Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради про визнання права власності на 1/2 частку квартири за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що [PERSON] та її далекий родич [PERSON], 16 вересня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний №3953, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в КПТІ м.Бердянська 24.09.2002 року за реєстраційним №10956, стали власниками по 1/2 частки кожен двокімнатної квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира позивачу та [PERSON] стала належати на праві спільної часткової власності в рівних частках. 21 березня 2005 року [PERSON] помер. Заповіту та спадкоємців [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори про прийняття його спадщини ніхто не звертався. Організацію його похорон та витрати на поховання позивач взяла на себе. Позивач вказав, що вона залишилася проживати в належній їй 1/2 частині зазначеної квартири, а також і в іншій ? частині квартири, належній померлому [PERSON] Позивач вже більше 12 років безперервно проживає та відкрито користується всією двокімнатною квартирою №114 по вул. Кірова, 62 у м. Бердянську, Запорізької області, у тому числі і 1/2 частиною квартири, що належала [PERSON], підтримує квартиру в задовільному стані та сплачує комунальні послуги, а саме: оплата за утримання квартири в ОССБ «Амулет», членом якого вона є, оплачує послуги з електропостачання, водопостачання, теплопостачання та газопостачання. Особисті рахунки на комунальні послуги відриті на позивача. Відповідно до довідки ОССБ «Амулет» від 04.09.2017 року №25 позивач проживає у [INFO], заборгованості за утримання немає. Відповідно до вищезазначених правовстановлюючих документів двокімнатна квартира №114 по вул .Кірова, 62 у м.Бердянськ, Запорізької області складається з: коридору №1 площею 4,1 кв.м., санвузла №2 площею 2,6 кв.м., кухні №3 площею 6,8 кв.м., кімнати №4 площею 17,6 кв.м., кімнати №5 площею 11,0 кв.м., комори №6 площею 2,2 кв.м., балкону площею 2,9 кв.м., загальною площею 45,2 кв.м., з них жила площа становить 28,6 кв.м. Позивач вказав, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріальної округу від 16.09.2012 року р.№3953 по 1/2 ч. за кожним. Позивач вважає, що вона на цей час набула право власності на всю двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та прохав розглянути справу відповідно до закону. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON], 16 вересня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний №3953, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в КПТІ м.Бердянська 24.09.2002 року за реєстраційним №10956, набули право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] по 1/2 частки. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 007927 від 24.03.2005 року, 21 березня 2005 року [PERSON] помер. . Встановлено, що після смерті 21.03.2005 року [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа, щодо майна померлого, не заводились, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 49688006. Встановлено, що організацію похорон та витрати на поховання [PERSON] позивач взяла на себе. Позивач проживає в належній їй 1/2 частині вищезазначеної квартири, а також і в іншій ? частині квартири, належній померлому [PERSON] В ході судового розгляду встановлено, що позивач більше 12 років безперервно проживає та відкрито користується всією двокімнатною квартирою №114 по вул. Кірова, 62 у м. Бердянську, Запорізької області, у тому числі і 1/2 частиною квартири, що належала [PERSON], підтримує квартиру в задовільному стані та сплачує комунальні послуги. Особисті рахунки на комунальні послуги відриті на позивача. Відповідно до довідки ОССБ «Амулет» від 04.09.2017 року вих.№25 позивач проживає у квартирі №114 пул. Кірова, 62 у м. Бердянську, заборгованості по сплаті комунальних послуг немає. Згідно довідки КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради № 382 від 19.09.2017 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу від 16.09.2002 рокук № 3953 по ? частині кожному. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб»єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння\~ повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо.\~ По-третє,\~ володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». В судовому засіданні встановлені, всі три умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем [PERSON] Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими. На підставі\~ ст.344 ЦК України і

Outcome: approved