Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Просить визнати недійсним договір дарування від 19.02.2013 р., що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 587. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» та [PERSON] 19.02.2013 р. укладено договір дарування, на підставі якого було передано у власність [PERSON] 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS], а саме: адміністративного корпусу літ. «АА1а1а2», загальною площею 937,0 кв.м.; ангару літ. «Ввв1в2в3», загальною площею 1405,6 кв.м.; ангару літ. «Бб», загальною площею 2386,6 кв.м.; гаражу літ. «Г», загальною площею 302,1 кв.м.; гаражу літ. «Г», загальною площею 202,6 кв.м.; їдальні літ. «ЕЕ1», загальною площею 597,7 кв.м.; вбиральні літ. «Ж»; огорожі літ. «NN1», розташовані на земельній ділянці 15500,00 кв.м. Зі змісту договору дарування вбачається, що директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» Бойко А.Я. діяв на підставі протоколу загальних зборів засновників від 08.01.2012 р. Але загальні збори засновників 08.01.2012 р. не проводилися. Тобто, протокол загальних зборів засновників від 08.01.2012 р. є фальшивим. Отже, директор не мав повноважень на укладення договору дарування. Третя особа Комунальне підприємство «Елегант» подав позовну заяву до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» про визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння. Просить визнати недійсним договір дарування від 19.02.2013 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 586. Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] та зобов'язати її передати комунальному підприємству «Елегант» нерухоме майно - 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS], а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕ1), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м. (літ. Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м.(літ.Д), ? частини огорожі (літ.NN1). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Постановою колегії суддів Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р. по справі № 5013/469/12 (5013/1689/11) позовні вимоги комунального підприємства «Елегант» задоволені: витребувано з володіння товариства з обме женою відповідальністю «Кіровоградштерсервіс» і зобов'язано його повернути КП «Елегант» у господарське відання 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS] а саме: приміщення їдальні загальною пло щею 597,7 кв.м (літ.ЕЕІ), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м (літ.Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м (літ.Д), 1/2 частини огорожі (літ.NN1). 22.01.2013 р. на підставі наказу господарського суду від 03.01.2013 р. держа вним виконавцем Кіровського відділу ДВС Кіровоградського міського управлін ня юстиції відкрите виконавче провадження. Однак ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» 19.02.2013 р., після набрання постано вою колегії суддів Вищого господарського суду України від 05.12.2012 р. законної сили та відкриття виконавчого провадження, подарувало нерухоме майно грома дянці [PERSON], чим порушило вимоги Конституції України, Господарсько го процесуального кодексу України, Закону України «Про судоустрій», відповід но до яких рішення, ухвали, постанови суду, в тому числі господарського, що на брали законної сили, є обов'язковими для виконання на всій території України. Представник позивача ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Проти задоволення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору КП «Елегант» заперечив. Зазначив, що КП «Елегант» не має правових підстав вимагати повернення нерухомого майна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору КП «Елегант» в судовому засіданні підтримав позовну заяву. Заперечив щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Кіровоградінтерсервіс». Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представників КП «Елегант» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», дослідивши матеріали справи, вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування задоволенню не підлягає, позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору КП «Елегант» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 19.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 586, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» подарувало [PERSON] належні йому на праві приватної власності 13/200 частки комплексу будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 139-141). Спірний договір від імені ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» (дарувальник) було укладено директором цього товариства Бойко Анатолієм Якимовичем. Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, установлених цим законом та установчими документами. Відповідно до частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Статутом ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» (п. 9.1.1.) визначено, що вищим органом управління Товариства є Збори Учасників Товариства (а.с. 143-148). Згідно п.9.2.1. Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» виконавчим органом в Товаристві, його керівником є Директор Товариства. Директор одноособово вирішує всі питання діяльність Товариства за винятком тих, що входять виключно до компетенції Зборів Учасників. Згідно п. 9.2.2 Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» директор без довіреності діє від імені Товариства в межах, встановлених Законом України «Про господарські товариства», Цивільним та Господарським кодексами України іншими нормативними актами України, рішеннями Зборів з окремих питань та цим Статутом. Він вчинює будь-які правочини від імені Товариства, у тому числі розпоряджається майном Товариства, укладає договори, в тому числі трудові, відкриває рахунки в банках. Стаття 59 Закону України «Про господарські товариства», визначаючи обсяг компетенції зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю (вищого органу товариства), не передбачає будь-яких обмежень чи заборон щодо вирішення директором питань діяльності товариства в частині вчинення дій щодо ведення господарської діяльності, зокрема, укладанні будь-яких договорів від імені товариства. Згідно п.9.1.3. Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» вбачається, що до компетенції Зборів Учасників відносяться питання щодо визначення основних напрямків діяльності Товариства і затвердження його планів, звітів про їх виконання, внесення змін до Статуту Товариства, обрання(призначення) та відкликання Директора та Ревізора, затвердження річних результатів діяльності Товариства, включаючи й дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку, визначення порядку покриття збитків, створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв затвердження їх статутів та положень, винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління Товариства, затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів Товариства, визначення організаційної структури Товариства, визначення умов оплати праці посадових осіб Товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв, прийняття рішення про припинення діяльності Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу, встановлення розміру, форми і порядку внесення Учасниками додаткових вкладів, вирішення питання про придбання Товариства частки Учасника, прийом та виключення Учасників з Товариства. Не можуть бути делеговані іншим органам Товариства повноваження щодо прийняття рішень з питань щодо: визначення основних напрямків діяльності Товариства, затвердження його планів звітів про їх виконання, внесення змін до статуту Товариства, зміни розміру Статутного капіталу, створення та відкликання виконавчого органу Товариства, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів, затвердження річних звітів та бухгалтерських балансі, розподіл прибутку та збитків Товариства, вирішення питання про придбання Товариством частки Учасника, виключення Учасника із Товариства, прийняття рішення про ліквідацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії затвердження ліквідаційного балансу є виключною компетенцією Зборів. Із п. 9.1.3. Статуту ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» вбачається, що обсяг компетенції зборів учасників, який є вищим органом управління підприємства, також не передбачає обмежень функції директора щодо вчинення дій, спрямованих на відчуження майна підприємства, що в даному випадку полягало в укладанні договору дарування. Наведене свідчить, що директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» при укладенні спірного договору діяв у межах повноважень, передбачених Статутом. Таким чином, виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов з вищезазначених правових підстав є безпідставним, не обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Позовна заява КП «Елегант» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що між КП «Елегант» та ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» на протязі тривалого часу тривають судові спори з приводу нерухомого майна - 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS]. З приводу даного спору судами різних юрисдикцій та інстанцій приймалися відповідні судові рішення. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, постановою Вищого Господарського суду України від 05.12.2012 р. задоволено позов КП «Елегант» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача кіровоградська міська ради про витребування майна з чужого незаконного володіння. Витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» та зобов'язано його передати комунальному підприємству «Елегант» нерухоме майно - 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS], а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕ1), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м. (літ.Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м. ( літ.Д), ? частини огорожі ( літ. NN1) (а.с. 50-52). Судовим рішенням встановлено, що згідно з п.п. 1.1, 5.1 Статуту КП «Елегант» воно засновано на комунальній власності територіальної громади м. Кіровограда та є правонаступником державного торговельного підприємства «Елегант». Майно підприємства складають закріплені за ним фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у його самостійному балансі і належить йому на праві повного господарського відання. Розпорядженням Голови Кіровоградської ОДА від 11.12.1997 р. дозволено державному торговельному підприємству «Елегант» ([ADDRESS]) взяти на свій баланс будівлі і споруди, в яких вони розташовані. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12.12.2001 р. № 1668 оформлено право власності на цілий комплекс будівель комунального підприємства «Елегант» по [ADDRESS] за територіальною громадою м. Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради. На підставі цього рішення було видано відповідне свідоцтво про право власності на вказане майно від 21.12.2001 р. № 736. Отже, майно позивача є комунальною власністю та закріплюється за ним на праві повного господарського відання, щодо захисту якого застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності (ст. 136 ГК України). Рішенням Кіровоградської міської ради від 23.12.2003 р. № 623 дозволено Державній податковій інспекції у м. Кіровограді провести продаж приміщень їдальні (літ. Е) та гаражів (літ. Г, Д) по [ADDRESS] комунального підприємства «Елегант» в рахунок погашення податкового боргу останнього. За результатами проведених торгів між організатором торгів ГПМВТБП «Агросервіс - Інтекс», позивачем та переможцем торгів гр. [PERSON] був укладений договір від 09.03.2004 р. № 24 купівлі-продажу майна позивача, яке перебувало у податковій заставі, а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕІ), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м. (літ.Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м. (літ.Д), 1/2 частини огорожі (літ.NNl) по [ADDRESS]. Рішенням місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда від 07.04.2004 р. визнано дійсним вказаний договір купівлі-продажу та визнано за гр. [PERSON] праве власності на придбане майно з тих підстав, що договір від 09.03.2004 р. № 24 був фактично виконаний сторонами, проте не посвідчений нотаріально. У подальшому гр. [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.09.2006 р. продав спірне майно ТОВ «Кіровоградінтерсервіс». Однак рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 16.03.2011 р. у справі № 22-Ц-516 рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда від 07.04.2004 р. скасовано, відмовлено гр. [PERSON] у позові про визнання дійсним договору від 09.03.2004 р. № 24 та визнання права власності на спірне майно. Отже, факт скасування рішення місцевого суду Ленінського району м.Кіровограда від 07.04.2004 р. свідчить про те, що договір від 09.03.2004 р. № 24 є нікчемним в силу ч. 1 ст. 210 та ч. 1 ст. 220 ЦК України, тобто таким, що не породжує будь-яких прав та обов'язків. Як встановлено судами, ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» є особою, яка не знала і не могла знати про те, що особа, у якої річ придбано - гр. [PERSON], не мала права її відчужувати, тобто є добросовісним набувачем у розумінні ч. 1 ст. 388 ЦК України. Враховуючи, що у даному випадку спірне майно вибуло з володіння КП «Елегант» поза його волею внаслідок постановлення рішення місцевого суду Ленінського району м. Кіровограда від 07.04.2004 p., яке в подальшому було скасовано, набувачі цього майна за договорами від 09.03.2004 р. № 24 та від 27.09.2006 р. ([PERSON] та ТОВ «Кіровоградінтерсервіс») не набули права власності на нього. Тому КП «Елегант», як власник спірного майна, на підставі вимог закону має право витребувати його від набувача - ТОВ «Кіровоградінтерсервіс», який без відповідної правової підстави володіє ним. 22.01.2013 р. держа вним виконавцем Кіровського відділу ДВС Кіровоградського міського управлін ня юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання наказу Господарського суду № 5013/469/12 від 03.01.2013 р. про витребування з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» та зобов'язання його передати комунальному підприємству «Елегант» нерухоме майно - 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS], а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕ1), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м. (літ.Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м. (літ.Д), ? частини огорожі (літ. NN1) (а.с. 53). За викладеного, доводи представника відповідача про відсутність правових підстав у позивача вимагати повернення нерухомого майна, що є предметом спору, є спростованими. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, цивільно-правовий договір, який є основною правовою формою договору, що опосередковує рух цивільного обороту. За своєю правовою природою будь-який цивільно-правовий договір є правочином. Правочин - це дія особи, спрямована на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо. Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Як вже було встановлено в судовому засіданні, згідно договору дарування від 19.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 586, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», в особі директора Бойко Анатолія Якимовича, безоплатно передало у власність [PERSON] належні йому на праві приватної власності 13/200 частки комплексу будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Щодо поняття необхідного обсягу цивільної дієздатності, то відповідно до ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Як вже зазначалось вище, постановою Вищого Господарського суду України від 05.12.2012 р. було витребувано із володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс» та зобов'язано його передати комунальному підприємству «Елегант» нерухоме майно - 13/200 часток комплексу будівель по [ADDRESS], а саме: приміщення їдальні загальною площею 597,7 кв.м. (літ.ЕЕ1), приміщення гаражу загальною площею 302,1 кв.м. (літ.Г), приміщення гаражу загальною площею 202,6 кв.м. (літ.Д), ? частини огорожі (літ. NN1). Отже, директор ТОВ «Кіровоградінтерсервіс» Бойко А.Я., який займає цю посаду з 28.09.2011 р., знаючи про постанову Вищого Господарського суду України від 05.12.2012 р., не вправі був розпоряджатися цим майном, а отже не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, відтак договір дарування від 19.02.2013 р. 13/200 часток комплексу будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] суперечить наведеним нормам Цивільного кодексу України. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 3 ст. 388 ЦК України передбачено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Зважаючи на те, що [PERSON] набула спірний об'єкт нерухомості на підставі договору безоплатної передачі від 19.02.2013 р. у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградінтерсервіс», яке не мало права його відчужувати, оскільки судовим рішенням дане майно було витребувано у товариства як у набувача, який без відповідної правової підстави володіє ним, суд задовольняє позовні вимоги КП «Елегант» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь КП «Елегант» 1290 грн. 34 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved