Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, посилаючись на ті обставини, що на початку 2008 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом складання розписок про отримання грошових коштів за продаж будинку. Після остаточного розрахунку в розписці від 18 квітня 2008 року відповідачка [PERSON] особисто зазначила, що не має жодних претензій, кошти за будинок отримала. [PERSON] віддала [PERSON] ключі від зазначеного будинку, оригінали технічного паспорту на будинок та договір купівлі-продажу. Також, відповідачка знялася з реєстрації у даному будинку та зобов'язалася нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку. З квітня 2008 року відповідачка зникла у невідомому напрямку і не залишила жодної інформації про своє місце перебування. Але за декілька днів перед зверненням до суду відповідачка зателефонувала [PERSON] та вимагала сплатити ще 10000 грн. за продаж будинку, а в разі не виконання її вимоги вона звернеться до міліції з вимогою виставити всіх незаконних власників будинку на вулицю, а будинок продасть іншим покупцям, яких вона вже знайшла. В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, позивачка не може оформити на себе право власності на вказаний будинок, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивачка просить суд визнати право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами, за нею. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, за участю її представника, та наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про час слухання справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про направлення судової повістки за місцем реєстрації, оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Тому суд зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, вислухавши представника позивача, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 13.04.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] був кладений договір купівлі-продажу,згідно якого [PERSON] стала власницею житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-10), це також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11-12). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою [ADDRESS], [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою. (а.с. 17-19). З розписок наданих до суду вбачається, що [PERSON] від [PERSON], 06.03.2008 р. отримала завдаток в розмірі 1006 грн. (а.с. 13), 07.03.2008 р. - 503 грн. (а.с. 14), 08.04.2008 р. - 5000 грн. (а.с. 15). 18.04.2008 р. [PERSON] у розписці зазначила, що отримала за будинок 9 000 грн., претензій до [PERSON] не має (а.с. 16). В силу ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 657 ЦК України, яка діяла на момент укладення правочину у 2008 р., було передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Разом з тим у п. 5 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 р., зазначено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). П. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9, 06.11.2009 р., встановлено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Згідно ст. 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На підставі викладеного, беручи до уваги вимоги ст. 5 ЦК України, а також те, що правочин був укладений у 2008 р., в той момент коли ст. 657 ЦК України передбачалося, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, однак позивачем не були додержані вищевказані вимоги законодавства, а оскільки момент вчинення правочину стосовно нерухомого майна, відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України, пов'язувлося з державною реєстрацією, тому суд вважає, що правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків, тому враховуючи, що згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed