Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначав, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини між ними мають нестерпний характер. Основна причина розпаду сім`ї - різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри, а також виникнення сварок на побутовому рівні. Примирення вважає неможливим, оскільки ні він, ні відповідач не бажають зберегти шлюбні відносини. Тому просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 жовтня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи судом є повнолітньою (а.с. 6, 7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що збереження шлюбу є неможливим. На час розгляду справи він позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач в позовній заяві та у заяві про розгляд справи за його відсутності зазначив, що на примирення не згоден. Тому надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме моральним засадам суспільства та вимогам закону, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у шлюбі змінювала прізвище, не просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище.

Outcome: approved