Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, посилаючись на те, що він є співвласиком житлової квартири №5, яка розташована в будинку [ADDRESS], забудовником даного будинку є відповідач. Починаючи з 1985 року по 2001 рік позивач являвся головою Чернівецького «Облсількомунгосп» та в березні 1992 році придбав за власні грошові кошти нежитлове приміщення - гараж, який вбудований в будинок [ADDRESS] та розташований в цокольному приміщенні даного будинку. Позивач вказує, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] являється відповідач. Таким чином, починаючи з 1992 року та по сьогоднішній день позивач законно користується нежитловим приміщенням - гаражем, але належним чином розпорядитися даним майном не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. На підставі викладеного просить суд визнати право власності на нежитлове приміщення - гараж загальною площею 33,3 кв.м., що розташований в цокольному поверсі будинку № [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в березні 1992 році придбав нежитлове приміщення - гараж, який вбудований в будинок [ADDRESS] та розташований в цокольному приміщенні даного будинку, що підтверджується довідкою №59\\2 від 17.07.2000 року, технічним паспортом , платіжним дорученням (а.с.6,8-10). Відповідач - Чернівецьке обласне виробниче об'єднання «Облсількомунгосп» являється забудовником та балансоутримувачем будинку [ADDRESS] що підтверджується відповідю на звернення № КО-945/0-02/01 від 06.11.2015 року (а.с. 5). Таким чином, починаючи з 1992 року та по сьогоднішній день позивач законно користується нежитловим приміщенням - гаражем, що розташований за адресою: [ADDRESS], але належним чином розпорядитися даним майном не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved