Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 06.05.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач у позовній заяві мотивувала свої вимоги тим, що вона самостійно виховує та утримує свою доньку [PERSON] , 2006 року народження. Вказала, що майже 18 років вона перебувала у трудових відносинах на різних посадах з лікарняним закладом, назва якого неодноразово змінювалась. Зазначила, що 31.03.2020 р. на підставі наказу від 30.03.2020 р. № 23-к вона була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з скороченням штату. Вказала, що її не було ознайомлено зі згаданим у Повідомленні про наступне вивільнення від 29.01.2020 р. наказом від 27.01.2020 р. № 10-к про зміни структури та штатного розпису КНП «Магерівська міська лікарня». Зазначила, що відповідачем не було взято до уваги те, що вона є одинокою матір`ю з дитиною віком до 15 років, адже сама виховує і утримує доньку [PERSON] , 2006 р.н. Вказала, що про відсутність вакансій власник вказав ще 29.01.2020 р. у повідомленні про звільнення, проте ним не було доведено, що за період з 29.01.2020 року по 06.04.2020 року не було створено нових посад, які позивач могла би обійняти. Зазначила, що їй було встановлено кваліфікацію медсестри вищої категорії. Вказала, що оскільки власником не доведено, що її кваліфікація відрізнялась від інших працівників у гірший бік, то вважається, що її кваліфікація є достатньою для виконання трудових обов`язків. Підкреслила, що за 18 років перебування у трудових відносинах з установою вона не притягалася до дисциплінарної відповідальності. Вказала, що вона мала переважне право на залишення на роботі щонайменше за трьома пунктами, що зазначені у ч. 2 ст. 42 КЗпП: по-перше, вона є особою, в сім`ї якої немає інших працівників з самостійним заробітком; по-друге, вона є працівницею з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; по-третє, вона є працівницею, яка навчалася в учбових закладах без відриву від виробництва. Зазначила, що роботодавець не встановлював та не оцінював ні кваліфікацію, ні продуктивність праці всіх працівники, які підлягали скороченню, не вирішував питання також про те, хто із працівників має переважне право на залишення на роботі. Вказала, що наказ про звільнення від 30.03.2020 р. № 23-к у частині її звільнення видано всупереч ч. 3 ст. 184 КЗпП, яка забороняє звільняти її як одиноку матір з дитиною віком до 14 років; її не було належним чином персонально попереджено про наступне звільнення всупереч ч. 1 ст. 49-2 КЗпП; при вивільненні працівників не було визначено її кваліфікації та продуктивності праці й не було обґрунтовано, чому вона не може зайняти наявні посади сестри медичної палатної всупереч ч. 1 ст. 42 КЗпП; було проігноровано її переважне право на залишення на роботі у разі вивільнення всупереч ч. 2 ст. 42 КЗпП; їй всупереч ч. 3 ст. 49-2 КЗпП не пропонувалися вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, починаючи від попередження про звільнення, і які існували на день звільнення. Просив визнати незаконним наказ про звільнення працівників КНП «Магерівська міська лікарня» у зв`язку з скороченням штату від 30.03.2020 р. № 23-к у частині звільнення [PERSON] з посади медичної сестри палатної та поновити її на роботі на посаді медичної сестри палатної в КНП «Магерівська міська лікарня»; стягнути з відповідача виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача з 01.04.2020 р. до дня ухвалення рішення судом про поновлення на роботі. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував тим, що з 01.04.2020 року в Україні стартувала медична реформа, згідно якої Національна служба здоров`я України буде закуповувати медичні послуги у закладах охорони здоров`я і оплачувати їх за договором. Процедура закупівель медичних послуг передбачає дотримання надавачами умов надання послуг та специфікації на конкретні послуги/групи послуг. Вторинна (спеціалізована допомога) КНП «Магерівська міська лікарня» не відповідає вимогам до медичних послуг, які будуть надаватися за програмою медичних гарантій, розроблених для закладів. Не зважаючи на невідповідність вимогам НСЗУ директором КНМ «Магерівська міська лікарня» було подано пакет документів на укладення договорів про медичне обслуговування для надання послуг вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги з надією на збереження терапевтичного відділення КНП «Магерівська міська лікарня» та робочих місць для медичного персоналу. Вказав, що 11 березня 2020 року НСЗУ відмовила у зв`язку з невідповідністю її вимогам. Зазначив, що

Outcome: approved