Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 19.07.1997 Бесарабівською сільською радою Кегичівського району Харківської області, актовий запис №01 від 19.07.1997. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1997, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , який зараз проживає з позивачем. Сімейне життя подружжя не склалось, не зійшлись характерами. На даний час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Строк на примирення позивач просить не надавати, спору щодо поділу спільного майна не мають, після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачем. Судові витрати просить залишити за позивачем. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Повідомив, що шлюб розпався, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Місце проживання дитини та сплати аліментів буде вирішуватись в добровільному порядку. Спору про розподіл спільного майна немає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Повідомила, що шлюб дійсно розпався, тому подальше збереження даного шлюбу буде суперечити її інтересам. Місце проживання дитини та сплати аліментів буде вирішуватись в добровільному порядку. Спору про розподіл сумісного майна на даний час не має. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 1997 року у Бесарабівській сільській раді Кегичівського району Харківської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що про місце проживання дитини та стягнення аліментів будуть вирішувати в добровільному порядку. Сумісне життя сторін не склалося через різний склад характерів, подружні стосунки вони не підтримують, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання відповідача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище отримане при реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Позивач про розподіл судових витрат не заявив, бажає залишити їх за собою, а тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Outcome: approved