Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26.12.2007 року відповідач [PERSON] уклав з ним кредитний договір № DN81AR12890007, і отримав кредит у сумі 60565,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. У порушення зазначених норма закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим [PERSON] станом 25.03.2016 року має заборгованість у розмірі 344048,19 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 344048,19 та судові витрати в розмірі 5160,72 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заявлений позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставі змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини : Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами ( договором) між клієнтом та банком. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства , статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. Відповідно до статті 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати кострового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити належних йому відсотків. Судом встановлено, що [PERSON] уклав з закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк (тепер - публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк) 26.12.2007 року кредитний договір №DN81AR12890007 і отримав кредит у сумі 60565,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2014 року. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк і одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] систематично порушує умови кредитного договору, заставного договору щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків. Згідно розрахунку борг [PERSON] за кредитним договором №DN81AR12890007 від 26.12.2007 року станом на 25.03.2016 року становить 344048,19 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 51668,95 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 31350,60 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом 14251,52 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 246777,12 гривень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 5160 гривень 72 копійки. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за кредитним договором №DN81AR12890007 від 26.12.2007 року у загальній сумі 344048,19 гривень та 5160 гривень 72 копійки в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved