Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11135175000 від 29.03.2007 року в сумі - 230 409,832 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 03.05.2012 року - 1 840 951,41 гривень та судового збору - 3 282,00 гривень, посилаючись на те, що [PERSON] (Відповідач-1) не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Позивач просить стягнути з солідарно з відповідачів вищевказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по справі, а саме, судовий збір у розмірі - 3 282,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, яка станом на 10.06.2015 року становить - 287 072,07 доларів США та 1 122 666,56 гривень та суму сплаченого судового збору - 3 654,00 гривень. Відповідач-1 звернувся до суду з письмовим запереченням на позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив суд відмовити у задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зазначив, що у судовому порядку було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, а тому вимоги позивача є необґрунтованими. У судовому засіданні Відповідач-1 заперечував проти задоволення позову. [PERSON], як представник Відповідача-2 [PERSON] заперечував проти задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» та просив суд відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк» необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2007 року між позивачем та Відповідачем-1 був укладений кредитний договір № 11135175000, згідно якого Позивач надав Відповідачу-1 кредит у розмірі - 199 000 (сто дев'яносто дев'ять тисяч) доларів США 00 центів, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, а Відповідач-1 зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в повному обсязі та в встановлені договором строки, а саме, не пізніше 29.03.2028 року. Згідно з Додатком № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватись не пізніше визначеного графіком дати кожного календарного місяця протягом всього строку дії кредитного договору. Погашення нарахованих відсотків згідно з п. 1.3.4. кредитного договору повинно відбуватись з 01 по 25 число кожного місяця, наступним за тим, за який були нараховані такі проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 за кредитним договором, 22.08.2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 225037, згідно якого Відповідач-2 зобов'язався відповідати перед Позивачем за належне виконання Відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов кредитного договору. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10.06.2015 року становить - 287 072,07 доларів США та 1 122 666,56 гривень, однак відповідачі просили, як і у письмових запереченнях, так і у судовому засіданні, застосувати строк позовної давності, так як вважають, що Позивачем він пропущений, оскільки з моменту пред'явлення вимоги виконання зобов'язання вже сплинуло три роки. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2009 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернуто стягнення на належне [PERSON] майно (предмет іпотечного договору) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11135175000 від 29.03.2007 року у розмірі - 1 500 584,09 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 30.11.2009 року Вказаним рішенням встановлено, що 07.04.2009 року Позивач звернувся до Відповідача-1 з вимогою в якій повідомив, що через невиконання ним умов договору, 31 календарного дня, згідно розділу 11 кредитного договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав та запропоновано [PERSON] протягом 31 календарного дня виконати зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися д суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вказані норми, суд вважає, що Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки Позивачем 07.04.2009 року було направлено вимогу Відповідачу-1 про те, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав, тобто з вказаної дати, протягом трьох років, Позивач мав право звернутись до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11135175000 від 29.03.2007 року. Однак Позивач звернуся до суду лише 17.07.2012 року, про що свідчить штамп суду з відміткою про отримання позовної заяви. Отже суд вважає, що в даному випадку необхідно та доцільно застосувати строк позовної давності. Також, суд вважає, що вимоги Позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, оскільки, як з'ясувалось у судовому засіданні, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, у судовому порядку було звернено стягнення на предмет договору іпотеки від № 51091 від 29.03.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» - квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11135175000 від 29.03.2007 року, яка становила - 1 500 584,09 гривень. Даний факт був визнаний представником позивача, однак суду не надано жодних доказів, що вказана квартира була реалізована, коли та яка сума була виручена. Крім того, не надано суду докази того, що після реалізації квартири [ADDRESS], у боржника - [PERSON] перед позивачем залишились зобов'язання щодо сплати різниці між вартістю реалізованої квартири та боргом за кредитним договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо вимог про стягнення заборгованості з Відповідача-2 - [PERSON], який згідно договору поруки від № 225037 від 22.08.2008 року, поручився перед кредитором [PERSON] за виконання ним зобов'язань за кредитним договором, то, суд вважає, що вони є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, так як вимога Позивача про сплату заборгованості за кредитним договором № 11135175000 від 29.03.2007 року на адресу Відповідача-2, була надіслана 26.06.2009 року, що встановлено заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2009 року, яке набрало законної сили 30.11.2009 року, а отже позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з такою вимогою до Відповідача-2. Відповідно до ч. 4 ст. 599 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор пред'явить позов до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, виходячи з вказаного, вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не довів свої позовні вимоги належним чином, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed