Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 002-28520-290811 від 29.08.2011 року у розмірі 7851 грн 59 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 29.08.2011 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-28520-290811. На підставі зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000,00 грн з встановленим лімітом кредитування на день укладення кредитного договору 6 000,00 грн. Відповідач за умовами договору зобов'язався щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією та заборгованості за овердрафтом, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та овердрафтом та процентів за користування кредитними коштами. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість, яка станом на 04.04.2015 року становить 7851,59 грн. Не зважаючи на повідомлення позивача про виникнення заборгованості, відповідач її не погасив, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.08.2011 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-28520-290811, за умовами якого банк, відповідно до наданого держателем (відповідачем) пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває держателю картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку та ПІН-код до неї. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що позивач надає відповідачці кредит шляхом відкриття кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 6 000,00 грн. Позивач самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах її загального розміру, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються відповідачем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій передбачених договором, ат вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством. Пунктом 2.3 кредитного договору сторони погодили, що відповідач сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 29.08.2011 року № 002-28520-290811 перед відповідачем виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії та платіжну картку, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі. Проте відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у строки та на умовах визначених кредитним договором належним чином не виконав і має прострочену заборгованість. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 04.04.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 29.08.2011 року № 002-28520-290811 становить 7851,59 грн. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» має бути стягнута заборгованість в межах заявлених позовних вимог в розмірі 7851,59 грн. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved