Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS36200027 від 16 червня 2006 року [PERSON], отримала споживчий кредит у розмірі 5927 грн. 20 коп., на строк з 16 червня 2006 року по 16 червня 2008 року включно. [PERSON] взяла на себе зобов'язання до повного погашення заборгованості вносити щомісячні платежі, які складаються з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат. У порушення умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим згідно розрахунку станом на 09 грудня 2014 року має заборгованість в сумі 19225 грн. 28 коп. Вказуючи на відмову відповідачки у добровільному порядку погасити заборгованість, просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Спірідонова Н.І. в письмовій заяві від 02 березня 2015 року просила справу слухати у її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачка [PERSON], в судове засіданням не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України. Своїм процесуальним правом не скористалася, уповноваженого представника в судове засідання не направила, заяви про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено судом, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], укладено договір № DNH4KS36200027 від 16 червня 2006 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 5927 (п'ять тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 20 коп. на строк з 16 червня 2006 року по 16 червня 2008 року включно. [PERSON] взяла на себе зобов'язання до повного погашення заборгованості вносити щомісячні платежі, які складаються з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат. Договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту, сторони домовилися про встановлення строку позовної давності тривалістю 5 років. У порушення з умов договору [PERSON], зобов'язання за договором не виконує. Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості станом на 09 грудня 2014 року складає 19225 (дев'ятнадцять тисяч двісті двадцять п'ять) грн. 28 коп. З розрахунку слідує, що відповідачка здійснила останню сплату на погашення відсотків в січні 2013 року в розмірі 600 грн. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON], зобов'язання по кредитному договору за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ Комерційний Банк «Приват Банк». При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданими до матеріалів справи квитанціями.

Outcome: approved