Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 27 вересня 2001 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з березня 2014 року і на примирення позивач не згоден. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, категорично наполягав на розлученні, на примирення не згоден та пояснив, що шлюбних стосунків не підтримують, проживають з відповідачкою окремо, неповнолітні діти продовжують проживати з ним. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, на примирення не згодна та пояснила, що проживає зі співмешканцем і на даний час спільні неповнолітні діти проживають з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області 27 вересня 2001 року, про що складено відповідний актовий запис за №355 (а. с.4). Згідно копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилася [INFO] та їх батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділами реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції та Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області складені відповідні актові записи (а.с.5-6). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з березня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, спільні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за взаємною згодою сторін проживають з батьком [PERSON], а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved