Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист\~честі,\~гідності і\~ділової репутації\~та відшкодування\~моральної шкоди.\~Свої вимоги мотивуючи\~тим,\~що відповідач\~ [PERSON] \~в соціальній\~мережі «Facebook»\~шляхом опублікування\~наклепницької статті поширив про\~позивача недостовірну\~інформацію,\~чим порушив\~його особисті\~немайнові права,\~зокрема право\~на повагу\~до гідності\~та честі,\~право на\~недоторканість ділової\~репутації.\~Поширення в соціальній мережі «Facebook», недостовірної інформації невизначеному колу осіб мало на меті опорочення честі і гідності та ділової репутації позивача як громадянина та як підприємця. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання 22.09.2020 року не з`явились, однак позивачем подано суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити із підстав наведений у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у запереченні. Заслухавши пояснення відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] користувач соціальної мережі «Facebook», зареєстрований під іменем « [PERSON] », [PERSON] сторінці групи « [PERSON] » в соціальній мережі «Facebook» (посилання на відповідну веб-сторінку: [INFO] ) розмістив статтю під назвою «Справа «білого автобуса» спущена на гальмах, або, знову замаячила тінь керівника місцевої прокурори [PERSON] », у якій дослівно зазначено наступне: «Журналістське розслідування. Про «білий автобус», а точніше контрабандне цигаркове сховище на колесах, редакція «Карпатської панорами» вперше дізналося після отримання «оперативної» інформації про те, що нібито, рейсовий автобус «Берегово-Будапешт» регулярно перевозить контрабанду. З часом, по своїм каналам, ми отримали підтвердження. Знаючи, що до цих незаконних схем, причетна таможня, прокуратура та інші фіскальні служби, змушені були звернутися за допомогою, прикрити незаконний, кримінальний, прикордонний бізнес до тодішнього Голови Державної прикордонної служби України. Саме в нашому звернені, ми, проінформували про регулярне перетинання державного кордону на КПП «Лужанка» так названого «білого автобуса» з контрабандними цигарками. У відповідь отримали листа від 18.12.2017 № 22/р-17420 за підписом в. о. голови Державної прикордонної служби України В. Серватюка (на знімку) і ні слово про наш «сигнал» про «білий автобус». Більше того, цей «цигарковий контейнер», як й раніше, продовжував регулярно перетинати державний кордон України. Тема «білого автобуса» мала для нас закономірне продовження, адже, саме ми одні з перших, оприлюднило сенсаційне повідомлення про те, що 18 січня 2018 року (зверніть увагу, шановний читач, на дату листа, відправленого нам прикордонниками), угорські митники, а не наші, нарешті, звернули увагу на цей бус, де у спеціальній обладнаній схованці (на фото) виявили 8000 тисяч (!) пачок елітних цигарок на суму майже 8 мільйонів форинтів. Відтак, цей автобус був відправлений на штраф-майданчик (як виявилося ненадовго). До слова, він належав ТзОВ «Авант-Берегово» й здійснював рейси, крім вівторка, кожного дня. З офіційних джерел, нам тоді стало відомо, що співзасновниками фірми «Авант-Берегово» є мешканці Берегова [PERSON] та [PERSON] . Словом, рідний дядько та його племінник. У нас тоді виникло питання, де міг заробити [PERSON] , на той час тільки що закінчивши школу, - 153 тисячі гривень? От тут і з`являється на світ, як чорт з табакерки, «сірий кардинал» в особі його батька [PERSON] , який і вніс кошти (всього 306 тисяч гривень) у статутний фонд «Авант-Берегово» за сина та, схоже, і за свого шовгура [PERSON] . Останній виконував-виконує обов`язки керівника ТзОВ «Авант-Берегово» (за даними каталогу підприємств України). На фоні цієї, як виявилося, сумнівної фірми, [PERSON] , засвітився декілька разів. Зокрема, подаючи документи в Берегівську окружну комісію на останніх виборах берегівського міського голови (25.09.2015), [PERSON] офіційно повідомив, що він працює бухгалтером на фірмі «Авант-Берегово». До слова, на офіційній сторінці цієї фірми і зараз залишається мобільний телефон, який належить саме пану [PERSON] . Тоді, в січні 2018 року, «Карпатська панорама» висловила сподівання, що цього разу всі цигаркові «схеми» та їх адепти (а не їх дрібні виконавці), будуть з`ясовані і покарані, а нам, журналістам, офіційно, буде надана можливість, назвати прізвища конкретних бариг-мільйонерів. Не сталося. Угорська сторона, несподівано для всіх, повернула «білий автобус», звісно без цигарок, а кримінальне впровадження по цій справі теж було припинено. А вже згаданий керівник місцевої прокуратури [PERSON] , в черговий раз зробив вигляд, що нічого не бачить, нічого не чує, врешті-решт, нічого не робить заради торжества закону. А тим часом [PERSON] знову збирається на вибори, на цей раз, схоже, під прапором «Слуг народу», звідси й нещодавнє розлоге інтерв`ю, яке він дав одному з інтернетвидань. І знову, виплила, хлібна, транспортна тема. Цитуємо: «Пасажирські автобусні транспортні перевезення [PERSON] зараз переживають не ліпші часи. Я недаремно вжив власну назву Берегівщини, адже бачимо, як у Мукачеві, Ужгороді абсолютна інша ситуація. Всі міські та приміські перевезення у всьому світі є дотаційними, тобто органи місцевої влади мають фінансово підтримувати транспортні фірми (більшість рейсів не є прибутковими) та всіляко допомагати, адміністративно в тому числі (зупинки, дороги й інше), бо іншого шляху немає. Я це знаю достеменно, так як фірма «Авант-Берегово», до якої в 2013-2014 р. р. мав відносини, придбала європейські міські автобуси «Neoplan» - (2 шт.), яких не було навіть на той час у Мукачеві й Ужгороді, здійснюючи перевезення по Берегову за 4-ма маршрутами. На жаль, вище вказаних дій з боку органів влади, ми не побачили, а навпаки, тільки сунули «палиці в колеса». Після закінчення дії договору, ми припинили дані перевезення. Автобуси були продані за півціни (тому, що вони спеціалізовані міські). Ось така сумна історія взаємодії бізнесу та місцевих органів влади». Нібито, пан [PERSON] , говорить щиро, але хто буде мати справу з людиною сумнівної репутації, до того ж з кримінальним душком?Остаточну крапку в цій справі «Карпатська панорама» ставити не збирається, адже готуємо відкритого листа до офісу Президента України [PERSON] . Будуть там запитання й по цій резонансній справі, спитаємо, на цей раз у гаранта Конституції: хто кришує-дахує керівника місцевої прокуратури В. В. Жилкіна? Й, нарешті, вкажемо конкретну адресу гуртового цигаркового складу, що на Мукачівщині, куди кожного тижня десятки фур завозять безакцизні цигарки, які потім потічками, дрібними партіями, переправляються через державний кордон України. До речі, за що був звільнений попередній очільник Закарпатського СБУ [PERSON] ?». Вказана стаття опублікована головним редактором «Карпатської панорами» [PERSON] і як встановлено в судовому засіданні та власне визнавалось відповідачем, останній є автором спірної публікації, поширеної\~\~в соціальній мережі «Facebook». Позивач [PERSON] вважав, що відповідач у справі оприлюднив недостовірну інформацію, неправдиву та такі відомості, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, чим завдали шкоди його особистим немайновим правам. Відповідно до п.15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже, всі перелічені обставини є предметом доказування в судовому процесі, тому судом надано оцінку словам та словосполученням у зазначених фразах, які позивач вважає недостовірними, негативними і такими, що порочать його ділову репутацію. Відповідно до витягу з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних\~агентств як\~суб`єктів\~інформаційної діяльності\~газета «Карпатская панорама» є друкованим засобом масової інформації, однак без статусу юридичної особи. Відтак, належним відповідачем в справі, що розглядається, є головний редактор газети «Карпатська панорама»: [PERSON] . Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою\~статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до\~ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. При цьому, відповідно до\~ст. 8 Конституції України, норми останньої є нормами прямої дії. Відповідно до п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Разом з тим, висловлені у статті «От тут і з`являється на світ, як чорт з табакерки, «сірий кардинал» в особі його батька [PERSON] , який і вніс кошти (всього 306 тисяч гривень) у статутний фонд «Авант-Берегово» за сина та, схоже, і за свого шовгура [PERSON] ». -«На фоні цієї, як виявилося, сумнівної фірми, [PERSON] , засвітився декілька разів». -«А тим часом [PERSON] знову збирається на вибори, на цей раз, схоже, під прапором «Слуг народу»» -«Нібито, пан [PERSON] , говорить щиро, але хто буде мати справу з людиною сумнівної репутації, до того ж з кримінальним душком?».Зазначені фрази, з огляду на використані відповідачем мовно-стилістичні засоби, містять фактичні дані, негативну інформацію, певний і однозначний зміст, тобто є фактичним твердженням. З огляду на зміст висловлювань в загальному контексті оспорюваної статті, суд дійшов до висновку, що вони вчинені відповідачем [PERSON] умисно, у неетичній формі, містять оцінку та аналіз певних подій, звинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а відтак - не є оціночним судженням. Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивач не має ніякого відношення до незаконного переміщення тютюнових виробів з України в Угорщину чи будь-яку іншу країну. Крім того, позивач не має ніякого відношення до ТОВ «Авант-Берегово», не мав ніякого відношення до нього і в 2018 році, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 20-41). Статтею 62 Конституції України\~проголошено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Таким чином, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що інформація щодо позивача, розповсюджена ним як головним редактором «Карпатська панорама», є достовірною. Приймаючи до уваги положення ст.ст.\~32,\~68 Конституції України, необхідним є забезпечення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, на вільне виражання свої поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації з іншого боку. Відповідно до ч. 4\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе, а також вимагати відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до\~ст. 297 ЦК України\~кожен має право на повагу його гідності та честі, які є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її честі та гідності. Згідно п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Предметом розгляду даної справи стало ствердження позивачем факту того, що відповідач поширив відомості, які не відповідають дійсності та порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме: Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~передбачено, що задовольняючи вказаний позов суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинні бути оприлюдненні. Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~(надалі Постанова) зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Також,\~Постановою Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1\~встановлено, що враховуючи положення\~статті 9 Конституції України\~та беручи до уваги ратифікацію\~Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття\~Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз`яснення\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Частиною 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Такою легітимною метою визначається охорона репутації осіб-фігурантів інформації. З аналізу досліджених судом доказів, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , поширив неправдиву та недостовірну інформацію, а тому вимоги [PERSON] про визнання вказаної інформації недостовірною та її спростування є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до п. 3\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до\~статті 275 ЦК\~захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений\~главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно з абзацу 4 п. 19\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1\~та ст. 30\~Закону України «Про інформацію», якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою\~статті 277 ЦК\~та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу,\~стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку У відповідності до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1\~спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні). Відповідно до ч. 3 ст. 30\~Закону України «Про інформацію»\~та\~абз. 5 п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно зі\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в пункті 9\~Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4\~роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Разом з тим, позивачем не надано доказів душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, зниження рівня ділової репутації тощо, внаслідок поширення оспорюваної інформації. Зважаючи на наведене, суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов\~\~до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , що відповідає засадам законності та справедливості. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial