Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 18.10.2011 року між ним та гр. [PERSON] було укладено договір страхування автотранспорту цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків №CAS0016433, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сузукі» д.н.з. [NUMBER]. 09.12.2011 року по Набережному Шосе в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілю «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Заз» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю «Сузукі» було завдано механічних пошкоджень. Власник пошкодженого автомобілю «Сузукі» гр. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, та в подальшому позивачем було виплачено гр. [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 53\~651,61 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», а сума ліміту відповідальності складає 50\~000,00 грн., позивачем було стягнуто з «СК «Лафорт» суму страхового відшкодування в зазначеному вище розмірі. Однак, сума збитків позивача, понесених внаслідок ДТП складає, 53\~651,61 грн., що перевищує суму ліміту за полісом на 3\~651,61 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензійним листом щодо сплатити на рахунок позивача суми страхового відшкодування в розмірі 3\~651,61 грн., однак зазначена сума відповідачем сплачена не була. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 3\~651,61 грн. по відшкодуванню збитків, завданих внаслідок ДТП, а також сплачену суму судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою його місця реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт з поштовою відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2011 року між позивачем та гр. [PERSON] було укладено договір страхування автотранспорту цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків №CAS0016433, за умовами якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] (а.с.4-11). 09.12.2011 року близько 12 год. 05. хв. [PERSON] в м.Києві по Набережному Шосе, керуючи автомобілем «Заз» д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, в залежності від швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі» д.н.з. [NUMBER], чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за обставини, що викладені вище на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. (а.с.16). На момент розгляду справи зазначена вище постанова суду від 13.01.2012 року набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Сузукі» д.н.з. [NUMBER], яким керувала гр. [PERSON] (а.с.14). Відповідно до страхового акту №1500006433 від 24.01.2012 року, розмір страхового відшкодування пошкодженого автомобілю «Сузукі» складає 53\~651,61.(а.с.41). Згідно положень ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Власник застрахованого автомобілю «Сузукі» гр. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і відповідно до платіжного доручення №1000014910 від 25.01.2012 року гр. [PERSON], позивачем було виплачено відшкодування у сумі 53\~651,61 грн. (а.с.38-39, 42). З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт» відповідно до полісу АА/4292321, у звязку з чим позивач звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу в сумі 53\~651,61 грн. (а.с.43). Рішенням Господарського суду м.Києва від 28.03.2013 року з ПрАТ «СК «Лафорт» було стягнуто на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 50\~000,00 грн. (а.с.44-46). Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки виплачена позивачем сума страхового відшкодування складає 53\~561,61 грн., позивач звернувся до відповідача із претензією про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) з вимогою відшкодувати позивачу завдану шкоду у розмірі фактично понесених витрат 3\~651,61 грн. (а.с.48). Однак вказана сума відповідачем сплачена не була. Згідно із частинами 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved