Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі у квартирі не проживають, але через їх реєстрацію позивач не може отримати субсидію, а після суттєвого підвищення тарифів на житлово- комунальні послуги це дуже негативно впливає на її матеріальний стан, тому вона не може повно користуватися своїми правами. Ухвалою суду від 06.04.2021 року відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання (а.с.21-22) Ухвалою суду від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання. (а.с.33) Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є наймачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно Рішення виконавчого комітету Очеретинської селищної ради Ясинуватського району Донецької облсасті від 18.06.2020 року № 79 (а.с.5). В спірній квартирі, окрім позивачки, зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (а.с.7, 19-20). Згідно Акту обстеження житлово- побутових умов проживання від 19.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , але більше 5 років та по теперішній час за даною адресою не мешкають. На час обстеження вдома вони не знаходились, їх особистих речей в квартирі не має, зі слів власника квартири їх місцезнаходження не відомо. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована: [ADDRESS] (а.с.2-3). Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК України. Оскільки відповідачі за власним бажанням не проживають в зазначеній квартирі з 2004року, доказів поважності причин непроживання у житлі, суду не надали, за таких обставинах, більше 5 років, суд вважає, що вони не проживають в квартирі без поважних причин, а тому відповідно до ст. ст. 71,71 ЖК України можуть бути визнанні такими, що втратили право користування житлом в спірній квартирі.

Outcome: approved