Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку(пай), посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла бабуся позивача - [PERSON]. Після її смерті залишився сертифікат на право на земельну частку(пай)№ 0550730,площею 3,8 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку він фактично прийняв у спадок. За життя, а саме 19.08.2003 року, спадкодавиця, на випадок своєї смерті, зробила розпорядження, яким заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі й вищезазначений сертифікат. При зверненні до нотаріусу із заявою про відкриття спадкової справи позивач отримав відмову, оскільки при вчиненні заповіту секретар сільської ради не вказала точний час вчинення нотаріальної дії в приміщенні сільської ради, тобто заповіт не відповідає ч.1 ст.1247 ЦК України. [PERSON] посилаючись на норми Цивільного Кодексу (в ред.1963 року), зазначає, що він фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті бабусі він проживав разом з нею, доглядав за нею та вів з нею господарство. Оскільки вирішити питання прийняття спадщини позасудовим способом неможливо, [PERSON] вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну частку(пай). Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у відсутність його представника, повністю визнаючи позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Копією заповіту від 19.08.2003 року (а.с.5) підтверджується, що позивач є спадкоємцем по заповіту на все майно спадкодавиці, [PERSON] Із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 08.10.2003 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Копією сертифікату на право на земельну частку (пай)№0550730, виданого 19.08.1998 року(а.с.7) підтверджується,що [PERSON] належить право на земельну частку(пай), розміром 3,8 умовних кадастрових гектар. Із довідки, виданої Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області №716 від 12.12.2013 року (а.с.9) видно, що [PERSON] на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO], проживав разом з нею. Із листа нотаріуса (а.с.10) видно, що [PERSON] було відмовлено у прийомі заяви про прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що у заповіті не вказано точний час його складання. Відповідно до ст.548 ЦК України (в ред.1963 року) для прийняття спадку необхідно, щоб спадкоємець прийняв спадок. Не допускається прийняття спадку за умовою або з обумовленістю. Прийнятий спадок визнається, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного Кодексу в редакції 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем по заповіту на земельну частку (пай) площею 3,8 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, що залишилася після смерті його бабусі [PERSON], померлої [INFO], а тому суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності на вищевказану земельну частку(пай).

Outcome: approved