Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 91938,03 грн, витрати за складання висновку експертного дослідження автотоварознавця 219/19А від 13 грудня 2019 року у розмірі 4500 грн, моральну шкоду у розмірі 10000 грн, а також покласти судові витрати на відповідача. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 01 серпня 2019 року приблизно о 06 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (токсикологічне дослідження крові від 01 серпня 2019 року - 2,232%), керуючи автомобілем «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу на праві приватної власності, рухався в світлий час доби по сухому покриттю вул. В. Вернадського з боку провулка Є.Коновальця в напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з пр.Д.Яворницького м. Дніпро, з перевищенням дозволеної швидкості для руху у населеному пункті, а саме: зі швидкістю приблизно 120 км/год., внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності. При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Позивач зазначає, що 12 грудня 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська було винесено ухвалу по справі №201/11200/19, якою звільнено відповідача від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, закривши кримінальне провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. 13 грудня 2019 року судовим експертом Пилипенко О.С. було встановлено матеріальну шкоду, завдану при ДТП у розмірі 190988,03 грн. Також за проведення судовим експертом висновку експертного дослідження позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 4500 грн. Отже, загальна сума матеріальної шкоди складає 195488,03 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» за полісом №АО6051570. Позивач звернувся до ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» з відповідною заявою про відшкодування шкоди, в результаті чого 04 березня 2020 року на його рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 99050 грн. Отже, загальна сума матеріальної шкоди складає 91938,03 грн (190988,03 - 99050). З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були направлені претензії від 18 лютого 2020 року та від 13 березня 2020 року про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, але ні відповіді, ні сплати грошових коштів позивачу не надходило. Також позивач зауважує, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, що виразилось в емоційному стресі, переживаннях за власне життя, тривозі, розгубленості, безпомічності та страху. Змінився звичний спосіб життя позивача, час було потрачено на звернення до судового експерта, до адвоката, а тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 10000 грн. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано у Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» належним чином засвідчену копію страхової справи стосовно застрахованої цивільно-правової відповідальності [PERSON] за полісом №АО6051570. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не подавав, про причини не явки суд не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник третьої особи АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), належним чином та завчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань суду не подавав. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 01 серпня 2019 року, приблизно о 06 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (токсикологічне дослідження крові від 01 серпня 2019 року - 2,232%), керуючи технічно справним автомобілем «Hyundai Getz» реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу технічний паспорт [NUMBER] видане ТСЦ [NUMBER] , який належить йому на праві приватної власності, рухався в світлий час доби, по сухому покриттю вул. В. Вернадського з боку провулка Є. Коновальця в напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з пр. Д. Яворницького м. Дніпро, з перевищенням дозволеної швидкості для руху у населеному пункті, а саме зі швидкістю приблизно 120 км/год, перевозячи на передньому правому сидінні пасажира [PERSON] . В той же час, тобто 01 серпня 2019 року приблизно о 06 год. 45 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно справним автобусом «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу технічний паспорт [NUMBER] , видане ВРЕВ ДАІ № 1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, який належить [PERSON] , рухався в світлий час доби, по сухому покриттю пр.Д.Яворницького з боку вул. С. Єфремова в напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул. В. Вернадського м. Дніпро, перевозячи пасажирів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Надалі водій [PERSON] не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по другорядній дорозі ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, маючи необмежену оглядовість по ходу руху та об`єктивну можливість виявити автобус «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , який здійснював рух по головній дорозі зліво на право відносно його руху перетинаючи вказане перехрестя, не надав дорогу останньому. В подальшому водій [PERSON] , 01 серпня 2019 року приблизно о 06 год. 46 хвилин під час зближення його автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , та автобуса «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення передньою центральною частиною автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , з правою бічною частиною автобуса «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , на смузі руху на головній дорозі останнього по пр. Д. Яворницького в районі електричної опри №227. В результаті зіткнення автобус «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , перекинуло на лівий бік, та пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3.6); 12.4; 16.11 і дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України. Дії [PERSON] , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року, яка набрала законної сили 20 грудня 2019 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, закривши кримінальне провадження відносно нього на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. (а.с.34-35). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль «Mercedes Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, належить позивачу (а.с.36). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6051570 в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (а.с.77). Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця №219/19А з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТС, складеного 13 грудня 2019 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Mercedes Benz ОА412DG40C, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 318942,38 грн. Також відповідно до вказаного висновку експерта, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТС, що підлягають заміні, складає 190988,03 грн (а.с.9-29). Позивачу було здійснено страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на суму 99050 грн (а.с.40). Таким чином, не відшкодованими залишаються 91938,03 грн (190988,03 -99050). Крім того, за проведення експертного дослідження автомобіля Mercedes Benz ОА412DG40C, державний реєстраційний номер [NUMBER] , позивачем сплачено 4500 грн (а.с.30). Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 01 серпня 2019 року з його вини. Питання щодо наявності вини позивача у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 серпня 2019 року, судом у межах розгляду даної справи не вирішувалося. Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 96438,03 грн (91938,03 +4500). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 2500 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 96438,03 грн та моральну шкоду у розмірі 2500 грн, що разом складає 98938,03 грн. Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3021,38грн (919,38+2102) (а.с.1,2), але згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи ціну позову у сумі 106438,03 грн (91938,03+4500+10000), повинно було бути сплачено 1064,38 грн (106438,03 грн*1%). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 989,38 грн (1064,38*98938,03/106438,03). Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачу не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення судового збору у зв`язку внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Outcome: partial