Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15.12.1984 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON]О, [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що стосунки почали погіршуватись з вересня 2017 року. Повнолітні діти проживають окремо. Питання щодо розподілу майна не мають. Тому, просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує, строк на примирення не потрібен. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 15.12.1984 року між сторонами по справі, районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Бахчисарай Кримської області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 267 (а.с. 6). У відповідності до положень ч.1 ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112\~Сімейного Кодексу\~України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що відповідач спільно з позивачем тривалий час не проживає, відсутність спору про поділ майна, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З клопотанням про зміну прізвища відповідач не зверталась, тому суд вважає за необхідним залишити відповідачу [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved