Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 695 391 гривень, 3 процента річних за прострочення грошевого зобов'язання у сумі 6401,41 гривень та пеню у сумі 27739,09 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 19.06.2013 року відповідач взяв у борг у позивача 87 000 доларів США, та обіцяв повернути до 08.07.2013 року, що підтверджується розпискою. Відповідачем борг на даний час так і не був повернений позивачу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19.06.2013 року відповідач взяла у борг у позивача 87 000 доларів США, та обіцяв повернути до 08.07.2013 року, що підтверджується розпискою. Відповідно до ст.216 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. Факт знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов'язання, поки не доведено інше. В даному випадку борговий документ знаходиться у позивача, що підтверджує наявність боргу на його користь. Згідно зі ст. 376 ЦК України позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі. В тих випадках, коли договір позики повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 375 цього Кодексу), заперечення його за безгрошовістю шляхом свідоцьких показань не допускається, за винятком випадків кримінально карних дій. Відповідно до ч.2 ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином, суд вважає, що борг у сумі 87 000 доларів США, що еквівалентно 695 391 гривень, який відповідач отримав від позивача, повинні бути стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу з урахуванням 3 відсотків річних у розмірі 6401,41 гривень та пеня у розмірі 27 739,09 гривень також підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, що складають суму сплаченого судового збору у розмірі 3441 грн.

Outcome: approved