Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.08.1992 року. З 16.12.2011 року в цьому будинку був зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично в ньому не проживає. На неодноразові прохання до відповідача про знятття з реєстрації, [PERSON] не реагував. Дана ситуація чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на підставі ст.. 274 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не було надано. Враховуючи викладене, суд проводить розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією договору купівлі-продажу від 18.08.1992 року підтверджується право власності позивача на будинок [ADDRESS] (а.с. 5-7). З довідки голови вуличного комітету від 10.08.2018р. слідує, що [PERSON], 1978р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактично з 03.05.2016 року не проживає (а.с. 8). А адресної довідки від 31.08.2018р. вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина перша статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для: собистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вище викладене встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] у зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який з 03.05.2016 року у вказаному будинку не проживає, дане унеможливлює позивача у здійсненні будь-яких дій щодо користування та розпорядження своїм майном. З огляду на встановленні обставини, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved