Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові зазначив, що між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 24 грудня 2007 року та надані грошові кошти в сумі 130 000 доларів США строком до 23 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом 14, 4 % річних. Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках, передбачених цим договором, також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки. З метою забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 24.12.2007р., що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], і зареєстрований за № 8163. Відповідно до даного договору відповідач поручився перед позивачем за виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 3813, 1 кв.м. Відповідачем в порушення розділу 4 кредитного договору не повернуто у строк наданий у користування кредит, не сплачено відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 30 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених Іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному об'ємі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 24.12.2007р., що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № 8163, а саме - на комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3813, 1 кв.м., в рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором від 24 грудня 2007 року в загальній сумі 245 959, 72 доларів США, що в еквіваленті становить 1 969 355 грн. 04 коп. та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2014 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON], - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 7 квітня 2014 року до початку розгляду справи по суті треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «НАДРА», [PERSON] позов про визнання договору іпотеки від 24 грудня 2007 року, який укладено між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА», що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 8162, недійсним. В позові зазначили, що до [PERSON] право власності на майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] перейшло за договором купівлі-продажу від 23.11.2007р., укладеним з [PERSON] В свою чергу, [PERSON] незаконно набув вказане майно, про що свідчить вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2012р. Разом з тим, зазначеним вище вироком скасовано свідоцтво про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20969259 на майновий комплекс в [ADDRESS], зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2007р. КП «Ярмолинецьке БТІ» на [PERSON]. 27.06.2013р. Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області майновий комплекс в с. Антонівці по [ADDRESS] загальною площею 3813, 1 кв. м передано законному власнику - Спілці громадян-співвласників майна с. Антонівці Ярмолинецького району Хмельницької області. Дії відповідача [PERSON] по наданню в іпотеку неналежного йому майна такими, що спрямовані на порушення їхніх майнових прав і, відповідно, є такими, що укладені з порушенням норм цивільного законодавства, а тому договір іпотеки від 24.12.2007р. має бути визнаний недійсним. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вказано вище, Спілка селян-співвласників майнових паїв є єдиним законним власником майнового комплексу в с. Антонівці Ярмолинецького району, а отже, виключно спілка має право розпоряджатися цим майном, оскільки відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, укладений між відповідачами, [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» договір іпотеки від 24.12.2007р. має бути визнаний недійсним на підставі недотримання вимог ч. 1 ст. 203 ЦКУкраїни, якою визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 28 квітня 2014 року ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області позовну заяву третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON], - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «НАДРА», [PERSON] про визнання договору іпотеки від 24 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА», що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований за № 8163, недійсним, об'єднано в одне провадження з позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON], - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки - комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 3813, 1 кв.м. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову третіх осіб заперечив. Суду пояснив, що на даний час спірне майно (комплекс) перебуває в іпотеці ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідач, [PERSON], є добросовісним набувачем майна. Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Вважає, що для третіх осіб іпотека є дійсною і вони набули статус іпотекодавця. Представник відповідача, [PERSON], - адвокат [PERSON], позов ПАТ «КБ «Надра» визнала частково, а проти позову третіх осіб заперечила. Пояснила, що відповідач не визнає пеню в розмірі 21 737, 48 доларів США, адже це буде подвійна юридична відповідальність. Зазначила, що при зміні власника майна іпотека зберігає чинність. Представник третіх осіб - адвокат [PERSON], проти задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» заперечив, позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримав, суду пояснив, що фактично [PERSON] викрав спірний майновий комплекс у власників майнових паїв Спілки селян-співвласників с. Антонівці. Оскільки майно вибуло поза волею власників, тому відповідач [PERSON] не може бути добросовісним володільцем. Вважає, що до даних правовідносин не можна застосувати ст. 23 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається представник позивача, адже від [PERSON] і до власників майнових паїв вказаний майновий комплекс не перейшов ні в порядку спадкування, ні в порядку правонаступництва, а був незаконно оформлений на [PERSON], який згодом його відчужив (продав) [PERSON], що підтверджується копією вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2012р. Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2013р. майновий комплекс повернуто законним володільцям - власникам майнових паїв Спілки селян-співвласників майна с. Антонівці Ярмолинецького району. При розгляді кримінальної справи власникам майнових паїв не було відомо про іпотеку. Вказаний правочин (договір іпотеки) повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки він не відповідає вимогам ст. 317 ЦК України, яка передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в цілому, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «КБ «НАДРА» слід відмовити, а позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - задоволити. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що 24 грудня ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір та надані грошові кошти в сумі 130 000 доларів США строком до 23 грудня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом 14, 4 % річних. Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках, передбачених цим договором, також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки (а.с. 7-10). З метою забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки від 24.12.2007р., що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], і зареєстрований за № 8162. Відповідно до даного договору відповідач поручився перед позивачем за виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 3813, 1 кв.м. (а.с. 26-28). Відповідачем в порушення розділу 4 кредитного договору не повернуто у строк наданий у користування кредит, не сплачено відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 10.11.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 245 959, 72 доларів США, що еквівалентно 1 969 355 грн. 04 коп. (а.с. 5). Згідно вироку Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2012р., який набрав законної сили 14.03.2012р., скасовано свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20969259 на майновий комплекс в [ADDRESS], зареєстрованого на підставі рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 216 жовтня 2007 року Комунальним підприємством «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» на [PERSON]; скасовано свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20969259 на майновий комплексв [ADDRESS], зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу серії ВКВ № 176599 (реєстраційний номер 2420) від 23 листопада 2007 року Комунальним підприємством «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» на [PERSON] (а.с. 41-45, 77-79). Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2013р. майновий комплекс в с. Антонівці, [ADDRESS], загальною площею 3813, 1 кв. м повернуто законним володільцям - власникам майнових паїв Спілки селян-співвласників майна с. Антонівці Ярмолинецького району (а.с. 47). Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ярмолинецького районного управління юстиції [PERSON] від 29.10.2013р. 29 жовтня 2013 року майновий комплекс в [ADDRESS] загальною площею 3813, 1 кв. м передано Спілці громадян-співвласників майна с. Антонівці Ярмолинецького району (а.с. 52-53). Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом також встановлено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) є власниками майнових паїв пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства КПГ «Україна» на СТОВ «Україна» с. Антонівці Ярмолинецького району. Пунктом 2 частини 1 статті 16 Цивільного Кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до припису частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 статті 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що договір іпотеки майнового комплексу, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА», суперечить вимогам ст. ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, оскільки порушує права та законні інтереси співвласників майна, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому його слід визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. За таких обставин, оскільки задоволення позову третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], повністю виключає задоволення позову позивача (ст. 123 ЦПК України), тому у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити. Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» для третіх осіб іпотека є дійсною і вони набули статус іпотекодавця з наступних причин. Так, згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тобто, виходячи з системного аналізу вказаної статті, в цьому випадку право власності на предмет іпотеки для набувача майна переходить в майбутньому, тобто після укладення договору іпотеки, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва. Позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що треті особи набули право власності на предмет іпотеки за цивільно-правовими угодами, укладеними після 24 грудня 2007 року, або в порядку спадкування чи правонаступництва. В даному ж випадку, треті особи є співвласниками майнового комплексу по [ADDRESS], що підтверджується копією майнових сертифікатів, вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.02.2012р., постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2013р., постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.10.2013р. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин, оскільки у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, тому необхідно скасувати заходи забезпечення позову, а саме - зняти арешт, що накладений ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2013 року, на комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 3 813, кв.м. вартістю 549 441 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів, ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], необхідно стягнути на користь [PERSON] по 121 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved