Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування земельною ділянкою площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель в с. Попеляни Пустомитівського району Львівської області виділеної у власність на підставі рішення Дмитрівської сільської ради № 124 від 19.08.2005 року; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у встановленні огорожі на межі між нашими земельними ділянками; зобов'язати [PERSON] демонтувати огорожу встановлену в притул до моєї господарської будівлі та на моїй земельній ділянці; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] на праві власності належить будинковолодіння [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,2500 га. розташована в с. Попеляни, Пустомитівського району Львівської області, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельна ділянка площею 0,0690 га., розташована в с. Попеляни Пустомитівського району Львівської області призначена для ведення особистого селянського господарства. Вказане будинковолодіння вона отримала в дар від [PERSON], про що свідчить договір дарування житлового будинку від 19.11.2002 року. Рішенням XXVII сесії 4 демократичного скликання Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 124 від 19.08.2005 року їй передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,0690 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Попеляни Пустомитівського району Львівської області. На підставі вказаного рішення вона отримала Державні акти на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та серія [NUMBER] від 05.12.2007 року. Покликається на те, що навколо своєї земельної ділянки вона має бажання встановити огорожу, однак суміжний землекористувач [PERSON] перешкоджає їй встановити огорожу шляхом вчинення незаконних та протиправних дій, а саме застосовуючи фізичну силу та встановлювати огорожу в притул до її господарської будівлі та на її земельній ділянці, в наслідок чого вона не має можливості встановити огорожу на межі між їхніми земельними ділянками. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З копії свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 05.12.2007 року Серія [NUMBER], виданого на підставі рішення XXVII сесії 4 демократичного скликання Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 124 від 19.08.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки 0,2500 га, що розташована в с. Попеляни, Пустомитівського району Львівської області, призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. З копії свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 05.12.2007 року Серія [NUMBER], виданого на підставі рішення XXVII сесії 4 демократичного скликання Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 124 від 19.08.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки 0,0690 га, розташована в с. Попеляни, Пустомитівського району Львівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Згідно акту від 01.08.2014 року суміжний землекористувач [PERSON] та його дружина [PERSON] межові знаки на суміжній межі згідно Абрису та ДА серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] /а.с. 9/. Право на предявлення позову про усунення перешкод у користуванні майном, безумовно, має особа, якій право власності на нього належить на законній підставі, що випливає і зі змісту ст. 391 ЦК України, де закріплено правило, згідно якого власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачем не було надано суду відповідних доказів, які б свідчили про виникнення у нього перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0,2500 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель в с. Попеляни Пустомитівського району Львівської області виділеної у власність на підставі рішення Дмитрівської сільської ради № 124 від 19.08.2005 року . Щодо позовних вимог позивача щодо зобовязання відповідача не чинити перешкод [PERSON] у встановленні огорожі на межі між їхніми земельними ділянками; та зобов'язання [PERSON] демонтувати огорожу встановлену в притул до її господарської будівлі та на її земельній ділянці, то такі покликання судом визнаються безпідставними, оскільки не підтверджені будь-якими наявними у матеріалах справи доказами, не представлено жодного доказу, щодо місця розташування такого. Разом з тим в абрисі не зазначено, де конкретно, на якій саме частині земельної ділянки здійснюватиметься встановлення межових знаків. Відповідно до ч. 2 ст. 392 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Оскільки, позивачем не було надано суду відповідних доказів, які б свідчили про порушення її права на користування земельною ділянкою, зокрема відповідних актів земельної комісії, які б встановили факти зазначених порушень, розмір площі самовільно захопленої ділянки, будь-яких приписів усунення виявлених порушень добросусідства, висновку експерта, актів органів контролю по дотриманню земельного законодавства по використанню земельних ділянок, тощо. Разом з тим, позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав до задоволення не підлягають. За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на вищенаведене, в позовній вимозі щодо стягнення моральної шкоди з відповідача слід відмовити за її безпідставністю.

Outcome: dismissed