Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, третя особа Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій він не зареєстрований та не мешкає, проте в даній квартирі зареєстровані та мешкають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому відповідач постійно пиячить, не працює, вчиняє сварки, порушує тишу, спокій, за комунальні послуги не сплачує, у звязку з чим виникла значна заборгованість за комунальні послуги, яку позивач вимушений сплачувати. Зауважує, що відповідач не є його членом сімї, відмовляється висилятися з квартири, тому просить суд висилити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. 12.06.2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 23.06.2018 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований у [INFO]. 02.07.2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області дану позову заяву було залишено без руху для усунення її недоліків, які 12.07.2018 року були усунуті. 13.07.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 03.10.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача надали до суду заяву, в якій позов підтримали, наполягали на його задоволені, просили справу розглянути за їх відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.\~\~Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив до суду не надходив, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.\~\~ Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути справу за його відсутністю. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона та позивач є батьками [PERSON], а [PERSON] є їх зятем. Відповідач постійно пиячить, не працює, комунальні послуги не сплачує, постійно вчиняє сварки, скандали, застосовує до дружини та онука домашнє насилля. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.01.2007 року, квартириа№60 у будинку №112 по вул. Гранітній в м. Маріуполі на праві приватної власності 1/1частка належить [PERSON] Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.02.2018 року за №11-126-0303, за адресою: м. Маріуполь, вул.. Гранітна, 112-60 зареєстровані: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За змістом ст.ст. 386, 391 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 4 ст.9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статей 9, 156, 157 ЖК сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) будинку не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 157 ЖК УРСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Так, згідно ч.1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за\~\~ призначенням,\~\~ або\~\~ систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, заходи\~\~\~\~ запобігання\~\~ і\~\~ громадського\~\~ впливу\~\~ виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих\~\~ осіб провадиться без надання іншого\~\~ жилого приміщення. Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року №2 « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці\~\~ виселення\~\~ винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються\~\~ судами,\~\~ прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для виселення відповідача із жилого приміщення, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: dismissed