Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу в сумі 700 грн., мотивуючи вимоги тим, що відповідачці було надано позичку в сумі 700 грн., шляхом переведення коштів на її кредитну картку. Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася повторно. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що відповідачці позивачем було надано позичку в сумі 700 грн., шляхом переведення коштів на її кредитну картку. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Н а підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до квитанції № К2U0001D2W від 21.03.2014 року [PERSON] о 10 год. 50 хв. 40 с. здійснив переведення коштів на ім»я [PERSON] в сумі 700 грн. при цьому банківський збір становить 3 грн.50 коп., які були зняті з загальної суми 700 грн., а не додатково надані позивачем для проведення банківського платежу, тому на рахунок [PERSON] було зараховано 696 грн. 50 коп. Враховуючи вищевикладене з відповідачки на користь позивача слід стягнути 696 грн. 50 коп. боргу та 3 грн. 50 коп. банківського збору, всього 700 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України визначено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З наданих суду письмових доказів встановлено, що позивач звертався до відповідачки з вимогою про повернення боргу 14 січня 2015 року, яку відповідачка добровільно не виконала. Поштова цінність вказаного листа оцінена 1 грн., вказана сума не відносить до судових витрат, тому не підлягає до стягнення. Позивачем надано до суду проїздні документи на судове засідання на 24.04.2015 року на суму 127 грн. 86 коп., які просить стягнути з відповідачки, як судові витрати, стягнення яких суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі ст. ст. 625, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved