Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 08 червня 2016 року відповідачем подано до позивача заяву про надання статусу безробітної у зв'язку з відсутністю у неї постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. 08 червня 2016 року наказом Дніпровського районного центру зайнятості № НТ160608 відповідачу з 08 червня 2016 року надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 15 червня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» та наказу Дніпровського районного центру зайнятості від 10 жовтня 2016 року № НТ160608 відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю з 10 жовтня 2016 року у зв'язку закінченням строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. До Дніпровського районного центру зайнятості надійшла інформація від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що відповідач була знята з обліку внутрішньо переміщених осіб, оскільки вона вибула в інший район перебування. Відповідач проходила навчання на курсах підвищення кваліфікації за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Вартість навчання в Приватному акціонерному товаристві «ВНЗ Міжрегіональна академія управління персоналом» з 05 серпня 2016 року по 10 жовтня 2016 року становить 3526 грн. 57 коп. За період з 15 липня 2016 року по 05 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у розмірі 16 252, 13 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача кошти в сумі 19 778, 70 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог через необґрунтованість та безпідставність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08 червня 2016 року відповідач звернулась із заявою до Дніпровського районного центру зайнятості про надання статусу безробітної (а.с. 7). 08 червня 2016 року наказом Дніпровського районного центру зайнятості № НТ160608 відповідачу надано статус безробітного з 08 червня 2016 року та наказом № НТ160615 від 15 червня 2016 року призначено допомогу по безробіттю (а.с. 7, 12-14). 04 серпня 2016 року між Дніпровським районним центром зайнятості та відповідачем укладено договір про професійне навчання безробітного № 188/2, відповідно до умов якого Дніпровський районний центр зайнятості направив відповідача в Приватне акціонерне товариство Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на професійне навчання, строком на два місяці з 05 серпня 2016 року по 01 листопада 2016 року (а.с.10-11). Згідно листа про вартість навчання [PERSON] в Приватному акціонерному товаристві Вищому навчальному закладі «Міжрегіональна академія управління персоналом» за навчальною програмою «Керівник проектів програм» згідно додаткового договору №188/2 від 26 липня 2016 року за період з 05 серпня 2016 року по 10 жовтня 2016 року складає 3 526,57 грн.(а.с.20). Наказом № 6203-н від 11 жовтня 2016 року відповідача [PERSON] відраховано з Приватного акціонерного товариства Вищого навчального закладу «Міжрегіональна академія управління персоналом» за навчальною програмою «Керівник проектів програм» у звязку з встановленням факту подання недостовірних даних (а.с. 17). Згідно довідки-розрахунку Дніпровського районного центру зайнятості від 11 жовтня 2016 року за період з 15 липня 2016 року по 05 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 16 252,13 грн.(а.с.19). Листом від 16 листопада 2016 року № 3619-07 та 18 травня 2017 року № 1392-07 позивачем направлено на адресу відповідача листи про повернення коштів у розмірі 19 778,70 грн. (а.с. 21,22). Враховуючи те, що відповідачем не повернено кошти позивачу, просить стягнути з відповідача кошти в сумі 19 778,70 грн. Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно з ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного. Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2013 року центр зайнятості припиняє реєстрацію: з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Однак, позивачем не доведено факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому у задоволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed