Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за фактично отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 7 818 грн. 30 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед[PERSON], яка зареєстрована у [ADDRESS] своє зобов'язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення, проте відповідач, будучи споживачем вказаних послуг неналежним чином здійснює їх оплату. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 7 718 грн. 30 коп. заборгованості. Крім того зазначив, що до 02.12.2015 року обрахування за фактично отримані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювалось відповідно до нормативів споживання електроенергії, а з 02.12.2015 року згідно показань лічильника. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що нарахування за фактично спожиті послуги за весь спірний період повинні нараховуватися згідно показань лічильника. Суд, з'ясувавши обставини та вивчивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] зареєстрована та є споживачем житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2015 року, з моменту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача облікування за фактично спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснювалось за показаннями лічильника. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається, відповідач не сплачує за надані йому послуги з централізованого опалення, у зв'язку з чим, згідно з розрахунком позивача, за ним утворилась заборгованість, що станом на 01.10.2016 року становить 7 718 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 6 210 грн. 60 коп., інфляційна складова боргу - 1 376 грн. 69 коп., 3 % річних - 231 грн. 01 коп. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13). Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідачем не заперечувалось отримання вказаних послуг, проте не спростовано факт наявної заборгованості та не надано належних доказів помилкового розрахунку з боку позивача за фактично отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 718 грн. 30 коп. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.

Outcome: approved