Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.04.2012 року. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на на картковий рахунок. Відповідачем не виконано умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість на суму 12104,55 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданому до суду клопотанні просив розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову ним не подано. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до укладеного з позивачем договору №б/н від 27.04.2012 року отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, де визначено, що відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За ст.ст.1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується наданим розрахунком заборгованості, в якому відображено рух коштів по рахунку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або Законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 20.08.2018 року, відповідач має заборгованість в сумі 12104,55 грн., із них: заборгованість за кредитом - 3384,97 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 3512,61 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4154,37 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 552,60 грн. Суд частково не погоджується з розрахунком боргу. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу, крім 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 552,60 грн. (процентна складова), а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до листа від 07.07.2018 року № Е.65.0.0.0/3-365676 повідомлено, що з 21.05.2018 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК). Відповідно до ч.2 ст. 5 закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial