Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що 10.01.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н. Відповідач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість у сумі 32026,10 грн., а саме: заборгованість за кредитом 2641,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 24308,10 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3074,79 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та 1501,24 грн. (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача. У судовому засіданны представник позивача не зявилась, до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість за кредитом 2641,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 24308,10 грн., інші вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією - 3074,79 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1501,24 грн. (процентна складова) не визнає, посилаючись, на норми Закону 1669 VII о тимчасових заходах на період проведення АТО. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 10.01.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.01.2013 року. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість у сумі 32026,10 грн., а саме: заборгованість за кредитом 2641,97 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 24308,10 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3074,79 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та 1501,24 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконанання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобовязань [PERSON] перед банком станом на 31.01.2017 року становить 26950,07 грн., яка складається з наступного: 2641,97 грн. - заборгованість за кредитом; 24308,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, тому, вказана заборгованість підлягає стягненню з останньої відповідно до ст.ст.526,536, 530, 1050,1054 ЦК України. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3074,79 грн., штрафів 500,00 грн.(фіксована частина), 1501,24 грн.(процентна складова), за несвоєчасність виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором суд вважає можливим відмовити з наступних підстав. Так, згідно ст. 2 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Згідно матеріалів справи відповідачка [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, с. Зеленопілля, Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідачка є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та комісії у розмірі 3074,79 грн., штрафів 500,00 грн.(фіксована частина), 1501,24 грн.(процентна складова), які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial