Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з останнім [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розварний 31.05.2008. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З часу розлучення відповідач з дитиною не бачиться, не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Позивачем на теперішній час створено нову родину, син вважає чоловіка за батька, який піклується про дитину. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Також позивача просить стягнути з відповідача на свою користь проіндексовану суму заборгованості по аліментам на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України на загальну суму 31499,34грн. Позивач, його представник в судове засідання не з`явились, позивач надала заяву про подальший розгляд справи за їх відсутністю, вимоги первісного позову підтримує у повному обсязі,просить позов задовольнити. Відповідач спочатку вимоги позову не визнав повністю, надавши до суду відзив, із якого вбачається, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, посилаючись на те, що не ухиляється від надання матеріальної допомоги, намагається приймати участь у вихованні сина, а через незначний дохід та хворобу, важко сплачувати аліменти, між тим сплатив заборгованість по аліментам в сумі 10798грн. Разом з цим, на а.с.124 міститься заява відповідача [PERSON] від 27.07.2019, посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Харківській області Мітякіною С.З., якою [PERSON] з позовними вимогами згоден та вважає за доцільне їх задовольнити, справу просить слухати за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши доводи позивача, зайняту позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28.12.2006, актовий запис № 1690 (а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано 31.05.2008 (а.с.7,9). Також встановлено, що позивач разом із дитиною проживає окремо та займається її вихованням і утриманням. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько дитини участі у вихованні, утриманні сина не приймає, долею та розвитком останнього не цікавиться, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 28.02.2018 в розмірі 26282,30грн. (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Із наданої відповідачем нотаріально посвідченої заяви вбачається, що останній визнає вимоги позову про позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON] і не заперечує проти їх задоволення (а.с.124). Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 11.02.2019 № 141 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.91-94). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, матір може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пунктом 16 частини 2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи вищевикладене, надані сторонами докази, позицію відповідача, який добровільно погодився на позбавлення його батьківських прав, суд виходячи із встановленого, враховуючи саме інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав. Далі, згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св. 17. Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст. ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача індексованої заборгованості по аліментах задоволенню не підлягають. Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений судовий збір.

Outcome: partial