Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним біржового договору купівлі продажу № 96.02-11 від 06.02.1996 року квартири під № 8 у будинку № 53 по вул. Ленінградській у місті Одесі, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діяла матір [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна оформлявся на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості № 96.02-11 від 06.02.1996 року, всі істотні умови угоди дотримані, договір купівлі-продажу покупці зареєстрували в КП «ОМБТІ та РОН» за № 483 стор. 12 кн. 165 пр. Оскільки зазначений договір не був посвідчений в нотаріальному порядку, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, позивач просив визнати зазначений договір дійсним. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином сповіщеним, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти слухання справи у порядку заочного розгляду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме: оголошенням у пресі. Суд, у звязку з неявкою відповідача, який не зявився в судове засідання, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, у порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах якого діяла матір [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] з іншої, 06.02.1996 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON], що діяла особисто від себе та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 96.02-11 від 06.02.1996 року, укладений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у покупців на вищезазначену квартиру, є реєстрація зазначеної квартири в КП «ОМБТІ та РОН» на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] за № 483 стор. 12 кн. 165 пр. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупці передали відповідачу обумовлену в п. 6 Договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідач передав покупцям ключі від спірної квартири, після чого покупці вселились до квартири, де й позивач [PERSON] проживає по цей час. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1- ЖД № 168485, виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 03.12.2008 року, актовий запис № 9359, [PERSON] 01.12.2008 року помер. Матір [PERSON] була єдиною спадкоємицею першої черги після його смерті, проживала разом з ним та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - прийняла спадщину. 11.03.2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 297346 від 12.03.2012 року, виданим Відділом ДРАЦС у м. Одесі ОМУЮ. Після смерті матері позивач [PERSON] прийняв спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса ОМНО ГТУЮ в Одеській області [PERSON] № 44/02-14 від 18.07.2016 року, запропоновано звернутися до суду для визнання договору № 96.02.-11 купівлі продажу нерухомого майна від 06.02.1996 року дійсним, адже за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майна державно реєстрація права власності [PERSON], померлої 11.03.2012 року, на вищезазначене спадкове майно - відсутня. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Outcome: approved