прийняття спадку. 13.05.2021 позивач звертався до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, але ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 31.05.2021 даний позов був повернутий до відкриття на підставі його заяви про відкликання позовної заяви. Підставою для відкликання позовної заяви стало те, що відповідач [PERSON] помер [INFO] , про що позивачу стало відомо з інформації наданої старостою села Мажарка Кегичівської селищної ради Харківської області. Також в даній інформації зазначено, що на момент його смерті разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Позивач від прийняття спадщини не відмовлявся і такого наміру ніколи не мав, а тому вважає, що дана причина пропуску подання заяви про прийняття спадку є поважною. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 25 червня 2021 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. Задоволено клопотання про витребування копії актового запису про смерть [PERSON] . Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 26 серпня 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування з Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області інформації про осіб, які подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та копії спадкової справи. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також у разі неявки відповідача у справі не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наслідки ухвалення заочного рішення відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив. Зі згоди позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 05 травня 2021 року, актовий запис №16. За життя [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,2635 га розташована на території Орільської селищної ради для товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту серії Р1 №686684 виданого Орільською селищною радою Лозівського району Харківської області 25 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №21. 04 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, за яким належну їй земельну ділянку, площею 5,2635 га, що розташована на території Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №686684 заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі за №45562503, що підтверджується відповідним витягом від 04.10.2008. Згідно довідки старости с. Мажарка Кегичівської селищної ради №25 від 27.04.2021 [PERSON] на день смерті була зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Спільно з нею проживали [PERSON] - невістка, [PERSON] син, [PERSON] - онук. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №02 від 06 лютого 2020 року. Згідно довідки старости с. Мажарка Кегичівської селищної ради №30 від 27.05.2021 [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] та на день смерті, [INFO] разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . За наданими відомостями Кегичівської державної нотаріальної контори від 03 вересня 2021 року спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась. Спадкоємці з питання прийняття чи відмови від спадщини не звертались. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо майна зазначеного померлого не виносилася. Перевірка проводилась згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. від 06.05.2021 [PERSON] відмовлено у відкритті спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого ст. 1269 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з постановою за даними алфавітних книг спадкових справ приватного нотаріуса, спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалась. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилався на те, що спадкодавець не була йому родичем чи членом його родини, а тому йому було невідомо про її смерть. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця та відкриття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 1.2 п. 2.2, п. 2.3 п. 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом був необізнаний про смерть спадкодавця, оскільки він не був її родичем чи членом родини, спадкова справа після її смерті не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved