Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової заборгованості за договором безвідсоткової позики, де зазначив, що відповідач працював в Торгівельно - промисловій транснаціональній корпорації « Кераміст» на посаді водія у період з 18.08.1998 року по 13.07.2002 року. На підставі особистої заяви від 23.05.2000 року йому було надано позику у розмірі 44 000( сорок чотири тисіячі грівень). Позика надавалась згідно до договору безвідсоткової позики № 220/к від 16.08.2000 року. Відповідно до п.4.1.договору строк повернення позики становить 15 ( п?ятнадцать) років з моменту отримання позичальником коштів. Згідно п.6.1.даний договір набуває чинності з моменту перерахування коштів і є дійсним до моменту його остаточного виконання. Погашення позики здійснювалось відповідачем шляхом відрахування грошових коштів з заробітної плати на підставі його особистої заяви від 20.08.2001 року. За період з дати подання відповідачем заяви на видачу йому безвідсоткової позики до звільнення його з посади було стягнуто з заробітної плати 1 200,грн.. Отже станом на 28.03.2016 року заборгованість [PERSON] становить 42 800грн. У визначений термін відповідач кошти не повернув, що змусило позивача звернутися із позовом до суду. Просить стягнути з відповідача борг в розмірі - 42 800 грн. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справу за його відсутністю , проти винесення заочного рішення не заперечує, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 23.05.2000 [PERSON] було надано позику у розмірі 44 000 грн. Погашення позики здійснювалось відповідачем шляхом відрахування грошових коштів з заробітної плати на підставі його особистої заяви від 20.08.2001 року. За період з дати подання відповідачем заяви на видачу йому безвідсоткової позики до звільнення його з посади було стягнуто з заробітної плати 1 200,грн.. Однак відповідачем до теперішнього часу борг не повернутий . Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь Торгівельно - промислової транснаціональної компанії «Кераміст» грошової заборгованості за договором безвідсоткової позики № 220/К від 16.08.2000 року в розмірі 42 800 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати, які поніс позивач при зверненні із позовом до суду, а саме судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved