Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 23 березня 2011 року ним було набуто майно на 23\~000 грн. у [PERSON] зернозбиральний комбайн СК 5 Нива, червоного кольору, що підтверджується розпискою. Пізніше з незалежних від нього причин це майно вибуло з його володіння. Вибуття майна з володіння відбулося, у звязку з тим, що у нього не знайшлося місця де можна було б розмістити даний комбайн та він з дозволу брата, відповідача по справі [PERSON] розмістив дане майно біля будинку брата. Тим більше, що вони разом працювали, але у подальшому посварилися, внаслідок чого, відповідач відмовився повернути належне йому майно та вимагає сплати його вартості. Крім того, 09.09.2011 року ним було придбано у СДП [PERSON] пристрій для збирання соняшнику за ціною 12\~000 грн., що підтверджується накладною та квитанцією № 90911/1 від 09.09.2011 року. Придбане майно також перебуває у відповідача та він відмовляється добровільно його повернути. У позові зазначав, що поточний ремонт комбайна, купівлю запасних частин він здійснював за власні кошти. Так як відповідач відмовляється добровільно передати належне йому майно, він вимушений звернутись до суду та просив суд зобовязати відповідача передати йому комбайн СК 5 Нива, придбаний ним, згідно розписки від 20.03.2011 року у [PERSON] за 23\~000 грн. та пристрій для збирання соняшника придбаний ним у СПД [PERSON], що підтверджується накладною та квитанцією до прибуткового ордеру № 90911/1 від 09.09.2011 року. В судовому засіданні позивач підтримав поданий позов, просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позові. У подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач по справі [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, позивачем не надано належних та допустимих доказів що він є власником даного комбайну, вимог, щодо визнання за ним права власності не заявляв. Стосовно придбання комбайну пояснив, що він дійсно купувався у рівних частках на двох, без будь-яких правовстановлюючих документів і позивач отримав від нього 50% вартості за комбайн. Так як позивач є його братом по матері, то питання розписки, щодо отримання ним 50% вартості за комбайн, як і за придбання в цілому комбайна не було і мови. Стосовно купівлі інших запасних частин та пристрою для збирання соняшника позивач відшкодовував самостійно, так як комбайн працював по найму і розрахунок за роботу провадився з позивачем. На комбайні працював він, а позивач працював на своїй вантажній машині. Просив суд застосувати строки позовної давності, так як комбайн з 2011 року знаходився у нього. Просив відмовити у задоволенні позову. У подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позивачем заявлено клопотання про виклик та допит свідків: [PERSON] та [PERSON], які були судом допитані, інші процесуальні дії у справі не здійснювались. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та покази свідків, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову виходячи з такого. Розглядом справи по суті встановлено, що у 2011 році сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] у невідомої особи придбано комбайн. Певний час на даному комбайні сторони по справі на усних договірних підставах здійснювали спільну сільськогосподарську діяльність, але у подальшому між ними виникли зустрічні майнові претензії внаслідок яких позивач [PERSON] почав вимагати у відповідача [PERSON] повернення комбайну та пристрою для збирання соняшнику, а [PERSON] від [PERSON] повернення коштів. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України судом розяснювалось відповідачу право на подання зустрічного позову, але відповідач своїм правом не скористався. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача передати комбайн позивачу суд виходив з того, що позивачем не надано, а судовим розглядом справи не встановлено належних документів, що підтверджують право власності позивача, чи права спільної власності декількох осіб на предмет спору комбайн СК - 5. Суд не приймає до уваги розписку на про отримання коштів у повному обсязі 20.03.2011 року (а.с. 4), оскільки дана розписка не може бути належним та допустимим доказом придбання комбайну СК 5 ні позивачем, ні відповідачем, ні будь-якою іншою особою. Представлена суду розписка не містить відомостей про те: в якій сумі отримано кошти, від кого отримано кошти, за що отримано кошти. Крім того у представленій розписці не зрозумілою особою [PERSON], який також розписався разом із [PERSON] про отримання коштів у повному обсязі. При ухваленні рішення суд враховує, що при купівлі-продажу комбайна сторони не зазначено офіційних та обовязкових ідентифікуючих елементів обєкта за яким можна було би встановити рік випуску комбайна, його заводський номер, номер двигуна, номер шасі, марки двигуна, обєму двигуна (куб.см.), потужності двигуна, маси машини (кг.), заводу виробника, країни виробника та таке інше з метою запобігання виникнення неясності при виконані рішення суду. Суд приймає до уваги те, що позивач не звертався до суду із вимогою про визнання за ним права власності на комбайн СК -5. Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача передати пристрій для збирання соняшника, суд виходив з того, що позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на ідентифікацію майна. Суд приймає до уваги покази свідка [PERSON] та видану ним накладну та квитанцію до накладної № 90911/1 на суму 12\~000 грн., але дані докази є підтвердженням прибутково - касової операції, з якої неможливо встановити індивідуально-родові ознаки предмета, для здійснення його передачі за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Рухомими речами, відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦК України, є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції Закону від 01.01.2011 року, який діяв на момент виникнення правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Згідно п. 5 ч. 3 вказаної статті відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів Збройних Сил України, житлово-комунального господарства, а також тих, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, здійснюють: тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів - уповноважений орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики. Відмовляючи відповідачу у застосуванні строків позовної давності суд виходив з того, що із виниклих правовідносин між сторонами неможливо установити початок перебігу строків порушеного права у формі на володіння, розпорядження та користування. Відповідно до ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 9 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року визначено, що справи в судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Ці дані встановлюються, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, показаннями свідків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.\~\~\~ На підставі вищевикладеного, 316, 317, 328 ЦК України,

Outcome: dismissed