Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, по якому просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 200 000 грн., індекс інфляції у розмірі 23 800 грн., 3% річних у сумі 17 802 грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 2 416 грн. 03 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.02.2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики коштів, відповідно до умов якого 10.02.2011 року позивач передав відповідачу 25 000 доларів США, що на момент укладення угоди становило 200 000 грн. Договір було укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 214. Визначену договором суму грошових коштів було передано відповідачу у день укладення договору позики в доларах США, а саме у сумі 25 000 дол. США, тим самим повністю виконавши взяті на себе згідно договору позики зобов'язання. Даний факт підтверджено розпискою відповідача про отримання грошових коштів. Згідно п.2 договору відповідач зобов'язався повернути позику готівкою в строк до 10 серпня 2011 року. В порушення умов договору кошти позивачу повернуті не були, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 200 000 грн., індекс інфляції у розмірі 23 800 грн. та 3% річних у сумі 17 802 грн. 73 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач по справі в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення боргу в сумі 110 000 грн., так як ним було повернуто батькові позивача, [PERSON], частину позики в сумі 90 000 грн. та стягнення з нього 3% річних, індексу інфляції від суми 110 000 грн. Свідок [PERSON], який є батьком позивача, в судовому засіданні пояснив, що дійсно його син позичив [PERSON] гроші у розмірі 25 000 дол. США. Щодо отримання від відповідача частини позики в сумі 90000 грн. заперечив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в лютому 2011 року [PERSON] позичив [PERSON] 25 000 дол. США. Вказав також, що він разом з [PERSON] був присутнім у квартирі [PERSON], коли останній передав [PERSON] 90 000 грн. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальнику на безпроцентній основі кошти в сумі еквівалентній 25 000 дол. США, що становить 200 000 грн. Договір було укладено у письмовій формі та посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 214 /а.с. 7/. Згідно п. 2 договору позики, зазначену вище суму (в еквіваленті) позичальник зобов»язується повернути позикодавцю готівкою в строк до 10.08.2011 року. Визначену договором суму грошових коштів було передано відповідачу у день укладення договору позики в доларах США, а саме у сумі 25 000 дол. США, що підтверджується розпискою відповідача про отримання грошових коштів /а.с. 8/. Правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами які виникають з договору позики і регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк зазначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В порушення строку зазначеного в розписці і ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідач не повернув позивачу отримані кошти ні до 10 серпня 2011 року, ні по теперішній час. Посилання відповідача на те, що він в серпні 2011 р. в присутності свідків повернув [PERSON] 90000 грн. по договору позики від 10.02.2011 р., однак письмової розписки від нього не отримав, оскільки між ними були нормальні, дружні відносини не приймається судом до уваги, оскільки факт повернення позики не може підтверджуватися показами свідків. На підставі вищевикладеного, позовна вимога про стягнення боргу за договором позики у розмірі 200 000 грн. підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції у розмірі 23 800 грн., 3% річних у сумі 17 802 грн. 73 коп. Однак, суд вважає, що сума інфляційних втрат не підлягає стягненню з відповідача, оскільки індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено у гривні. Сума відсотків за користування коштами становить 17802 грн. 73 коп., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2178 грн. 03 коп. На підставі ст.ст. 526, 625, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial