Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їхнє спільне життя виявилось невдалим, подружні стосунки між ними припинені з серпня 2016 року, та вони проживають окремо. Відповідач ставиться до нього з неповагою, зловживає алкогольними напоями, що призводить до частих сварок. Вказує, що вони не можуть знайти спільну мову, у кожного з них своє життя. З його боку, відсутні будь-які перешкоди в здійсненні відповідачем своїх батьківських прав та обов'язків. У зв'язку з чим позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що робить неможливим примирення з відповідачем, тому просить розірвати між ними шлюб. Позивач надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а також розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що строк для примирення їм не потрібен, а також долучив до матеріалів справи копію свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, та зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, та просить залишити за нею прізвище - [PERSON]. Вказала, що не згодна з посиланням позивача на той факт, що вона зловживає спиртними напоями, оскільки даний факт є надуманим з боку позивача, та жодними доказами не підтверджений. Після розірвання шлюбу, дитина за згодою позивача залишиться проживати разом з нею. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 29 вересня 2012 року, актовий запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 29 вересня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 03 липня 2014 року, актовий запис № 157. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, кожен з них має протилежні погляди на сім`ю. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Головними мотивами, з яких суд визнав збереження сім`ї неможливим є ініціатива позивача, тобто звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, а також відсутність заперечень у відповідача проти задоволення позовних вимог, що виражає її байдужу позицію щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з тим, що питання про відшкодування судових витрат стороною позивача не ставилося та останній не наполягає на їх стягненні з відповідача, суд при ухваленні рішення питання стосовно розподілу судових витрат, у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved