Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 27 липня 2001 року, у відділі реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровськ, актовий запис № 240. Від шлюбу мають\~неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньку Анну, [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки з причин виникнення побутових своарок. Подальше проживання однією сімєю неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяв в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Судові витрати по справі залишити за ним. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, особисто отримавши повідомлення про розгляд справи в суді та подавши заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №133351, виданого 27 липня 2001 року, відділом реєстрації актів громадського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровськ, між [PERSON] та [PERSON], 27 липня 2001 року було зареєстровано шлюб, актовий запис №240 Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на «Кучук» (а.с. 8). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON] АннуЮріївну, [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON] [INFO]. Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, оскільки вони мають несімісні погляди на життя, що стало причиною побутових сварок в сімї. Подальше збереження шлюбу не можливе. Сторонам надавався строк на примирення, однак сторони не дійшли спільної згоди щодо примиреня. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими.\~\~\~\~\~\~\~ Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Понесені судові витрати по справі в розмірі 704 грн. 80 коп. залишити за позивачем.

Outcome: approved