Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за Договором фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року у розмірі 800 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2008 року між TOB «УніКредит Лізинг» та TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» укладено Договір фінансового лізингу № 374-LD, через невиконання умов якого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 4 720 754,94 грн. [PERSON] є поручителем за виконання TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» зобов'язань за Договором фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року, на підставі Договору поруки б/н від 21.08.2012 року, а тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що договір поруки припинив свою дію з 05.09.2013 року у зв'язку з відмовою кредитора від договору, предмет лізингу боржник повернув кредитору, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості майна, яке залишилось у власності кредитора є неправомірними. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 28.01.2008 року між TOB «УніКредит Лізинг» та TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» укладено Договір фінансового лізингу № 374-LD. Згідно п. 1.1. Лізингодавець Лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний Лізингоодержувачем, Предмет лізингу відповідно до встановлених Лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим Договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу у користування та сплачувати Лізингодавцю Лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до цього Договору, який є його невід'ємною істиною, інші комісії, що передбачені цим Договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором та чинним законодавством. На виконання умов Договору Лізингодавець придбав Предмет Лізингу та передав його у користування Лізингоодержувачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 20.02.2008 р., який є доказом належного виконання Лізингодавцем взятих на себе зобов'язань. Згідно п. 9.1. Договору фінансового лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у Додатку (-ах) до цього Договору. Однак TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» не виконувало зобов'язань згідно Договору фінансового лізингу, а тому у останнього сформувалась заборгованість по сплаті лізингових платежів. Розмір суми заборгованості TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» станом на 18.08.2014 року становить 4 720 754,94 грн., що підтверджується Ухвалою про порушення провадження у справі про банкрутство Господарського суду м. Киева від 18.08.2014 року по справі № 910/10562/14. Дана заборгованість була визнана судом на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 28.04.2011 року, по справі № 10/503. 21.08.2012 року між TOB «УніКредит Лізинг», TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» та [PERSON] укладено Договір поруки б/н від 21.08.2012 року, відповідно до п. 1.1 якого поручитель, як солідарний боржник, зобов'язується безвідклично та безумовно сплатити Лізингодавпю за його першою вимогою, всі необхідні платежі, а саме: за Договором фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року лізингових платежів на загальну суму 800 000 грн. Відповідно до п. 1.2 Договорів поруки Поручитель зобов'язується сплатити платежі, зазначені в п.1.1 Договору поруки, якщо йому надіслана Лізингодавцем письмова вимога, протягом 5 днів з дати такої Вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо Вимоги, без будь взаємозаліків, вирахувань або утримань. Згідно повідомлення позивача № 1910 від 20.08.2013 року про відмову від договору фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року та повернення предмету лізингу, зазначений договір в односторонньому порядку був припинений. Відповідно до акту приймання передачі від 02.12.2013 року до договору фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Містобудівельна компанія МСУ» передало, а ТОВ «УніКредит Лізинг» прийняв предмет лізингу. 18.11.2013 року позивач пред'явив до відповідача письмову вимогу сплатити прострочену TOB «Мостобудівельна компанія МСУ» заборгованість за Договором фінансового лізингу № 374-LD від 28.01.2008 року на загальну суму 800 000 грн. протягом п'яти днів з дати отримання даної вимоги. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зазначена вимога була отримана [PERSON] 25.11.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 23 травня 2012 умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 21.01.2015 року пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаю від цієї дати. Таким чином, уразі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача 01.09.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку встановленого для пред'явлення вимоги до поручителя. Враховуючи викладене, оскільки позивачем відповідно до умов договору фінансового лізингу був змінений строк виконання основного зобов'язання, то відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України вимога до поручителя могла бути заявлена у межах шести місяців від дня настання цього строку, тобто до 25.05.2014 року, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed