Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу. В обґрунтування позову зазначивши, що 21 червня 2013 року о 17.30 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, наслідок того, що [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда» держ. номер [NUMBER], порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» держ. номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить ТОВ «Авто-Союз», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Хюндай» держ. номер [NUMBER], ТОВ «Авто-Союз», була завдана матеріальна шкода. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Хюндай» згідно звіту про оцінку майна № 064/13-А від 27.06.2013 року з ПДВ складає 11678,53 гривень. Відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО) № 008/000/130001506-13 від 16.05.2013 року, страхового акту № 71/13 від 06.08.2013 року, довідки № 1324 від 24.09.2013 року, з вирахуванням безумовної франшизи - 960,00 гривень, підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 10718,53 гривень. Згідно з довідкою № 9221143 про дорожньо-транспортну пригоду, остання сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху. У відповідності до ст. 993 ЦК України, та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, що відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не передбачений законом. Таким чином, позивач має право зворотної вимоги до [PERSON], як до особи, винної в завданні шкоди, у зв'язку із чим вони звернулись до суду із цим позовом. Просили стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 10718,53 гривень, витрати по сплаті послуг по проведенню автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 587,50 гривень, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень. Разом з тим, представник позивача за довіреністю Бондаренко К.В. надала суду уточнену позовну заяву, згідно якої просила стягнути в порядку регресу з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», яке було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ухвалою суду від 04.03.2014 року, на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9718,53 гривень, оскільки водій [PERSON] має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АС/2103884 укладений з ПрАТ «СК «Інкомтсрах». Також просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму франшизи у розмірі 1000,00 гривень, витрати по сплаті послуг по проведенню автотоварознавчого дослідження спеціаліста в сумі 587,50 гривень, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень. Представник позивача за довіреністю Бондаренко К.В. в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особиста розписка про отримання судової повістки, причина неявки суду не відома, своїх заперечень до суду не надіслав, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача - ПрАТ «СК «Інкомстрах» в судове засідання також не з'явився. Статтею 74 ч.5 ЦПК України передбачено, що судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місцезнаходження юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська,72 оф.32-33, тому саме за цією адресою відповідач ПрАТ «СК «Інкомстрах» неодноразово був повідомлений про час та місце слухання справи шляхом надіслання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, але зазначені повідомлення були повернені до суду за закінченням строку зберігання, що свідчить про належне повідомлення останнього про день слухання справи у відповідності до вимог статті 74 частини 5 ЦПК України і свідчить про ухилення представників відповідача від отримання замовної пошти, а відповідно ухилення від явки до суду, що надає суду можливість розглядати справу у його відсутність. При таких обставинах, зі згоди позивача суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не по її провині. Згідно ст. 1187 ГК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнім засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. з наступними змінами, під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами. Як встановлено судом, 21 червня 2013 року по пр. Ленінському на мосту, що є територією Ворошиловського району м. Донецька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який є власником зазначеного автомобіля, та автомобіля «Хюндай Акцент» держ.номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить ТОВ «Авто-Союз». Згідно з довідкою відділу ДАІ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області №9221143 від 02 липня 2013 року (а.с.22), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим останній постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 15.07.2013 року був притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 391,00 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду, що набрала законної сили у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, встановлено та не підлягає доказуванню факт, що саме з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Хонда», державний номер [NUMBER] та «Хюндай Акцент» державний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Хюндай Акцент» держ. номер [NUMBER], що належить ТОВ «Авто-Союз». Відповідно до звіту про оцінку матеріальної шкоди № 064/13-А від 27.06.2013 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] (сертифікат [NUMBER] від 07 вересня 2010 року), спричиненої пошкодженням транспортного засобу (а.с.9-20), розмір матеріального збитку складає 11678,53 грн. При цьому, вартість послуг суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] по складанню даного звіту складає 587,50 гривень (а.с.20). Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту серії ОК №008/000/130001506, майнові інтереси ТОВ «Авто-Союз» пов'язані з володінням, користування та розпорядженням наземними транспортними засобами, переліченими у Додатку №1 до договору, застраховані у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на термін з 18.05.2013 р. по 17.05.2014 р. (а.с.5-10). Відповідно до ст. 979 ЦПК України та ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У зв'язку з настанням страхового випадку, передбаченого умовами договору №008/000/130001506 від 16.05.2013 року та відповідно до страхового акту № 71/13 від 06.08.2013 року (а.с.8), ТОВ «Авто-Союз» підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 10 718,53 гривень. Згідно довідки ПрАТ «УПСК» №1324 від 24.09.2013 року та страхового акту № 71/13 від 06.08.2013 року, страхове відшкодування у розмірі 10718,53 гривень було зараховано в рахунок оплати страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту №008/000/130001506 від 16.05.2013 року (а.с.21). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/2103884 з терміном дії з 15.06.2013 р. по 14.06.2014 р. цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована страховиком ПрАТ «СК «Інкомстрах». У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9718,53 гривень. Крім того, згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Стаття 36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З урахуванням викладеного з [PERSON] на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 1000,00 гривень. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті послуг по проведенню автотоварознавчого дослідження спеціаліста пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах» підлягає стягненню 532,69 гривень, а з відповідача [PERSON] - 54,81 гривень. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача ПрАТ «СК Інкомстрах» підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 208,00 гривень, а з відповідача [PERSON] - 21,40 гривень.

Outcome: partial