Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення позики. Підставою для\~позову позивач\~вважає те,\~що 23.12.2015\~вона,\~[PERSON],\~надала [PERSON]\~позику у\~вигляді 30000\~гривень.\~Гроші йому\~були потрібні,\~як він\~пояснив,\~для погашення\~заборгованості по\~аліментах на\~утримання дитини.\~На підтвердження\~укладення договору\~позики та\~його умов,\~відповідачем власноручно\~23.12.2015\~в приміщенні\~складу вагонної\~дільниці №3\~залізничної станції\~Хмельницький,\~в присутності\~працівників цього\~складу була написана розписка, яка посвідчує отримання ним зазначених коштів. Згідно розписки від 23.12.2015 відповідач зобов»язався повернути грошові кошти через 12 місяців, тобто не пізніше 23.12.2016. Після сплину термінів повернення боргу (позики), відповідач свої зововязання не виконав. Посилаючись на ст.625, 1046-1049, 1050 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь позику з врахуванням індексу інфляції в сумі 34830 грн., 3% річних від суми позики 1230,99 грн., проценти за користування позикою в сумі 5543,69 грн., всього 41604,68 грн. та судові витрати в розмірі 704,80 грн. Позивач [PERSON] позов підтримала,\~просить його\~задоволити, про що подала в суд клопотання від 02.05.2018. Відповідач [PERSON] позову не визнав, про що подав в суд заяву від 29.05.2018. У письмовому поясненні від 15.05.2018 вказав, що розписку написав з метою врегулювання сварки, яка сталася між ним та матір»ю позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з врахуванням наступного: Суд встановив, що: Відповідно до розписки від 23.12.2015, написаної відповідачем, відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] 30000 грн., на термін 12 місяців, які зобов»язався повернути 23.12.2016. Передачу коштів проведено в присутності трьох свідків, підписи яких є на розписці. На підтвердження договору позики та його умов, а також фактичного отримання ним 30000 грн. відповідач власноруч написав цю розписку. У встановлений ним в розписці строк відповідач борг позивачеві не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2\~ст. 1047 ЦК України\~ на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Таким чином, розписка є підтвердженням укладення між сторонами договору позики. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до \~ст. 1049 ЦК України\~відповідач як позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві\~ позивачеві, позику (грошові кошти у такій самій сумі, яка була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, відповідач цього обов»язку не виконав, борг відповідача за договором позики складає 30000 гривень. Згідно ч.1 ст. 625 та ч.1 ст. 1050 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і зобов'язаний сплатити грошову суму позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно зі ст. ст.\~526,\~530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Борг відповідача згідно його розписки складає 30000 грн., відповідно 30000 грн. є простроченою сумою. Оскільки стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, згідно ч.2 ст.550 ЦК України на суму неустойки не нараховуються проценти. Під процентами в цьому випадку слід розуміти проценти за користування чужими грошовими коштами, стягнення яких передбачене ст.536 ЦК України, та проценти річних за прострочення виконання грошового зобов»язання, які стягуються відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Суд перевірив розрахунки позивача, які додані до позовної заяви, на підставі яких визначена ціна позову. Позивач вірно визначив суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (а.с.9). За період з 24.12.2016 до 27.02.2018 (день подачі позову до суду) сукупний індекс інфляції складає 1,161, відповідно, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 34830\~грн. (30000 грн.х1.161). Проте, при визначені процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України (а.с.7) відповідно до ст.1048 КК України, позивач в основу розрахунку взяв не суму позики, а грошову суму позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що протирічить ч.2 ст.550 ЦК України, відповідно, сума процентів позивачем визначена в сумі 5543,69 грн. Суд вважає, що при визначенні процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України, за основу розрахунку необхідно брати борг за розпискою в розмірі 30000 грн., відповідно сума процентів за період з 24.12.2016 до 27.02.2018 складає 4774,93\~грн., замість 5543,69 грн., оскільки: - з 24.12.2016 до 13.04.2017 облікова ставка НБУ була 14%, кількість днів прострочення 110 днів, відповідно 30000 грн. х 14:100:365х110=1265,75 грн.; з 24.12.2016 до 13.04.2017 облікова ставка НБУ 14%, кількість днів прострочення 110 днів, відповідно 30000 грн.х14%:100: 365х110=1265,75 грн.; - з 14.04.2017 до 25.05.2017 облікова ставка НБУ була 13%, кількість днів прострочення 42 дні, відповідно 30000 грн.х13:100: 365х42=448,77 грн.; - з 26.05.2017 до 26.10.2017 облікова ставка НБУ 12,5%, кількість днів прострочення 154 днів, відповідно 30000 грн.х12,5:100: 365х154=1582,19 грн.; - з 27.10.2017 до 14.12.2017 облікова ставка НБУ 13,5%, кількість днів прострочення 49 днів, відповідно 30000 грн.х13,5:100: 365х49=543,70 грн.; - з 15.12.2017 до 25.01.2018 облікова ставка НБУ 14,5%, кількість днів прострочення 42 днів, відповідно 30000 грн.х14,5:100: 365х42=500,55 грн.; - з 26.01.2018 до 25.02.2018 облікова ставка НБУ 16%, кількість днів прострочення 33 дні, відповідно 30000 грн.х16:100: 365х33=433,97 грн.; - 1265,75 грн.+448,77 грн.+1582,19 грн.+ 543,70 грн.+500,55 грн.+433,97=4774,93 грн. При визначені 3% річних від суми позики відповідно до ч.2 ст.625 КК України позивач в основу розрахунку взяв не суму позики, а грошову суму позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що протирічить ч.2 ст.550 ЦК України, відповідно, сума 3% річних від суми позики позивачем визначена в сумі 1230,99 грн. Суд вважає, що при визначенні 3% річних від суми позики за основу розрахунку необхідно брати борг за розпискою в розмірі 30000 грн., відповідно сума процентів за період з 24.12.2016 до 27.02.2018 складає 1060,27 грн., замість 1230,99 грн., оскільки 3% річних від суми позики 30000 грн. при кількості днів прострочення 430 днів складає 1060,27\~грн. (30000 грн.х3:100: 365х430=1060,27 грн.). Відповідно, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних від суми позики підлягають до задоволення в сумі 1060,27 грн., розмір процентів за період з 24.12.2016 до 27.02.2018 підлягає до задоволення в сумі 4774,93 грн., в задоволенні решти позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Всього до задоволення підлягають позовні вимоги в загальній сумі 40665,20 грн.(34830 грн.+1060,27 грн.+4774,93 грн.), в задоволенні решти позовних вимог в сумі 939,48 грн. позивачеві необхідно відмовити. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності подій встановленою. Відповідач в\~поясненні від\~15.05.2018\~вказав,\~що він\~написаврозписку з метою врегулювання сварки, яка сталася між ним та матір»ю позивачки, проте відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що грошові кошти насправді\~не були\~одержані ним\~від позикодавця,\~відповідач підтвердив\~те,\~що розписку\~написав він\~особисто. У відповідності до ч. 1-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь в справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до чинного законодавства, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Станом на 29.05.2018 відповідач не надав суду доказів повернення позивачеві грошових коштів в сумі 30000 грн. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved