Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 178133,80 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2015 року о 11.00 год. в с. Пухівка Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Yamaha XTS 1200A», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №62851802. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». 05.05.2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. Позивач, як страховик, на вимогу та виконання умов договору страхування, на підставі рахунку-фактури №АС-00001260 від 05.05.2015 року, ремонтної калькуляції №1773 від 05.05.2015 року, страхового акта №ДККА-44280 від 27.05.2015 року та розрахунку до нього, на рахунок ТОВ «Автосиметрія» перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 178133,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10247 від 27.05.2015 року. Постановою Броварського МВ ГУ МВС України від 05.05.2015 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ПДР України [PERSON] На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.02.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.03.2018 року від представника відповідача надійшла заява про виклик свідків. Заява обґрунтована тим, що свідки [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити, що на момент ДТП пошкоджений автомобіль [NUMBER], був механічно пошкоджений ще до настання ДТП 01.05.2015 року. Зазначена заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Відповідно до ч. 3ст. 91 ЦПК Українизаява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 4ст. 94 ЦПК Українив ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Судом розглядається справа, де предметом спору є стягнення страхового відшкодування, а не вирішується питання про вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, а тому суд вважає, що допит свідків призведе до затягування розгляду справи, а тому в задоволенні клопотання про їх допит необхідно відмовити як в безпідставному. Крім того, як зазначив сам представник відповідача зазначені свідки були на місці ДТП після його вчинення, тобто, до моменту ДТП пошкоджений автомобіль вони не бачили, а тому дані свідки не можуть об'єктивно надавати свідчення у даній справі. Також, від представника відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Твердження представника відповідача про те, що вартість ремонту робіт значно завищена, необґрунтовано проведені ремонтні роботи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі твердження ґрунтуються лише на припущеннях та не підтвердженні належними та достовірними доказами. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги підстави призначення експертизи встановленні ст. 203 ЦПК України, ненадання відповідачем будь-яких інших доказів, відмінних від доказів позивача, які б підтверджували інший розмір вартості виконаних робіт по ремонту автомобіля, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання та призначення судової автотоварознавчої експертизи немає. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача [PERSON] у ДТП, що сталася 01.05.2015 року. Матеріали позовної заяви не містять протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, відсутня і постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу або позбавлення права керування транспортним засобом. ВДАІ м. Бровари, яким були направлені копії матеріалів кримінального провадження для вирішення питання про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, та суд порушення ПДР з боку відповідача не встановили. Крім того, з порівняльного аналізу акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 05.05.2015 року та ремонтної калькуляції №1773 від 05.06.2015 року випливає, що ТОВ «Автосіметрія» додатково включило у ремонтну калькуляцію пошкодження автомобіля, які не були включені в акт огляду пошкодження транспортного засобу від 05.05.2017 року, що призвело до збільшення вартості відновлювального ремонту автомобіля, а внаслідок цього, і збільшення суми страхового відшкодування страховиком. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив представника відповідача в якій він зазначив, що відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє від обов'язку доказування своєї невинуватості Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.05.2015 року о 11.00 год. у с. Пухівка Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Yamaha XTS 1200A», д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Факт ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №62851802. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». 05.05.2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи. Позивач, як страховик, на вимогу та виконання умов договору страхування, на підставі рахунку-фактури №АС-00001260 від 05.05.2015 року, ремонтної калькуляції №1773 від 05.05.2015 року, страхового акта №ДККА-44280 від 27.05.2015 року та розрахунку до нього, на рахунок ТОВ «Автосиметрія» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 178133,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10247 від 27.05.2015 року. Позивач вважає, що вина [PERSON] є встановленою постановою слідчого СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 05.05.2015 року, а тому він, як особа, дії якої призвели до ДТП та пошкодження застрахованого транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н. [NUMBER], має відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 178133,80 грн., на що слід зазначити наступне. Встановлено, що по факту ДТП Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області було внесено інформацію в ЄДРДР. Постановою слідчого СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції [PERSON] від 05.05.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015110130001592 від 01.05.2015 року за фактом ДТП закрито у зв'язку з відсутністю у діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Копії матеріалів кримінального провадження направлено до ВДАІ м. Бровари для вирішення питання про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постанова є чинною. Згідно повідомлення Головного управління Національної поліції в Київській області Управління превентивної діяльності від 19.04.2018 року, громадянин [PERSON] в період з 01.04.2013 року по 16.04.2018 року, згідно наявних облікових даних «Адмінпрактика» управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Київській області до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (презумпція невинуватості). На підставі ст. 221 КУпАП виключно судами розглядаються справи про передбачені ст.124 КУпАП адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). З огляду на зазначене, суд розглядає справу на підставі доказів, наданих учасниками справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити, оскільки матеріали справи не містять доказів та не доведено позивачем, що має місце вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 01.05.2015 року, відсутній причинний зв'язок між його діями та наслідками у вигляді заподіяння майнової шкоди застрахованому майну, за яке позивач в порядку регресу сплатив страхове відшкодування. Зокрема позивач на підтвердження вини [PERSON] у скоєнні ДТП не надав протоколу огляду місця події, схеми до нього чи інших доказів, хоча під час розгляду справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів. Встановлені обставини не містять інформації щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження не може вважатись належним доказом на підтвердження наявності (відсутності) вини [PERSON] саме у вчиненні ДТП, а доводить лише ознаки порушення Правил дорожнього руху України. Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім цього, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є зав давачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. В свою чергу матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказу того, що саме відповідач є особою, винною у порушенні ПДР України та спричиненні ДТП. Вина відповідача не доведена у передбаченому законом порядку і не встановлена рішенням суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Позивач має право зворотної вимоги (регресу) лише до винної особи, яким відповідач не є, оскільки відсутні будь-які судові рішення, якими встановлено і доведено, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 11200,00 грн., надано договір №15/12/2017 про надання правничої допомоги від 15.12.2017 року, додаткову угоду №1 від 15.12.2017 року, акт наданих послуг №1 від 15.01.2018 року, квитанцію №21273488-1 від 16.01.2018 року на суму 10000,00 грн. та дублікат квитанції від 29.01.2018 року на суму 1200,00 грн. Згідно акту наданих послуг від 15.01.2018 року адвокатом проведені наступні дії: зустріч з клієнтом, підписання договору про надання правничої допомоги, спілкування з клієнтом щодо обставин справи, ознайомлення з наданими клієнтом документами по справі, підготовка зразка довіреності і наступне її оформлення у нотаріуса для представництва інтересів клієнта у суді, узгодження правової позиції; пошук та аналіз судової практики щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, умов матеріальної відповідальності особи, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки; підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи у суді, підготовка належним чином завірених додатків до заяви про ознайомлення з матеріалами справи у суді; ознайомлення у Солом'янському районному суді м. Києва з цивільною справою №760/20304/17 за позовом ПрАТ «СК «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП; підготовка відзиву на позовну заяву у цивільній справі №760/20304/17 за позовом ПрАТ «СК «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП; надання замовнику усних консультацій та проведення зустрічей з питань підготовки до судового розгляду, вироблення тактики представництва інтересів клієнта під час судового розгляду; підготовка клієнту письмової консультації щодо підстав та умов матеріальної відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, строків позовної давності при відшкодуванні матеріальної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат в сумі 11200,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved