Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що 21 травня 1994 року він з [PERSON] (дошлюбне прізвище Жук) [PERSON] уклав шлюб, зареєстрований Новопетрівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №03. Від вказаного шлюбу вони мають дітей, які на даний час уже повнолітні. Шлюбні відносини з відповідачкою припинено понад три роки, у теперішній час вони сумісне господарство не ведуть, хоча проживають за однією адресою, неодноразово пропонував розірвати шлюб через органи ДРАЦС, але дружина постійно відмовлялась, тому, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач\~та його представник\~ не зявились, через канцелярію суду представник позивача надала заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на примирення не згодні. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить їх задовольнити, на примирення не згодна, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Тукусер». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 травня 1994 року Новопетрівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №03. Сумісне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. За змістом ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені понад три роки, сторони не ведуть сумісного господарства, позивач не бажає зберегти шлюб та сімю, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Тукусер», що підтверджується її заявою.\~ Частина 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~регламентує, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивача [PERSON]. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе позов задовольнити, шлюб розірвати, що не протирічить ст.110, 112 СК України. На підставі ст.ст.\~12,\~81,\~200, 206, 263,\~265,\~268ЦПК України, суд,-

Outcome: approved