Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості відновлювального ремонту, заподіяного ДТП, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 75 121,83 грн. матеріальних збитків, заподіяних йому внаслідок ДТП, 758,41 грн. судового збору та 96 грн. витрат на інформаційно-технічне обслуговування, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.09.2016 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП по вул. Срібнокільській в м. Києві, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Ніссан», д.н.з. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», тому позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №0054_СА від 15.11.2016 року, зробленого на замовлення ПрАТ «Київський страховий дім», вартість відновлювального ремонту з коефіцієнта фізичного зносу складових становить 22 424,47 грн., які страхова виплатила позивачу. Однак, відповідно до рахунку-фактури №СЧ-0030805 від 07.12.2016 року, наданого ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», вартість відновлювального ремонту складає 97 546,30 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди (97 546,30 грн.) і страховою виплатою (22 424,47 грн.), яка становить 75 121,83 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що на підтвердження сплати вартості відновлювального ремонту, яку просить відшкодувати позивач, позивачем чи його представниками не надано жодного доказу, а сума страхового відшкодування, виплачена позивачу страховою компанією, була в межах ліміту відповідальності страховика. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як вбачається з повідомлення, наданого Регіональним сервісним центром в м. Києві №31/26-2179 від 31.03.207 року, автомобіль «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], значиться зареєстрованим за [PERSON], а автомобіль «КІА», д.н.з. [NUMBER], був зареєстрованим за [PERSON], однак 13.12.2016 року вищевказаний автомобіль перереєстрований на нового власника (а.с.41). Як пояснили представники позивача в судовому засіданні, 13.09.2016 року з вини [PERSON], який керував автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП по вул. Срібнокільській, 2-а у м. Києві, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Ніссан», д.н.з. [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується полісом №АІ/9094521, за яким страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 100 000 грн., а майну - 50 000 грн., франшиза - 0 грн., строк дії полісу з 30.12.2015 року до 29.12.2016 року (а.с.62). 07.12.2016 року ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» було складено вартість відновлювального ремонту до рахунку-фактури №СЧ-0030805 автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], відповідно до якої вартість цих робіт становить 97 546,30 грн. (а.с.7). Як вбачається зі звіту №0054_СА від 15.11.2016 року про оцінку колісного транспортного засобу, складено на замовлення ПрАТ «Київський страховий дім», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ніссан», д.н.з. [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП склав 37 343,12 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 22 424,47 грн. (а.с.104-115). Відповідно до страхового акту №712-7493/1 від 16.05.2017 року (а.с.122), наказу про виплату (перерахування) страхового відшкодування №712-7493/1/1 від 16.05.2017 року (а.с.123) та платіжного доручення №19293 від 18.05.2017 року (а.с.124), ПрАТ «Київський страховий дім» сплатило страхове відшкодування [PERSON] в сумі 22 424,47 грн. Частиною 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Оскільки позивачем не надано доказів нанесення йому матеріальної шкоди, при цьому, як єдиний доказ нанесення шкоди позивачу, останній надав рахунок-фактуру вартості відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан», д.н.з. [NUMBER] від 07.12.2016 року, однак вказаний документ не є належним доказом, оскільки він свідчить про розмір ремонтно-відновлювальних робіт позивача, а такої позовної вимоги [PERSON] не заявляв, крім того, на підтвердження оплати даного рахунку-фактури позивачем чи його представниками не надано жодного доказу. Таким чином, будь-яких доказів нанесення матеріальної шкоди позивачу останній не надав. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому суд вважає необхідним відмовити і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, відшкодування та сплата яких, крім того, не передбачено законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст. ст.10; 11; 60; 79; 88; ч.3 209; 213-215 ЦПК України, ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed