Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1992 року, виданого старшим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №4-3909, право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] належало [PERSON]. Інша 1/3 частина вказаного домоволодіння зареєстрована за [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис №616 від 23.04.1988 року, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.10.1991 року. Рішенням виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради №158 від 16.05.2003 року встановлено, що у 2001 році внаслідок пожежі був зруйнований житловий будинок в домоволодінні [ADDRESS], власник [PERSON] відновленням будинку не займався, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до виконкому із заявою про те, що він не має коштів для відновлення будинку та просить анулювати документи на домоволодіння, а земельну ділянку переоформити на [PERSON], та цим же рішенням вирішено анулювати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.11.1992 року на 2/3 частини за [PERSON], та свідоцтво про право особистої власності від 29.10.1991 року на 1/3 частину житлового будинку за [PERSON] Відповідно до акту КП «ДМБТІ» від 03.03.2010 р. на момент проведення обстеження домоволодіння [ADDRESS] житловий будинок літ. А-1 знесено. Рішенням АНД районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2010 року припинено право власності та скасовано державну реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частина). 20.12.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про спільну інвестиційну діяльність по будівництву житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами договору частка позивача складала 10% від загальної вартості будівництва, частка відповідача дорівнювала 90%. У подальшому, за проханням відповідача, позивачем було збільшено частку грошових внесків та фактично профінансовано 100% будівництва житлового будинку та господарських будівель, про що було укладено додаткову угоду від 10.11.2012 року. З метою поліпшення житлових умов, однак без відповідного дозволу, [PERSON] був побудований новий житловий будинок літ. Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., а також літню кухню літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погріб літ. під Ж, споруди №1-5. Експертним висновком судового експерта Харченка В.В. (свідоцтво [NUMBER] від 05.12.2007 року, дійсне до 11.04.2017 року) проведеним у грудні 2014 року про технічний стан конструкцій житлового будинку Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., літньої кухні літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погребу літ. під Ж та споруди №1-5, що знаходяться в домоволодінні [ADDRESS] встановлено, що будівля будинку та споруд має необхідний запас міцності й характеристики, що забезпечують твердість і просторову стійкість та визнані такими, що відповідають будівельним нормам та придатні до подальшої експлуатації. Посилаючись на те, що вказані самовільні будівлі були зведені позивачем на відведеній земельній ділянці, за власні кошти та не порушують інтереси та права інших осіб, у зв'язку з чим позивач просив суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ. Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., літня кухня літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погріб літ. під Ж, споруди №1-5. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти позову. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.1992 року, виданого старшим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, реєстровий №4-3909, право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] належало [PERSON]. Інша 1/3 частина вказаного домоволодіння була зареєстрована за [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис №616 від 23.04.1988 року, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.10.1991 року. Рішенням виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради №158 від 16.05.2003 року встановлено, що у 2001 році внаслідок пожежі був зруйнований житловий будинок в домоволодінні [ADDRESS], власник [PERSON] відновленням будинку не займався, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до виконкому із заявою про те, що він не має коштів для відновлення будинку та просить анулювати документи на домоволодіння, а ділянку переоформити на [PERSON], та цим же рішенням вирішено анулювати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.11.1992 року на 2/3 частини за [PERSON], та свідоцтво про право особистої власності від 29.10.1991 року на 1/3 частину житлового будинку за [PERSON] Відповідно до акту КП «ДМБТІ» від 03.03.2010 р. на момент проведення обстеження домоволодіння [ADDRESS] житловий будинок літ. А-1 знесено. Рішенням АНД районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2010 року припинено право власності та скасовано державну реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частина). 20.12.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про спільну інвестиційну діяльність по будівництву житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно з умовами договору частка позивача складала 10% від загальної вартості будівництва, частка відповідача дорівнювала 90%. У подальшому, за проханням відповідача, позивачем було збільшено частку грошових внесків та фактично профінансовано 100% будівництва житлового будинку та господарських будівель, про що було укладено додаткову угоду від 10.11.2012 року. З метою поліпшення житлових умов, однак без відповідного дозволу, [PERSON] був побудований новий житловий будинок літ. Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., а також літню кухню літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погріб літ. під Ж, споруди №1-5. Експертним висновком судового експерта Харченка В.В. (свідоцтво [NUMBER] від 05.12.2007 року, дійсне до 11.04.2017 року) проведеним у грудні 2014 року про технічний стан конструкцій житлового будинку Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., літньої кухні літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погребу літ. під Ж та споруди №1-5, що знаходяться в домоволодінні [ADDRESS] встановлено, що будівля будинку та споруд має необхідний запас міцності й характеристики, що забезпечують твердість і просторову стійкість та визнані такими, що відповідають будівельним нормам та придатні до подальшої експлуатації. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу особи, що здійснила самочинне будівництво, суд може визнати за нею право власності, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки питання про визнання права власності на самовільні будівлі вирішується в судовому порядку та враховуючи, що будівлі та споруди були збудовані позивачем на відведеній для цієї мети земельній ділянці, не порушуючи інтересів інших осіб, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок літ. Е-2 з терасою літ. Е1-1, ґанками літ. е, е1 та балконом, загальною площею 170,4 м.кв., житловою - 81,6 м.кв., літня кухня літ. Ж з терасою літ. ж та балконом, погріб літ. під Ж, споруди №1-5.

Outcome: approved