Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договорами позики-застави. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладених договорів позики-застави від 10.06.2014р. за №1975з, договору-позики від 19.12.2014р, договору-позики від 11.08.2014р, договору-позики від 08.09.2014р., остання отримала позику у загальному розмірі 92000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6% на місяць від суми позики з кінцевим терміном повернення по 10.06.2015р. Підписавши зазначені договори, позичальник висловила свою згоду до умов договорів. Позикодавець взяті на себе зобовязання щодо позики у розмірі 92000,00 грн. виконав у повному обсязі. Позичальник умови договору належним чином не виконала, у звязку із чим у неї утворилась заборгованість перед позичальником, яка станом на 10 червня 2017 року становить 664056,00 грн, яка складається із: заборгованості за займу у розмірі 92000,00 грн, заборгованості за процентами за користування грошима 213440,00 грн, заборгованості за пенею 335800,00 грн, заборгованості за сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення -17296,00 грн, три проценти річних від простроченої суми 5520,00 грн. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 110, 212-214 ЦПК України суд виходить з такого. Судом установлено, що відповідно до укладених договору позики-застави від 10.06.2014р. за №1975з, договору-позики від 19.12.2014р, договору-позики від 11.08.2014р, договору-позики від 08.09.2014р., відповідач [PERSON], [INFO], отримала позику у загальному розмірі 92000,00 грн. Відповідно до п. 1.1 договору боржник зобовязаний повернути борг до 10.06.2015р. у розмірі 30\~000,00грн. Відповідно до п. 1 договору-позики від 19 .12.2014р. боржник зобовязаний повернути борг до 10.06.2015р. у розмірі 25\~000,00грн. Відповідно до п. 1 договору-позики від 11.08.2014р. боржник зобовязаний повернути борг до 10.06.2015р. у розмірі 17\~000,00грн. Відповідно до п. 1 договору-позики від 08.09.2014р. боржник зобовязаний повернути борг до 10.06.2015р. у розмірі 20\~000,00грн. Відповідно до умов вищезазначених договорів на суму позики нараховуються відсотки у розмірі 6 % від суми позики за кожний місяць користування позикою не пізніше 10 числа кожного місяця. У разі несплати відсотків у зазначений термін, останні підлягають сплаті у розмірі 8 %. Відповідно до п. 2.1. позики-застави від 10.06.2014р. за №1975з в якості забезпечення виконання зобовязань боржником надано квартиру у заставу, про що складений договір іпотеки та посвідчений приватним нотаріусом 10.06.2014р за №1975. За загальним правилом (ч. 1\~ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~повинна довести\~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України). Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із умовами договору позики-застави від 10.06.2014р. за №1975з, договору-позики від 19.12.2014р, договору-позики від 11.08.2014р, договору-позики від 08.09.2014р при несвоєчасному поверненні позики або сплаті відсотків, боржник зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожний день прострочення. За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). У порушення зазначених норм закону та умов договору позики-застави від 10.06.2014р. за №1975з, договору-позики від 19.12.2014р, договору-позики від 11.08.2014р, договору-позики від 08.09.2014р відповідач зобовязання за указаними договорами належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких відноситься і м. Маріуполь Разом з тим, враховуючи, що місце проживання відповідача, яка у судові засідання не зявлялася, суду не відоме, рішення у справі ухвалюється у заочному порядку, суд не застосовує мораторій на виконання договірних зобовязань та на нарахування пені на основну суму заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договорами, заборгованість відповідача відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 10.06.2017р становить 664056,00грн, яка складається із: заборгованості за займом у розмірі 92000,00грн, заборгованості за процентами за користування грошима - 213440,00грн, заборгованості за пенею - 335800,00 грн, заборгованості за сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення - 17296,00 грн, три проценти річних від простроченої суми - 5520,00 грн. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] неналежним чином не виконує зобовязання за договором, у звязку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved