Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди посилаючись на наступне. 09 липня 2015 року по вул.Новікова -Прибоя, в м.Києві, між автомобілями «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті даної ДТП автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Пошкоджений транспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна» відповідно до Договору страхування №530588890.14 від 16.08.2014року. Вина відповідача підтверджується постановою Оболонського районного суду м.Києва від 20.08.2015 року. 10.07.2015 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком на виконання умов Договору страхування, на підставі Рахунку № АМ 13969 від 17.07.2015 року та страхового акту № 131124 від 27.07.2015 року на рахунок ТОВ «Алмаз Мотор ЛТД» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 27 359 грн 64 коп. 18.05.2016 року на адресу відповідача було направлено претензію про добровільне відшкодування шкоди, однак претензія залишилась без задоволення. Шкода в добровільному порядку не відшкодована. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 27 359,64 грн та судовий збір у розмірі 1600, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача та його представника, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Згідно постанови Оболонського районного суду м.Києва від 20.08.2015 року вбачається, що 09 липня 2015 року о 20 год 30 хв., [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул.Новікова-Прибоя та 5-ї лінії Пуща-Водиці в м.Києві, виконуючи правий поворот, з прилеглої дороги що заборонено дорожнім знаком 4.3 здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухав по дорозі на яку перестроювався [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.16.12. Правил дорожнього руху України (а.с.33) Згідно вищевказаної постанови [PERSON] було визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пошкоджений транспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна» відповідно до Договору страхування №530588890.14 від 16.08.2014року. 10.07.2015 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування. На виконання умов Договору страхування, на підставі Рахунку № АМ 13969 від 17.07.2015 року та страхового акту № 131124 від 27.07.2015 року на рахунок «Алмаз Мотор ЛТД ТОВ» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 27 359 грн 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням №6371 від 29 липня 2015 року (а.с.47-48,52) 18.05.2016 року на адресу відповідача було направлено претензію про добровільне відшкодування шкоди, однак претензія залишилась без задоволення. Шкоду в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов'язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. За умовами Договору страхування №530588890.14, укладеного між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та [PERSON], за умовами якого застраховано транспортний засіб «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. Згідно умов договору, виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу. Згідно Рахунку №АМ13969 від 17.07.2015 року та Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2015 року, ТОВ Фірма «АЛМАЗ ЛТД» було надано послуги та виконано роботи по обслуговуванню автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] на загальну суму 27 359,64 грн., в тому числі з ПДВ у розмірі 4 559,94 грн. Зі змісту даних документів вбачається, що при проведенні ремонтних робіт було проведено заміну деталей та вузлів без урахування фізичного зносу. Саме ця сума коштів перерахована позивачем на рахунок ТОВ Фірма «АЛМАЗ ЛТД» на підставі страхового акту №131124 від 27.07.2015 року та платіжного доручення №6371 від 29.07.2015 року. Згідно висновку від 06.03.2018 року, вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складає 9 500,71 грн. Вказаний розмір збитків визначений експертом на підставі проведеного розрахунку вартості ремонтних робіт, вартості необхідних матеріалів, вартості нових деталей і вузлів для заміни, коефіцієнту фізичного зносу. Враховуючи те, що страховиком виплачено страхове відшкодування без урахування фізичного зносу деталей та вузлів у відповідності з умовами Договору страхування, тому сума страхового відшкодування була вирахувана та виплачена без урахування вказаного коефіцієнта. За висновком експерта від 06.03.2018 року, розмір матеріального збитку визначений з урахуванням фізичного зносу, однак такий обрахунок суперечить умовам договору страхування, за яким виплачено страхове відшкодування. Право регресної вимоги у позивача виникло у зв'язку з самим фактом відшкодування шкоди у визначеному розмірі без урахування фізичного зносу деталей та вузлів у відповідності до умов Договору страхування. Вимога про регресне відшкодування шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей та вузлів відповідає вимогам ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». За висновком експерта від 06.03.2018 року, розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу складає 18 190,79 грн. (475,20 грн. - вартість ремонтних робіт +1 622,85 грн. - вартість матеріалів+ 16 092,74 грн. - вартість нових деталей та вузлів для заміни). Суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу на користь позивача 18 190,79 грн. матеріального збитку без урахування фізичного зносу деталей та вузлів, що підлягали заміні. Даний розмір судом визначений з урахуванням висновку експерта від 06.03.2018 року. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з підстав та у обсязі, що зазначений вище. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial