Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів мотивуючи тим, що 08 червня 2002 року між позивачкою та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського РУЮ Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Після державної реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка,- «[PERSON]». Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] р. \\ н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області 09.09.2003р., актовий запис № 21. Спільне життя у сторін не склалося. Сімейні відносини з відповідачем фактично припиненні, вони вже тривалий час мешкають окремо. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Подальше збереження шлюбу неможливе та недоцільне. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. На утримання сина [PERSON] позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. [PERSON] вважає, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. [PERSON] офіційно ніде не працює, в зв'язку з чим позивачка вважає, що згідно з вимогами ст. 184 СК України, має право вимагати від нього надання аліментів в твердій грошовій сумі. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний до сплати щомісячно на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 643,00 грн. (1/2 частину прожиткового мінімум для дитини відповідного віку). Іншу 1\\2 частину прожиткового мінімуму на дитину повинна забезпечувати вона, як його мати Інших неповнолітніх дітей у [PERSON] немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. До суду позивачка надала заяву, у якій просив розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін, без фіксації процесу технічними засобами. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 7 Закону України N 80-VIII від 28 грудня 2014 року «Про Державний бюджет України на 2015 рік», з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1286,00 гривень. Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, ст. 1 Закону України, «Про прожитковий мінімум» закріплює, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з вимогами статей 141 та 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і мають рівні права та обов'язки щодо неї. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved