Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем він перебуває у шлюбі з 23 серпня 1986 року, який зареєстрували у Нікопольському г/о ЗАГС, актовий запис № 871. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що з 17 квітня 2017 року вони припинили шлюбні відносини через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи те, що примирення між ними неможливе, [PERSON] просив суд розірвати шлюб. Розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливим, оскільки відповідач цього не бажає. У судове засідання позивач не з`явився, 06 червня 2019 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій на позовних вимогах наполіг в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON] про розгляд даної справи була повідомлена у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернувся конверт з копією ухвали про відкриття провадження та позовною заявою з додатками, як не вручений у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 19,22). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Відповідач не скористалася своїм на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направив. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 1986 року у Нікопольському г/о ЗАГС, про що зроблений відповідний актовий запис № 871. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що з 17 квітня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритися, а розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливим, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ч. 4 ст. 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Спір що поділу спільного сумісного майна подружжя буде вирішений ними у самостійному провадженні. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище « [PERSON] », [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved