Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує позов тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності згідно договору дарування будинку від 13.01.2003 року. У даному будинку зареєстрований він, його колишня дружина, [PERSON], [INFO], яка в зазначеному будинку не мешкає, місце її проживання йому не відоме. Після розірвання шлюбу у грудні 2007 року відповідачка забрала свої особисті речі та виїхала з належного позивачу будинку. Особистих речей відповідачки в будинку немає, комунальні платежі та витрати по утриманню будинку вона не здійснює. Оскільки відповідачка залишається зареєстрованою в будинку, позивач змушений виплачувати за нього комунальні платежі, позбавлений права розпорядитися своєю власністю. Мотивуючи позов тим, що відповідач в указаному житловому приміщенні не мешкає більше року, без поважної причини, плату за користування житловим приміщенням не здійснює, реєстрація відповідача в житловому будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися власністю, позивач просить визнати відповідача -[PERSON], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. По справі було ухвалено заочне рішення від 15.01.2013 року та позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Відповідач [PERSON] 08.07.2013 року надала до суду заяву про перегляд заочного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком у відношенні [PERSON]. Зазначивши, що відповідач не була повідомлена про день та час слухання справи тому просить переглянути рішення суду. В заяві зазначивши, що [PERSON] не є власником даного будинку, а від 13.01.2003 року був укладений договр даріння на [PERSON], але договір не був зареєстрований в БТІ м.Артемівська станом на 01.01.2012 року. Ухвалою суду від 22.07.2013 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду від 15.01.2013 року по справі № 0503/10919/2012 провадження 2/219/394/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком скасовано та призначено до слухання. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву про слухання справи без її участі та заперечувала проти позовних вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] (представник за довіреністю) надав суду клопотання про призупинення провадження по справі до винесення рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 11.10.2013 року справу було зупинено. Позивач [PERSON] надав суду заяву про відновлення провадження по справі вхід. № 2107 від 03.02.2014 року та просив долучити до справи рішення Апеляційного суду Донецької області. Ухвалою суду від 03.02.2014 року провадження у справі відновлено, призначено справу до слухання. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування будинку від 13 січня 2003 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно довідки Суспільного квартального комітету №14 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] мешкають: [PERSON], його дружина [PERSON], та син -[PERSON], [INFO]. З копії домової книги, доданої до матеріалів справи видно, що у будинку [ADDRESS] прописані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Згідно акту обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] від 27.11.2012 року, складеного головою Суспільного квартального комітету та сусідами, встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON], його дружина [PERSON], та син -[PERSON], [INFO]. В будинку прописана колишня дружина [PERSON], яка після розлучення у грудні 2007 року поїхала в інше місто та більш в даному будинку не проживала. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок / частину будинку /, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 02.12.2013 року у справі № 219/6677/2013-ц визнано будинок [ADDRESS] та зареєстрований на [PERSON], спільною сумісною власністю за особами, шлюб між якими розірвано, - [PERSON] та [PERSON]. Поділено будинок [ADDRESS], що є об'єктом спільної сумісної власності осіб шлюб між якими розірвано, визнавши за [PERSON] право власності на 1/8 частку житлового будинку [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на 7/8 часток житлового будинку [ADDRESS]. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 10.01.2014 року вищевказане рішення Артемівського міськрайонного суду від 02.12.2013 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна - відмовлено. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, за адресою: [ADDRESS] з грудня 2007 року, тобто більш ніж один рік, особистих речей відповідача у будинку не має, домовленості між власником житла та відповідачем відносно його реєстрації у будинку немає. Позивач в позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь судових витрат в сумі 107,60 грн. Тому судові витрати підлягають зарахуванню до державного бюджету України. Також суд у відповідності до статті 88 ЦПК України вирішив судові витрати за перегляд судового рішення не стягувати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком доведений у судовому засіданні та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved