Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача і просить зобовязати останнього повернути йому борг у розмірі 10\~125,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 532,62 грн, 3% річних в розмірі 18,00 грн, матеріальну шкоду у розмірі 13\~550,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05 листопада 2014 року він з відповідачем уклали договір підряду на реконструкцію приміщення, на виконання умов якого позивач передав відповідачу 19\~845,00 грн. Проте останній на будівельні матеріали витратив лише 4\~520,00 грн. Договір підряду від 05.11.2014 фактично не виконувався, у звязку з чим 14 грудня 2014 року між сторонами було складено розписку, згідно умов якої відповідач зобовязувався повернути позивачу 15\~325,00 грн до 14 березня 2015 року. Однак відповідач повернув тільки 5\~200,00 грн. У звязку з чим у нього перед позивачем залишилася загальна заборгованість у розмірі 10\~125,00 грн. Також позивач зазначає, що через значне подорожчання товарів, виконання робіт та неповерненням відповідачем коштів він був змушений нести матеріальні витрати на реконструкцію приміщення. До того ж через невиконання відповідачем своїх зобовязань позивач зазнав моральних страждань, тому що він продовжував справу свого померлого менше року назад батька з будування авто малярки. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнавала частково, а саме на суму неповернених коштів за розпискою у розмірі 10\~025,00 грн, у решті позовних вимог просила суд відмовити з підстав наведених у запереченні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір підряду на реконструкцію приміщення (авто малярки). Відповідач отримав від позивача грошові кошти на купівлю будівельних матеріалів у загальному розмірі 19 845,00 грн (а.с.9,10, 12-14). У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було витрачено на будівельні матеріали 4\~520,00 грн, і в подальшому умови вищезазначеного договору не виконувались. У звязку з цим 14 грудня 2015 року відповідач склав розписку, згідно якої він зобовязується виплатити позивачу 15 325,00 грн до 14 березня 2015 року (а.с.11). Проте відповідач повернув позивачу лише 5\~200,00 грн, у звязку з чим у нього залишилась загальна заборгованість перед позивачем у розмірі 10\~125,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду між сторонами склалися правовідносини, які повязані з отриманням грошових коштів у борг. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 10 125,00 грн. Відповідно до розрахунку суду за невиконання відповідачем своїх зобовязань в період з 15 березня 2015 року по 1 квітня 2015 року з нього підлягає стягненню на користь позивача 3 % річних у розмірі 14,11 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 13\~550,00 грн суд не може їх задовольнити оскільки не вбачається звязку між невиконанням відповідачем умов розписки від 14.12.2014 та понесенням позивачем майнової шкоди. Ні позивач, ні його представник не надали суду належних доказів про реальні збитки завдані позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача.. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому суд, враховуючи вищенаведене, не може задовольнити позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, тому що суду не надано жодних підтверджень її завдання відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 101 грн 41 коп, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату (а.с.2). На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial