Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування якого зазначив, що Рішенням Дніпровського районного суду від 01.07.2013 року по справі №666/2317/13-ц з урахуванням ухвали від 12.07.2013 року про виправлення описки, позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] , аліменти на її користь на утримання малолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями рішення суду від 01.07.2013 року та ухвали від 12.07.2013 року. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17.10.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] , - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 01 липня 2013 року, змінено, в частині розміру стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку, визначивши до стягнення аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. Додатковим рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30.07.2015 року задоволено заяву та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої онуки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону. З моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання онуки, матеріальний стан [PERSON] погіршився, в в`язку з чим він матеріально не спроможний сплачувати аліменти на утримання онуки. З 28.03.2018 року позивач є інвалідом третьої групи, знаходиться на диспансерному обліку в КЗ ХОР «Херсонський обласний онкологічний диспансер» з 17.06.2016 року. Доходу від підприємницької діяльності позивач не отримує та окрім пенсії за віком з якої утримуються аліменти. Ухвалою від 20.12.2018 року суддею Хайдаровою І.О. відкрито провадження у справі. 19.02.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М. Ухвалою від 11.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. 06.05.2019 року до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому вважала позов необґрунтованим та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Рішенням Дніпровського районного суду від 01.07.2013 року по справі №666/2317/13-ц з урахуванням ухвали від 12.07.2013 року про виправлення описки, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 01 липня 2013 року, змінено, в частині розміру стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку, визначивши до стягнення аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. В решті рішення залишено без змін. Додатковим рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30 липня 2015 року задоволено заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої онуки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. підлягають індексації відповідно до закону. Відповідно ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, в силу положень ст. 265 СК України та на підставі Рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2013 року з відповідача [PERSON] здійснюється стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] . Статтею 273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має ІІІ групу інвалідності та за станом свого здоров`я потребує лікування. Позивач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Херсонській області отримує пенсію за віком, розмір якої станом на жовтень 2018 року становить 3114,34 грн. З витребуваних судом доказів убачається, що позивач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, з 01.01.2019 року здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, а також є засновником Приватного підприємства «Південна будівельна компанія плюс» (ОКПО 35668058), однак відомості щодо отримання доходів від здійснення підприємницької діяльності відсутні. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлені вимого про звільнення від сплати аліментів на утримання малолітньої онуки [PERSON] , розмір яких визначено у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. з подальшою індексацією, інших вимог до суду не заявлено. Обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, в розумінні положень ст. 273 СК України не є підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки позивач отримує постійний дохід у види пенсійного забезпечення, розмір якого не виключає можливість сплачувати аліменти на утримання онуки, при цьому, доказів на підтвердження таких витрат позивача, які б повністю унеможливлювали утримання ним онуки до суду не надано. На підставі наведеного, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed