Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказуючи, що 04 квітня 2014 року між [PERSON] (Правонаступником якої є її син [PERSON], надалі за текстом Позивач) та [PERSON] (Надалі за текстом Відповідач) було укладено договори позики, відповідно до умов яких, Відповідач отримав від Позивача суму грошових коштів у розмірі 1800,00 грн. та 1800,00 грн. відповідно та зобовязався повернути до 18 квітня 2014 року. Факт отримання Відповідачем грошових коштів підтверджується розписками від 04 квітня 2014 року. 11 травня 2016 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON]. На даний час, відповідач позичені гроші не повернув, у звязку з чим, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду клопотання у якому просив долучити до матеріалів справи номер газети «Слобідський край» з надрукованим в ньому повідомленні про виклик в судове засідання Відповідача, у разі неявки Відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заперечень на позовну заяву та доказів виконання зобовязання з повернення суми позики не надав. Викликався у судове засідання як шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації так і шляхом подачі оголошення у газеті «Слобідський край». Від Відповідача заяв про неможливість присутності в судовому засіданні та відкладення судового засідання не надходило, а тому суд вбачає наявність підстав для розгляду справи у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. Зі згоди Представника Позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 04 квітня 2014 року між [PERSON] (Правонаступником якої є її син [PERSON], надалі за текстом Позивач) та [PERSON] (Надалі за текстом Відповідач) було укладено договори позики, відповідно до умов яких, Відповідач отримав від Позивача суму грошових коштів у розмірі 1800,00 грн. та 1800,00 грн. відповідно та зобовязався повернути до 18 квітня 2014 року. Факт отримання Відповідачем грошових коштів підтверджується розписками від 04 квітня 2014 року. 11 травня 2016 року [PERSON] померла. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть №7215 виданий 12 травня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно зі ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть однієї зі сторін зобов'язання за загальним правилом не призводить до припинення зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно нерозривно пов'язане з особою кредитора. У зобов'язаннях, не пов'язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань. У такому разі відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], що підтверджується листом Першої Харківської державної нотаріальної контори. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво. Таким чином [PERSON] є правонаступником [PERSON] за договорами позики укладеним ще при житті померлої. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до укладеного договору позики, кінцевий строк повернення позики складає 18 квітня 2014 року. На день подання позовної заяви до суду Відповідач свої зобовязання не виконав, саме з цих підстав Позивач вимушений був звернутись до суду. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми складають 3134,47 грн. З урахуванням викладеного, Відповідач повинен сплатити Позивачу 3600+3134,47= 6734,47грн. , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved