Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 05.12.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER]. 15.02.2017 року на вул. Тимошенка у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та в подальшому ПрАТ «СК «Українська страхова група» було перераховано страхове відшкодування в розмірі 8 186,44 грн. на рахунок потерпілої сторони. Посилаючись на зазначене, а також враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 186,44 грн. страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 05.12.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №28-0101-16-00524, за яким ПрАТ «СК «Українська страхова група» застрахувало транспортний засіб «Мазда» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 5). 15.02.2017 року о 08:30 год. по вул. Тимошенка у м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечного бокового інтервалу руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с. 4). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6). Як вбачається із Страхового акту №ДККА-55335 від 02.03.2017 року та озрахунку суми страхового відшкодування від 02.03.2017 року року розмір страхового відшкодування пошкодженого автомобіля склав 8 186,44 грн. (а.с. 11, зворот). Згідно Платіжного доручення №4024 від 02.03.2017 року вказану суму страхового відшкодування було сплачено на рахунок [PERSON] Із матеріалів справи вбачається, що на дату ДТП 15.02.2017 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію про відшкодування збитків, проте [PERSON] у добровільному порядку її не відшкодував. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved