Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 15 895,80 грн. за кредитним договором №б/н від 05.12.2011 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.12.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 05.12.2011 року, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки. Відповідач підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 та тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 31.01.2018 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 15895,80 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором. Ухвалою суду від 21.03.2018 року було ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 21.03.2018 року, тому суд вважає за можливе вирішити справу по суті 16.05.2018 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.12.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», базова відсоткова ставка в місяць відповідно до тарифів картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» становить 3.0%, обовязків щомісячний платіж 7% від заборгованості. З наданих до позову документів вбачається, що Позивач має Банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені. З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини кредиту кредитор ([PERSON]) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У зв`язку з неналежним виконанням зобовязань кредитного договору № б/н від 05.12.2011 року у відповідача [PERSON] станом на 31.01.2018 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості становить 15 895,80 грн., з яких: - 3982,85 грн. - заборгованість за кредитом; - 10679,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); - 733,13 грн. штраф (процентна складова). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за договором № б/н від 05.12.2011 року, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем умов кредитного договору, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 28.02.2018 року, на зазначену суму. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved