Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ «Сільгосптехніка» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON], в позовній заяві вказав, що з 20 травня 2002 року по 7 лютого 2014 року він працював начальником відділу маркетингу у ВАТ «Сільгосптехніка», звільнений за ст.36 КЗпП України. На день звільнення з роботи ВАТ «Сільгосптехніка» нарахувало йому заробітну плату в сумі 10265,78 гривень, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилось. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку 10045,10 гривень. На день розгляду справи сума за час затримки розрахунку складає 12643, 20 гривень. Просить стягнути з ВАТ «Сільгосптехніка» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 10265,78 гривень, та 12643, 20 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку. Представник відповідача Торба С.І. позов не визнав та пояснив, що за рішенням суду заборгованість з виплати заробітної плати вже було стягнуто у примусовому порядку. Сума 10265,78 гривень, яку вимагає позивач - це сума компенсації за невикористані відпустки, а не сума заробітної плати. Позивач, знаходячись на посаді начальника відділу маркетингу, мав реальну можливість своєчасно використати щорічні відпустки, але не скористався цією можливістю не з вини відповідача. А тому, право на отримання компенсації за усі невикористані відпустки у нього відсутнє, крім останніх 12 місяців. Просить відмовити в задоволені позову позивачу. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] встановлено, що в період з 20 травня 2002 року по 7 лютого 2014 року він працював начальником відділу маркетингу у ВАТ «Сільгосптехніка», звільнений за ст.36 КЗпП України (а.с.2-3). Відповідно довідки ВАТ «Сільгосптехніка», яка видана [PERSON], вих. №101 станом на 04.06.2014 року ВАТ «Сільгосптехніка» має заборгованість по заробітній платі за лютий 2014 року в сумі 10265,78 гривень (а.с.6). Згідно довідки ВАТ «Сільгосптехніка», яка знаходиться в цивільній справі за заявою прокурора Біловодського району Луганської області в інтересах [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі з ВАТ «Сільгосптехніка», за період з квітня 2013 року по 24 січня 2014 року ВАТ «Сільгосптехніка» має заборгованість по невиплаченій заробітній платі по працівнику [PERSON] в сумі 11322, 57 гривень (а.с.4, справи № 408/121/14ц, 2-н/408/17/14). Яка фактично на день розгляду справи виплачена, а тому приймати її до уваги підстав немає. Крім того, заборгованість по заробітній платі в розмірі 10265,78 гривень не входить в суму відшкодованої заборгованості, оскільки остання виникла станом на 24.01.2014 року, а в сумі 10265,78 гривень за лютий 2014 року, тобто вони є самостійними. Довідку №117 від 09.07.2014 року за підписом Голови правління ВАТ «Сільгосптехніка» про розмір заборгованості перед [PERSON] в розмірі 1349,52 гривень станом на 07.02.2014 року суд сприймає критично, оскільки вона надана в судове засідання вже після того, як відповідач ознайомився з позовом і наведеними в ньому розрахунками, та суттєво відрізняється від довідки № 101 від 04.06.2014 року. В якій зазначена набагато більша сума заборгованості. Обидві довідки підписані Головою правління ВАТ «Сільгосптехніка» Торбою С.І. На підставі зазначеного суд вважає більш правдивою і об'єктивною довідку № 101 від 04.06.2014 року, в якій сума боргу по заробітній платі за лютий 2014 року складає 10265 гривень 78 копійок, та приймає зазначену суму для проведення розрахунку компенсації. Довідкою ВАТ «Сільгосптехніка» вих. №100 про середню заробітну плату (дохід) встановлено, що [PERSON] за грудень 2013 року нарахована 1700 гривень заробітна плата, за січень 2014 року 1619 гривень заробітної плати (а.с.7). Згідно частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Утворення заборгованості по заробітній платі свідчить про порушення даної вимоги закону керівництвом підприємства. Відповідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно довідки відповідача від станом на 04.06.2014 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 10265,78 гривень. Як вказав позивач, з часу звернення до суду відповідач не приймав мір щодо погашення заборгованості по заробітній платі. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою Постановою від 8 лютого 1995 р. N 100( із змінами та доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Виходячи з даних про заробітну плату за останні два місяці, грудень 2013 року та січень 2014 року (42 робочі дні за календарем), роботи позивача, його середня заробітна плата складає 3319 гривень, відповідно середньоденна заробітна плата становить 79,02 гривень, виходячи з розрахунку 3319 гривень : 42 дня = 79,02 гривень. Період затримки розрахунку з моменту звільнення 07.02.2014 року до моменту винесення рішення, за календарем 2014 року складає 160 днів. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку складає 12643,20 гривень (160 днів х 79,02 гривень середньоденної заробітної плати). На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10265,78 гривень, та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 12643,20 гривень, а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved