Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої наслідок порушення правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що здійснює розподіл електричної енергії за регульованим тарифом на території Київської області. Енергопостачання квартири [ADDRESS] здійснюється на підставі укладеного з відповідачем договору про користування електричною енергією. Технічною перевіркою 06.02.2019 року працівниками енергопостачальника було виявлено порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергорозподільчої компанії, поза засобами обліку. Тобто, електроенергія споживається , але не обліковується та відповідно не оплачується. За підсумками перевірки складено акт, в якому представник споживача надав зауваження до акту, що в зв`язку з проведенням ремонту в квартирі, було встановлено світильник, а те, що він не враховує електричну енергію не знали. Відповідно до п.п. 20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати без облікового користування електричної енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Протоколом засідання комісії по розгляду вищевказаного акту прийнято рішення про нарахування відповідачці суми вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення у розмірі 12 086,06 грн. Однак, відповідачка протягом встановленого строку вказану суму збитків не сплатила, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачки 12 086,06 грн. вартості безобліково використаної електроенергії та судові витрати по справі. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року по справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» були задоволені в повному обсязі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 07.04.2020 року заочне рішення від 20 вересня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до [PERSON] про стягнення коштів за не обліковану електроенергію, скасовано і призначено справу до розгляду порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідачка до суду не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Оглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положенням ст. 5 ЦПК України визначено, що суд, здiйснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК України. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, за змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі. Вимоги ст. 13, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законами України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 56-58, 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст.24-27 «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року, та методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно п. 3 ч. 1. ст. 57 цього Закону, електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. Частиною 1, п.п.6, 4 ч.2 ст. 77 цього ж закону передбачено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» ст.1 п.22 у якій визначений термін споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Обов`язки виникають з закону або договору. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Підпунктом 20 пункту 5.5.5 Розділу 5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, визначено, що споживач зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Так судом встановлено, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що 01.04.2013 року з відповідачкою було укладено договір №200912416 про користування електричною енергією квартири [ADDRESS] , що слідує з копії цього договору. Технічною перевіркою 06.02.2019 року, працівниками енергопостачальника було виявлено порушення правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергорозподільчої компанії, поза засобами обліку. Електроенергія споживається але не обліковується приладом обліку, складений акт про порушення ПРРЕЕ № К035317 від 06.02.2019 року. Протоколом засідання комісії №143 від 18.02.2019 року по розгляду акту про порушення ПРРЕЕ побутовими споживачами, на якому було перевірено правильність складання акту про порушення ПРРЕЕ №К035317 від 06.02.2019 року, визначено спосіб самовільного підключення, механізм безоблікового споживання електричної енергії, а також перевірено правильність проведеного розрахунку суми не облікованної електричної енергії, який був проведений у відповідності до вимог Методики, та становить 12 082,06 грн. На засіданні комісії була присутня відповідачка, однак з рішенням комісії не згодна, про що свідчить відмітка у вказаному протоколі. Відповідно п.3.1.5. Методики, ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН: самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку. Пунктом 4.6. Методики передбачено, що в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення. Відповідно до п. 4.7. Методики, в акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. Згідно п.4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №122 від 08.02.2006 року, обсяг електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ. Як зазначає позивач, розрахунок збитків було здійснено на підставі методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656 , розмір яких склав 12 082,06 грн. Відповідно до п. 8.2.7. Правил у разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду. Згідно статті 27 Закону України «Про електроенергетику», правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці крім іншого є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Пункт 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачає, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. У разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб таї/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування , або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж, розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п.2 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування та відповідно до частини 2 зазначеної статті, збитки складаються з реальних збитків та упущеної вигоди. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку і знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на вищезазначене відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає: протиправність поведінки, наявність шкоди, причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно з частинами 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, відповідальність споживача електроенергії наступає виключно за умови порушення ним договору або законодавства України, а відповідно до вимог Правил відповідальність споживача настає лише у випадку, коли мали місце певні незаконні дії споживача. Встановлення факту користування електроенергією шляхом самовільного підключення до мережі суворо регламентоване, а тому недоліки фіксації цього факту унеможливлюють стягнення вартості спожитої електроенергії. Аналогічна правова позиція зазначена і в рішенні ВССУ у справі №279/3375/16ц від 21.06.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка не погоджувалась з складаним актом № 035317 від 06.02.2019 року про порушення, у зв`язку з тим, що лічильники знаходяться у загальному коридорі, вони встановлюються, обслуговуються та контролюються співробітниками « Київобленерго », а тому ні [PERSON] , ні члени її сім`ї ніяким чином не здійснювали втручання чи зміни в роботу і схему електропостачання та використання електроенергії по квартирі [ADDRESS] . Згідно листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії у Київській області № 31/15-01/19-334 від 20.03.2019 року щодо розгляду звернення [PERSON] , згідно з вимогами пункту 4.7 Методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ текст акта про порушення повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. Під час розгляду звернення встановлено, що в порушення вимог п. 4.7 Методики, в Акту зазначена точка самовільного приєднання - «виконав самовільне без облікове приєднання до електричної мережі, що не є власністю енергорозподільної компанії поза засобами обліку» (мовою документа), а на схемі електропостачання споживача точка самовільного приєднання зазначена на частині електромережі за балансовою належністю, яка належить операторам системи розподілу (ОСР). Крім того, в порушення вимог п. 4.7 Методики, в Акті на схемі електропостачання споживача відсутні точкові позначення без облікового приєднання в точку де було вилучено зразок проводу (речовий доказ) - позначення виконані рисками, що призводить до можливості подвійного тлумачення. Також, для нарахування збитків ОСР, в порушення вимог п. 4.6 Методики, було взято струм 23А, як для одножильного мідного проводу перерізом 1,5 мм.кв., а фактично змонтований провід - марки ППВ-3?1,5мм.кв. прокладений в пластиковому коробі, для якого допустимий тривалий струм, який може ним протікати згідно з главою 1.3 Правил улаштування електроустановок становить 15А. Отже дії ПрАТ «Київобленерго» щодо процедури оформлення Акту від 06.02.2019 року №035317 та проведення нарахування ним збитків, за можливості подвійного тлумачення місця підключення без облікового проводу, а також марки проводу, за яким здійснювалося нарахування збитків, суперечили вимогам ПРРЕЕ, Порядку і Методики та були неправомірними. Крім того, як вбачається з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №8010/20/9-19 від 24.04.2019 року, згідно з протоколом засідання комісії ІКЦ від 28.03.2019 року №4/2 на комісії вирішили, зокрема, що Акт про порушення №035317 від 06.02.2019 року та нарахування по ньому підлягають скасуванню по причині недотримання вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312. З огляду на викладене, відповідальність споживача електроенергії наступає виключно за умови порушення ним договору або законодавства України, а відповідно до вимог Правил відповідальність споживача настає лише у випадку, коли мали місце певні незаконні дії споживача. Акт про порушення складено з порушенням вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 та Методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ, що свідчить про відсутність порушення з боку відповідача, а відтак і відсутність підстав для задоволення позову. За ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями ст.ст. 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. В порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не довів перед судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами підстави, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed