Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] за минулий час за останні три роки , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В ході судового розгляду представник позивача збільшив позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх в заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за період з дня звернення до суду до 02 січня 2018 року, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх в заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за період з дня звернення до суду до 30 жовтня 2020 року, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за минулий час, а саме, за останні три роки у розмірі 1/3 частки усіх видів отриманих доходів (заробітку) за останні три роки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 лютого 2017 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача та проживають з позивачем. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов підтримала, просила позов задовольнити. Крім того пояснила, що відповідачка протягом з 2013 року по 2016 рік перебувала в [PERSON] на заробітках в [PERSON]. Однак під час перебування на заробітках, коштів на утримання дітей не надавала. Під час перебування в [PERSON] народила дитину. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечують проти задоволення позову і пояснили, що позивач з дітьми та матірю відповідачки проживають в житловому будинку відповідачки . [PERSON] також є власником житлового будинку № 26 по вул.Зарічній села Думанів Кам'янець - Подільського району. Відповідачка намагалась надавати матеріальну допомогу на лікування доньки , однак позивач та діти відмовляються від отримання такої допомоги. На утриманні відповідачки знаходяться троє неповнолітніх дітей. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 06 лютого 2017 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей, сина - [PERSON], [INFO], який є повнолітнім та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради від 13.10.2017 року за №542/01-24. В свідоцтвах про народження сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] матірю записана відповідачка. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України аліменти на одну дитину стягуються в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання\~неповнолітньої \~ \~доньки \~[PERSON] \~,\~ [INFO] \~в розмірі\~ 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2018 року і до повноліття доньки. В решті позовних вимог відмовити. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, відповідачки, що з 01 липня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком від 06 років становить 1944 гривень, те, що батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Навіть у випадку неможливості відповідачкою сплачувати аліменти за даним рішенням суду позивач зможе отримувати соціальну тимчасову допомогу на утримання дитини відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливість утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року. Відповідно до ч. 8,9 ст. 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливість утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22.02.2006 року , тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При частковому задоволенні позову суд враховує, що аліменти стягуються з дня звернення до суду , а на день звернення до суду 10 січня 2018 року син [PERSON] , [INFO] вже був повнолітнім , а позивач подав позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При частковому задоволенні позову суд також враховує, що позивач не надав доказів того , що він раніше вживав заходів для стягнення аліментів до звернення до суду. Представником позивача для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу подано суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 40/11 від 01 листопада 2018 року на виконання договору № 40/11-ФО від 01 .11.2018 року на суму 4200 гривень, хоча в ордері про надання правової допомоги вказана дата укладання договору про надання правничої допомоги 01 .11.2017 року. З врахуванням часткового задоволення позову суд вважає , що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на надання правничої допомоги в сумі 500 гривень. Відповідно до ч. 2 6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні розміру судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом [PERSON] суд враховує, що адвокатом було підготовлено позовну заяву, яка не відповідала вимогам закону, оскільки на час подачі позову в позові було вказано нижню межу розміру аліментів 30 % прожиткового мінімуму, хоча мінімальний розмір аліментів на той час становив 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину , те, що адвокатом [PERSON] було подано заяву про уточнення - збільшення позовних вимог вже в жовтні 2018 року через 10 місяців після подачі первісного позову, те, що справа про стягнення аліментів не має значної складності і стягнення аліментів в розмірі ? частки заробітку може здійснюватись в безспірному порядку, оскільки ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів і стягнення аліментів можливо за судовим наказом і розгляд заяви про видачу судового наказу здійснюється протягом одного дня. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 230 грн. 00 коп. в розмірі 1/3 частки від 704 гривень 80 коп., оскільки суд вважає, що позов задоволено в розмірі 30 відсотків від заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial