Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 15 серпня 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 9/20 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Власником інших 11/20 частин будинку є [PERSON] . Земельна ділянка під вказаним будинком та надвірними будівлями має загальну площу 1340 кв.м та є неприватизованою. На земельній ділянці розташовано; житловий будинок А-1, загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,3. кв.м., надвірні будівлі: сарай Б, вбиральня В, гараж Ж, вбиральня Л, сарай М, навіс О, навіс П, літній душ Р, фундамент Е, огорожа № 1, ворота огорожі № 3, ворота огорожі №.4. Ще до того, як позивач придбав 9/20 часток у [PERSON] , відповідач на підставі рішення суду виділив в окрему одиницю належні йому 11/20 частин житлового будинку. Відповідно до висновку судового експерта № 56 9/20 часток домоволодіння по [ADDRESS] до складу якої входить в житловому будинку А-1: передпокій 2-1 пл. 12,6 кв.м., коридор 2-2 пл. 7,2 кв.м., кімната 2-3 пл. 19,9 кв.м., сіни 2-4 пл. 7,7 кв.м., загальною площею 47,4 кв.м.; надвірні будівлі: вбиральня В, гараж Ж, 1/2 частина огорожі № 1 можливо виділити в самостійний об`єкт нерухомого майна без втрати цільового призначення. Також визнано можливим виділити [PERSON] в користування земельну ділянку площею 509 кв.м., (на кадастровому плані зафарбовано в жовтий колір), в тому числі під частиною житлового будинку А-1, вбиральнею В, гаражем. Ж, 1/2 частиною огорожі № 1. З наведених у позові підстав, просив суд задовольнити позов, виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна, окрему одиницю, та визнати право власності за [PERSON] (РНОКП [NUMBER] ) на розташовану по [ADDRESS] частину житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: передпокій 2-1 пл. 12,6 кв.м., коридор 2-2 пл. 7,2 кв.м., кімната 2-3 пл.19,9 кв.м., сіни 2-4 пл. 7,7 кв.м. - загальною площею 47,4 кв.м., та надвірні будівлі: вбиральня В, гараж Ж, 1/2 частина огорожі № 1, припинивши на виділене майно право спільної часткової власності. Виділити в користування (закріпити за новоствореним об`єктом) [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 509 кв.м. відповідно до меж, визначених у Додатку № 4 до Висновку № 56 експертного будівельно-технічного дослідження від 18 червня 2020 року, виконаного судовим експертом Федоровbv Д.Ф (на плані зафарбовано в жовтий колір). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі позовом в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Представник позивача - адвокат Мороз С.В. подав до суду заяву, згідно якої повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд розглянути справу без його участі та без участі позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2020 року визначено провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої поклався на розсуд суду при вирішенні позовних вимог, та просив суд проводити розгляд за його відсутності. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не прибули до суду. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2017 року [PERSON] придбав у [PERSON] 9/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , які складаються з приміщень в житловому будинку літ. А-1 у складі приміщень: передпокій 2-1 пл. 12,6 кв.м., коридор 2-2 пл. 7,2 кв.м., кімната 2-3 пл. 19,9 кв.м., сіни 2-4 пл. 7,7 кв.м., надвірні будівлі: вбиральня В, гараж Ж. Іншим співвласником домоволодіння є відповідач по справі [PERSON] , якому належить 11/20 часток вказаного домоволодіння. Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2017 року виділено в окрему одиницю належні [PERSON] 11/20 часток із спільної часткової власності в домоволодінні, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] та складається з приміщень в житловому будинку А-1 загальною площею 51,1 кв.м. Визначено між співвласниками домоволодіння порядок користування земельною ділянкою 1340 кв.м наступним чином: - виділено [PERSON] в постійне користування земельну ділянку площею 831 кв.м площею 831 кв.м (на кадастровому плані зафарбовано в зелений колір), встановлено [PERSON] сервітут земельної ділянки площею 31 кв.м, для обслуговування та проведення ремонтів стіни житлового будинку А-1 та сараю літ. Б по території відповідача [PERSON] - виділено [PERSON] у постійне користування земельну ділянку площею 509 кв.м (на кадастровому плані зафарбовано в жовтий колір), в тому числі під частиною житлового будинку літ. А-1, вбиральнею літ В, сараєм Г, 1/2 частиною огороді № 1-2. Крім того, вказаним заочним рішенням визнано за [PERSON] право власності на виділену в натурі частину домоволодіння. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України встановлено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно геодезичної зйомки земельної ділянки виготовленої ФОП [PERSON] на даний час площа ділянки складає 1370 кв.м. Згідно ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно ч. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р., при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати в ізольовані квартири. Згідно висновку судового експерта Федорова Д.Ф. за результатами експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 56 від 18 червня 2020 року встановлено, що частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у власності [PERSON] має окремий вхід зі сторони [ADDRESS] , частина житлового будинку літ. А-1 має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам. Виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння, що знаходиться у власності [PERSON] та становить частку 9/20, технічно можливо, при цьому площа закріпленої за цією частиною домоволодіння земельною ділянкою складає 503 кв.м (додаток 3). За таких обставин суд встановив, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст. 361, 364, 367, 377 ЦК України, ст. 92 ЗК України, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р.,

Outcome: approved