Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. На сьогоднішній день позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11.02.2016 року № 649/56/16-ц. На час ухвалення рішення суду відповідач був зареєстровано за адресою будинку позивача, але на дату набуття будинку у власність відповідач вже виїхала на інше місце проживання і більше п`яти років не проживає у вказаному будинку. Між сторонами була усна домовленість про те, що відповідач зніметься із реєстраційного обліку, але вона цього по сьогоднішній день не зробила. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності відповідача між ними не було. Факт того, що відповідач з 2014 року не проживає у її будинку підтверджується актом обстеження умов проживання від 26.10.2020 року. Факт того, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою підтверджується довідкою Князегригорівської сільської ради № 714 від 27.10.2020 року та актом обстеження умов проживання від 26.10.2020 року. Своєю бездіяльністю, яка полягає у не знятті відповідача з реєстраційного обліку, відповідач порушує права позивача як власника будинку. Так, без збору додаткових документів, які свідчать про фактичне не проживання відповідача, у позивача виникають труднощі в оформленні субсидії, а також при здійсненні розрахунків за житлово-комунальні послуги, де враховується кількість зареєстрованих осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідачка є колишньою дружиною її покійного племінника - [PERSON] , які проживали у будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Через деякий час після смерті [PERSON] відповідач одружилась зі [PERSON] і стала проживати в іншому будинку. [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] , який проходився їй рідним братом і був власником вказаного будинку. Після [PERSON] спадкоємців не залишилось, оскільки його дружина і син померли, а тому вона прийняла спадщину після його смерті, що підтверджується рішенням суду. Таким чином, відповідач з 2014 року не проживає у вказаному будинку, а тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно була одружена з [PERSON] і проживала разом з ним у будинку [ADDRESS] з 2013 року, де і було зареєстроване її місце проживання. [INFO] [PERSON] помер і приблизно з 15.01.2014 року стала проживати в іншому житловому будинку, винаймаючи житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , який належить [PERSON] , де проживає і по теперішній час. У вересні 2018 року вона одружилася з [PERSON] , але паспорт не змінювала. Приблизно 8 місяців назад перестали підтримувати подружні відносини зі [PERSON] , але шлюб не розривали. Вона на даний час вагітна, і якщо вона зніметься з реєстрації, то майбутню дитину не буде де зареєструвати, тому позов не визнає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11.02.2016 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69552082 від 03.10.2016 року. Довідкою Князегригорівської сільської ради № 714 від 27.10.2020 року підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , є: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивач вказаний будинок отримала у власність в порядку спадкування за законом після смерті свого рідного брата [PERSON] , що підтверджується рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11.02.2016 року. Відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з рідним сином померлого [PERSON] - [PERSON] , а тому була зареєстрована за вказаною адресою як член сім`ї померлого [PERSON] з 05.02.2013 року, що підтверджується паспортом відповідача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 15.01.2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що визнано відповідачем, а також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 26.10.2020 року та довідкою Князегригорівської сільської ради № 714 від 27.10.2020 року. Також судом встановлено, що відсутня домовленість між власником житла та відповідачем про зберігання за відповідачем права користування вказаним житлом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] не є власником будинку, і з 15.01.2014 року по даний час не проживає за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин, і відсутня домовленість з власником про зберігання за відповідачем права на користування цим житлом та винаймає інше житло, то суд відповідно до ст. 72 ЖК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved