Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на квартиру [ADDRESS], загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору №6910090 від 26 вересня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ») та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 200000,00 гривень, для використання його за цільовим призначенням, здійснення оплати за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення 26 вересня 2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором було укладено договір іпотеки №6910901 від 26 вересня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку було передано належне відповідачу вищевказане нерухоме майно. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив порядок та строки повернення основної суми кредиту та процентів за його користування, передбачених графіком повернення кредиту. У зв'язку з чим, станом на 18 лютого 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 469861,17 гривень, що складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 199731,90 гривень та заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом у розмірі 270129,27 гривень. З метою досудового врегулювання спору, банком було направлено на адресу відповідача лист-вимогу № 828 від 03 листопада 2015 року про дострокове погашення кредиту. Позичальник зазначений лист отримав, однак до теперішнього часу вимогу банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав. Таким чином, Банк був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6910090 від 26 вересня 2008 року у розмірі 469861,17 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «ПУМБ» від імені банку вищевказаної квартири будь-якій особі-покупцеві, на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; надати право ПАТ «ПУМБ» щодо всіх повноважень продавця, в тому числі подання заяв, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, подання та отримання будь-яких документів, довідок, витягів, заяв, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмета іпотеки, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 7047,92 гривень. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у зв'язку з повторною неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6910090. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 200000,00 гривень, а останній, у свою чергу, - використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за його користування у розмірі 19,99% річних, а також повернути банку кредит в розмірах, в порядку та в строки, визначених договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача перед позивачем за кредитним договором було укладено договір іпотеки №6910901 від 26 вересня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: 4-х кімнатну квартиру, реєстраційний номер: 24700784, загальною площею 86,1 кв.м., житловою площею 55,7 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] право власності на яку належить [PERSON], [INFO], ІПН - [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], ІПН - [NUMBER], [PERSON], ІПН - [NUMBER], а також [PERSON], ІПН - [NUMBER], посвідченого нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бодягіною І.І., зареєстрованого в реєстрі за №5437, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №3156926, Свої зобов'язання позивач відповідно до умов кредитного договору виконав. В свою чергу, відповідач в порушення умов кредитного договору не своєчасно та не в повному обсязі здійснював щомісячні платежі по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом 18 лютого 2016 року становить 469861,17 гривень та складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 199731,90 гривень та заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом у розмірі 270129,27 гривень, що підтверджується наданим розрахунком. У зв'язку з цим, з метою досудового врегулювання спору, банком було направлено на адресу відповідача лист №828 від 03 листопада 2015 року із вимогою про дострокове погашення кредиту у 60-денний строк з дня його отримання, однак позичальник до теперішнього часу зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом не виконав. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав взяте на себе грошове зобов'язання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.1049, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 617, 625 ЦК України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафу та всіх інших сум, передбачених кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов'язані з реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів, витрати на страхування, утримання та збереження предмету іпотеки тощо). Умовами іпотечного договору передбачено право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами, в тому числі у випадку невиконання вимоги позивача, як іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом). Частина 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору інотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в результаті невиконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, забезпечених договором іпотеки, іпотекодержатель набув право звернення стягнення на предмети іпотеки, а отже позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 7047,92 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved