Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Позов мотивували тим, що ТОВ «ГАЯ-АГРО» 19 січня 2011 року уклало договір оренди з головою спілки співвласників майна колишнього КСП «Світанок» терміном на 2 роки 11 місяців 20 днів. На підставі договору оренди від 19.01.2011 року згідно п. 3.1. співвласники зобов'язуються не втручатись в господарську діяльність Господарства. У 2004 році TOB «ГАЯ-АГРО» разом з головою спілки співвласників майна Рудь В.М. здійснили проведення експертної оцінки частини майна, яке використовувалося підприємством. В тому числі провели оцінку вантажного автомобіля САЗ 3507 1990 року випуску. Його вартість склала 8162 грн. про що є засвідчення голови спілки співвласників Рудь В.М. Також TOB «ГАЯ-АГРО» являється співвласником майна колишнього СВК «Світанок» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серія ПО № 424580 на суму 489989 грн. Позивач вказує, що 11 грудня 2013 року відповідач [PERSON] незаконно без дозволу адміністрації підприємства зайшов у приміщення зерноскладу, де працівники підприємства працювали по доробці насіння та самовільно сів за кермо автомобіля, виїхав за територію підприємства. Ці дії кваліфікуються як незаконне заволодіння транспортним засобом, а також самоуправство. До цього часу автомобіль не повернуто TOB «ГАЯ-АГРО», яке зареєструвало даний автомобіль 07.03.2008 року в Семенівському ВРЕР при УМВС України в Полтавській області та отримало реєстраційний номер [NUMBER] на цей автомобіль. Дії [PERSON] по незаконному заволодінню автомобілем САЗ 3507 реєстр. № [NUMBER] є протиправними і на думку позивача суспільно небезпечними, так як суперечать нормам законодавства України, оскільки ТОВ «ГАЯ-АГРО» володіє транспортним засобом. Представник позивача у судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с.29-31) Свідок [PERSON] вказав, що працює в ТОВ «ГАЯ-АГРО», в рудні 2013 року відповідач з території господарства на підставі рішення суду забрав автомобіль марки САЗ (ГАЗ) 3507, без відома адміністрації підприємства. Свідок [PERSON], вказав, що є водієм спірного автомобіля, працює в ТОВ «ГАЯ АГРО» та в грудні 2013 року відповідач на підставі рішення суду забрав автомобіль з території підприємства. Суд вислухавши представника позивача, врахувавши позицію відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, про відмову у задоволені даного позову виходячи з наступного. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Витребуванням власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з її володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння). За положеннями ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Позивачем за таким позовом може бути неволодіючий власник або особа, у якої майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою - титулом. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача тощо). З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування. Судом встановлено, що ТОВ «ГАЯ-АГРО» 19 січня 2011 року уклало договір оренди з головою спілки співвласників майна колишнього КСП «Світанок» терміном на 2 роки 11 місяців 20 днів. На підставі договору оренди від 19.01.2011 року згідно п. 3.1. співвласники зобов'язуються не втручатись в господарську діяльність господарства. У 2004 році TOB «ГАЯ-АГРО» разом з головою спілки співвласників майна Рудь В.М. здійснили проведення експертної оцінки частини майна, яке використовувалося підприємством. В тому числі провели оцінку вантажного автомобіля САЗ 3507 1990 року випуску. Його вартість склала 8162 грн. про що є засвідчення голови спілки співвласників Рудь В.М. Також TOB «ГАЯ-АГРО» являється співвласником майна колишнього СВК «Світанок» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серія ПО № 424580 на суму 489989 грн. 11 грудня 2013 року відповідач [PERSON] без відома адміністрації підприємства забрав вантажний автомобіль САЗ /ГАЗ/ 3507 днз. ВІ 0593 АТ. В той же час, позивачем суду не представлено жодних доказів того, що спірне майно передавалося відповідачу та знаходиться у його володінні (не надано актів приймання-передачі майна, розписок, листів та ін.). Позивачем навіть не зазначено, де автомобіль САЗ-3507 перебуває на час розгляду справи. Не встановлено таких доказів із показів свідків, які в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] дійсно забрав вантажний автомобіль САЗ-3507 із території підприємства ТОВ «ГАЯ-АГРО», однак, незазначили, куди саме це майно відповідач відвіз в подальшому. Так, Цивільним кодексом України у главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми статей 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Хорольського райсуду Полтавської області від 28.11.2013 року [PERSON] в рахунок належного майнового паю пайового фонду майна КСП «Світанок» Хорольського району Полтавської області загальною вартістю 6369 грн. - автомобіль САЗ -3507, вартістю 6188 грн., майно неліквідне 181 грн., металобрухт 90 кг. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2014 року рішення Хорольського райсуду від 28 листопада 2013 року залишено без змін. На час розгляду справи рішення Хорольського райсуду було чинним. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рухоме майно вибуло з володіння ТОВ «ГАЯ-АГРО» не з підстав, визначених ч.1 ст.388 ЦК України, відповідач [PERSON] заволодів цим майном на підставі рішення суду та вважає його спільною сумісною власністю подружжя, на яке у відповідності до ст. 63 СК України чоловік/дружина мають рівні права у користуванні, володінні та розпорядженні. Згідно з ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Судом встановлено, що власником рухомого майна автомобіля САЗ 3507 до часу виділення в натурі майна КСП «Світанок» є Спілка співвласників майна колишнього КСП «Світанок», з якою було укладено договір оренди від 19.01.2011 року між ТОВ «ГАЯ-АГРО» та Головою спілки співвласників Рудь В.М. Згідно рішення суду від 28.11.2013 року власником автомобіля САЗ-3507 є [PERSON] Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 05.09.1987 року. При цьому за змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Представник позивача всупереч вимогам ст.10 ЦПК України та виходячи зі змісту ст.388 ЦК України не довів, що майно вибуло з володіння ТОВ «ГАЯ-АГРО» не з їхньої волі. Натомість [PERSON] на час розгляду справи була належним власником автомобіля САЗ-3507. Відповідно до Акту приймання передачі частки майна з пайового фонду майна КСП «Світанок» від 11.12.2013 року комісія в складі співвласників майнових паїв та власника майнового паю ПО № 4245154 [PERSON], встановили, що до складу об'єкту передавань гр. [PERSON] входить автомобіль САЗ 3507 (05-93) 6188 грн., майно неліквідне 181 грн., металобрухт 90 кг. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що не потребує доказуванню факт наявності у відповідача [PERSON] права приватної власності /праві спільної сумісної власності/ на автомобіль САЗ-3507, що належить [PERSON], що також підтверджується наданою копією рішення Хорольського райсуду, копієї ухвали Апеляційного суду Полтавської області. З приводу вартості автомобіля САЗ-3507, суд зазначає наступне, згідно додатку до договору оренди від 19.01.2011 року вартість автомобіля САЗ-3507, реєстр. № [NUMBER] складає 8162 грн., відповідно до акту приймання передачі частки майна з пайового фонду майна КСП «Світанок» та протоколу №16 комісії з організації вирішення майнових паїв колишнього КСП «Світанок», Акту інвентаризації основних засобів /рухомого і нерухомого майна (а.с.57-58) вартість автомобіля САЗ-3507 (05-93) складає 6188 грн. За таких обставин суд вважає, що відповідач має всі законні правові підстави для володіння спірним майном, а саме автомобілем САЗ-3507, а позовні вимоги ТОВ «ГАЯ-АГРО» не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що у судовому засіданні останнім не було доведено, що йому належить на праві власності вищевказане спірне майно на правових підставах та перебуває у чужому незаконному володінні. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed