Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку, в котрому залишається бути зареєстрованим колишній чоловік [PERSON] . З літа 2010 року відповідач у зазначеному будинку не проживає та не сплачує витрати на його утримання. Вона, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечила. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України). Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копією витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2019 року. Як видно з копії довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради № 442 від 14.05.2019 р., [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] в зазначеному будинку не проживає з 2010 року. Згідно копії заочного рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.12.2015 року, котре набрало законної сили, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з 22.12.2015 року відповідач перестав бути членом сім`ї власника зазначеного житлового будинку, у зв`язку з чим він має право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника будинку та на підставі укладеного письмового договору найму жилого приміщення. Права позивачки як власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, який на праві власності належить позивачу, чинить останній перешкоди як власнику будинку, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд прийшов до висновку, що права [PERSON] підлягають захисту шляхом усунення перешкод в користуванні житлом - визнанням відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, належним позиваці. Крім того, суд вважає, що на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме - сплачений ним судовий збір в сумі 768,4 грн. На підставі ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.. 72,150 ЖК України,

Outcome: approved