Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Його мати при житті заповіту не склала. Він є єдиним спадкоємцем першої черги. При звернені до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом він не зміг реалізувати своє спадкове право так як у наявності мав тільки нотаріально завірену копію договору купівлі-продажу квартири, оригінал був втрачений. По даній причині нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендував звернутися до суду. Просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON], що померла [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. В судовому засіданні представник відповідача Стойко А.Ю. позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, 11.08.2013 року померла мати позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 12.09.2013року, актовий запис в книзі реєстрації смертей № 2262 від 12 вересня 2013 року. Факт того, що померла [PERSON] є матір'ю позивача встановлено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2014року. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після померлої [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 10.03.2006 року № 779. В судовому засіданні встановлено та підтверджено листом з нотаріальної контори, що позивач є єдиним спадкоємцем. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленому статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи видно, що згідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за позивачем перебуває у власності 2/3 частини даної квартири, а за спадкодавцем відповідно 1/3 частини квартири. Згідно довідки КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, дільниця №4 від 04.02.2014р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON]. Позивач 14.02.2014року звернувся до нотаріальної контори та подав заяву з приводу можливості оформлення спадкових прав на частку квартири [ADDRESS], де зазначив, що ним прийнята спадщина, оскільки він проживав та був зареєстрований разом з померлою на день її смерті. Однак позивач не зміг реалізувати в нотаріальній конторі свої спадкові права, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно померлої втрачений. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд може вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто з моменту, як спадкодавець фактично прийняв її, успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном, але доки він не отримає на це майно свідоцтва про право на спадщину, він не може розпоряджатися майном. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач будучи спадкоємцем за законом, з незалежних від нього підстав позбавлений можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, оскільки втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Належність спадкодавцю права на спадкове майно - 1/3 частини квартири [ADDRESS] документально підтверджено та визнано відповідачем. За таких обставин, суд вважає за можливе задоволити вимоги позивача, визнавши за ним право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved