Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 серпня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис №83. В період шлюбу у них народилися спільні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися. Вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. З цього приводу у них почали виникати сварки та непорозуміння. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з 2013 року, проживають окремо. Позивач посилається на те, що має відносини з іншою жінкою. З якою спільно проживає з вересня 2014 року та яка на даний час є вагітною і позивач має намір укласти з нею шлюб. Позивач вважає, що їх сімя з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та стягнення аліментів відсутній. Діти будуть проживати з відповідачем, а аліменти позивач сплачує в добровільному порядку. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 01 жовтня 2015 року не зявився, надавши до суду заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.24). Відповідач [PERSON] А, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.23), у судове засідання 01 жовтня 2015 року не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила слухати справу за її відсутності (а.с.22). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 серпня 2008 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №83 (а.с.6), в період якого у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO] (а.с.7) та син [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно довідки Новоолександрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року № 3572, позивач не проживає з сімєю (а.с.9). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а вказані причини призвели до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки вони припинили з 2013 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна та утримання дітей відсутній, діти будуть проживати з відповідачем, аліменти на їх утримання позивач надає в добровільному порядку. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, а згідно довідки Новоолександрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року № 3573 разом з позивачем мешкає його співмешканка [PERSON] (а.с.10). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved