Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним. З 18.11.1990р. до 24.06.1996р. та з 17.07.2006р. до 29.01.2014р. позивач перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період між першим та другим шлюбами вони продовжували проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, почали спільно займатись господарською діяльністю. В цей період [INFO] у них народився другий син і вони придбали квартиру [ADDRESS]. 17.07.2006р. вони знову уклали шлюб. Позивач займався підприємницькою діяльністю у сфері транспортних послуг, мав значний стабільний заробіток, і вони з відповідачкою вирішили придбати ще одну квартиру, щоб одну залишити старшому сину [PERSON], а в іншу - перейти жити з меншим сином [PERSON]. 22.08.2006р. позивач та відповідач придбали квартиру [ADDRESS], в кредит з іпотекою. Позичальником та іпотекодержателем виступило ПАТ «УкрСиббанк». Позивач виступив особистим поручителем. У кінці 2013р. відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, в зв'язку з чим вони розлучились, не вирішивши питання по поділ майна. На пропозицію позивача вирішити дане питання в позасудовому порядку відповідачка не реагує, самостійно згоди на поділ спільного майна вони досягти не можуть. Просив поділити між ним, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], набуте за час перебування у шлюбі майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS] та житлову квартиру [ADDRESS]. Визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] і припинити у відповідній частині право власності [PERSON], [INFO], на цю частину вказаної квартири. Визнати за ним, [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] і припинити у відповідній частині право власності [PERSON], [INFO], на цю частину вказаної квартири. В ході розгляду справи було залучено до участі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали. Посилались на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.63-64). Додатково пояснили, що позивач не приймав матеріальної участі в придбанні квартири по [ADDRESS]. Кошти за квартиру по [ADDRESS] сплачує відповідачка. Представник третьої особи - Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» - в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с.132). В матеріалах справи від представника третьої особи містяться пояснення по справі (а.с.100-101). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність третьої особи, за наявними матеріалами в справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що познайомився з позивачем в 90-х роках - разом працювали в таксомоторному парку. [PERSON] з сім'єю тоді жили пор вул. Леніна в м. Чернігові. Приблизно в 2000-2001 році зустрів [PERSON] і той розповів, що вони вже сусіди, що вони з дружиною купили квартиру по вул. Пирогова. В квартирі по вул. Пирогова [PERSON] проживав з сім'єю приблизно до 2003 року, разом робили ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що познайомився з позивачем в 2000 році, разом возили продавати картоплю. Приблизно через місяць познайомився з дружиною позивача. Жили вони в квартирі по вул. Пирогова. [PERSON] розповідав, що це його квартира. Яким чином він її придбав, не знає. [PERSON] жив в квартирі по вул.. Пирогова приблизно рік-два, бачив, що в квартирі вони з дружиною робили ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка її донька. Донька і позивач розлучились в 1996 році. Позивач постійно уходив з сім'ї, повернувся через деякий час після того, як донька купила квартиру по вул. Пирогова. Участі в придбанні квартири він не приймав. Квартиру по вул. Пирогова купили за гроші, які отримали після продажу квартири по вул. Леніна, яка була приватизована донькою та онуком. Коли донька завагітніла вдруге, позивач пішов і вже не проживав з нею. В 2006 році вони зареєстрували шлюб вдруге. Позивач з сім'ї пішов в 2013 році. Позивач ремонт в квартирі по вул. Пирогова не робив, коштів на погашення кредиту не вносив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачка її кума, знайомі з 1995 року. На час знайомства [PERSON] проживала тоді в будинку по вул. Леніна. Проживала там до 2000 року, поки не продала цю квартиру та не купила пор вул.. Пирогова. Вона особисто позичала [PERSON] 400 доларів США на покупку квартири по вул. Пирогова. [PERSON] з сім'єю жив періодично, уходив з сім'ї, жив з іншою жінкою. На час покупки квартири по вул. Пирогова, він з сім'єю не проживав. Останній раз з сім'ї він пішов рік назад. Сім'ї не допомагає, кредит платить [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідачка троюрідна сестра її чоловіка та її кума. Спілкуються вони з 1991 року. Подружжя [PERSON] жили тоді по вул. Леніна в квартирі, яка належала матері [PERSON]. В сім'ї були конфлікти, [PERSON] пиячив, періодично уходив з сім'ї, потім зовсім пішов. Коли [PERSON] купила квартиру по вул. Пирогова, вони разом не жили. Квартиру вона купувала сама. Потім вони зійшлись і разом купили квартиру в кредит по вул. Богунського. З літа 2013 року вони разом не живуть. Кредит платить за квартиру [PERSON]. Їй допомагають мама та сестра. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає відповідачку з 1995 року, вони разом працювали в Бояр Фарм. Позивач в Бояр Фарм відпрацьовував водієм. Їй відомо, що [PERSON] продала квартиру по вул. Леніна та купила квартиру по вул. Пирогова. На той період [PERSON] пиячив, вони проживали окремо. Їй відомо, що начальник позичав [PERSON] гроші на покупку квартири. [PERSON] допомагав [PERSON] робити ремонт в квартирі, бо вона була вагітна. Потім вони зійшлися. Коли були в шлюбі, разом купили квартиру по вул. Богунського. [PERSON] періодично уходив з сім'ї. Їй відомо, що в 2008 році він проживав з іншою жінкою. В 20013 році він пішов з сім'ї остаточно. [PERSON] сама сплачує комунальні послуги за квартири та кредит. [PERSON] матеріально сім'ї не допомагає. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1990р. по 24.06.1996р. та з 17.07.2006р. по 29.01.2014р. У своїй позовній заяві позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю, а саме квартири за адресами: [ADDRESS], та [ADDRESS], і визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], та 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] належало право власності в рівних частинах на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано 14.06.2000р. згідно з розпорядженням (наказом) від 12.06.2000р. № 983. Згідно свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.124). 29.11.2000р. [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], уклала договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] продала квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.123). 29.11.2000р. [PERSON], яка діяла від свого імені та імені неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON], уклали договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.95). Право власності на дану квартиру, відповідно до довідки КП «Чернігівське МБТІ», зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 ідеальній частці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2000р. № 4342 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 14.06.1996р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.134). Тобто станом на момент придбання квартири за адресою: [ADDRESS], вони не перебували у шлюбі, а тому дана квартира не є об'єктом права спільної сумісної власності. Крім того, в судовому засіданні позивач не довів, що на час придбання спірної квартири він і [PERSON] знаходились в фактичних шлюбних відносинах та він коштами брав участь в купівлі квартири. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поділу та визнання права власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.2006р., який був укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідачка придбала квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 14.02.2014р.(а.с.10). Сторони в судовому засіданні підтвердили, що спірна квартира була придбана в шлюбі. Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2007 року між [PERSON] та АКІБ «Укрсіббанк» був укладений договір про надання кредиту № 11120645000, згідно якого банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 46300,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідачкою було передано в іпотеку (іпотечний договір № 30007Z41 від 21.02.2007 року) трикімнатну квартиру [ADDRESS] та є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.08.2006 року та укладено договір поруки № 30007Р49 від 21.02.2007 року з [PERSON] - позивачем по справі (а.с.45, 100-101, 102). Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази придбання спірної квартири за кредитні кошти. Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Таким чином, перебування нерухомого майна в іпотеці не перешкоджає поділу в судовому порядку спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на нього, тому що право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], є спільним сумісним майном подружжя та підлягає розподілу. При розгляді справи відповідачкою не наведено істотних обставин, які б давали підставу суду відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити її частку при поділі майна на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що необхідно поділити житлову квартиру [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В зв'язку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1560,78 грн. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial