Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Просив суд, визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок із земельною ділянкою, що розташований по вул. Жовтнева, 48, с. Зінці, Полтавського району Полтавської області В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглядати без його участі на підставі наявних у ній доказів. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що [PERSON], [INFO] з 12.03.2002 року проживає та з березня 2004 року самостійно користується житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою площею 0,06 га за адресою вул. Жовтнева, 48, с. Зінці Микільської сільської ради Полтавського району. Вказаний факт підтверджується записом в погосподарській книзі Микільської сільської ради Полтавського району за номером 1589-3, особовий рахунок 1492 та безпосередньо п. 2 вказує, що позивач [PERSON], являється головою домогосподарства за вищевказаною адресою. Згідно запису в погосподарській книзі за номером 1589-3 домоволодіння, що знаходиться в с.Зінці, Микільської сільської ради Полтавського району по вул. Жовтнева, 48 належало її бабусі [PERSON], яка померла у березні 2004 року. Окрім того, згідно з актом обстеження, складеного депутатом Микільської сільської ради Полтавського району [PERSON] та сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.08.2016 року, [PERSON], постійно проживає та користується житловим будинком і земельною ділянкою за адресою вул. Жовтнева, 48 с. Зінці Микільської сільської ради Полтавського району. Відповідно до пояснень сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 18.08.2016 року, близько 15 років, позивач спочатку зі [PERSON], а після її смерті, самостійно добросовісно, відкрито, безперервно користується вказаним житловим будинком, підтримує у стані, придатному для проживання. За викладених обставин позивач був змушений звернутися до суду за для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ураховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387, 391 ЦК. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 07.02.2014 № 5, роз»яснено, що: Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК; При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при завслодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішим володільцем та повернення цього майна протягом одно го року або пред явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до вимоги положень ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЗК України, передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Дослідивши подані до суду докази, суд приходить до висновку, що після померлої у 2004 році [PERSON] на протязі 12 років позивач [PERSON], постійно проживає в житловому будинку за адресою: с. Зінці, вул. Жовтнева, 48 Полтавського району Полтавської області, відкрито, безперервно та на законних підставах володіє нерухомим майном,здійснює поточні ремонти, використовує житло за призначенням, а тому суд вважає, що за нею можливо визнати право власності на даний житловий будинок, що ж стосується позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, то в її задоволенні слід - відмовити, так як позивач нею користується менше 15 років. На підставі викладеного та

Outcome: partial