Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядженням житловим приміщенням шляхом його звільнення та звільнення приміщення від меблів, речей та предметів домашнього вжитку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до засідання комісії з питання розгляду заяв про надання житлових приміщень у спеціалізованих будинках для ветеранів війни та праці, громадянам похилого віку та інвалідів війни на [ADDRESS] та [ADDRESS] та протоколу №8 від 14.05.2012 року відповідачу було вирішено надати однокімнатну квартиру [NUMBER] житловою площею 13,5 кв.м. в спеціалізованому будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на [ADDRESS], без права реєстрації в спеціалізованому будинку. Разом з тим, відповідач [PERSON] не отримала розпорядження органу місцевого самоврядування, Святошинської РДА м. Києва на поселення у спец будинок та наказу адміністрації спец будинку про її поселення у квартиру [NUMBER] по [ADDRESS], у зв'язку з чим, остання самоуправно поселилась у згадану квартиру та не бажає її звільнити. Відповідач неодноразово зверталась до головного управління праці та соціального захисту населення, до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про вирішення питання її законного поселення у спец будинок, проте, листом Святошинської РДА м. Києва №204 від 25.09.2012 року їй була надана офіційна відповідь, що оскільки відповідач не перебуває на соціальному обліку, відносно неї не може бути розглянуто питання щодо поселення у спеціалізованому будинку по [ADDRESS]. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду, оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає звільнити зайняти ним житлове приміщення. У судовому засіданні 08.02.2016 року представник позивача Полець Д.М. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання 08.02.2016 року не з'явився, про часта місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник третьої особи: Святошинської районної в місті Києві державної адміністраціїдо суду не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, та надав письмові пояснення у яких зокрема зазначив про можливість розгляду справи без участі їх представника (а.с. 26-27; 42-44). Представник третьої особи: Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністраціїПолець Д.М. не заперечував проти позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що спеціалізований будинок створено відповідно до Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», Порядку утворення спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів і надання житлових приміщень у такому будинку, типового положення про спеціалізований будинок для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №76 та рішення Київської міської Ради від 27.11.2008 року №638/638. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.11.2011 року №2009 «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» житловий спеціалізований будинок загальною площею 3054,00 кв.м. на [ADDRESS] у Святошинському районі м. Києва закріплений на праві оперативного управління за Спеціалізованим будинком для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на [ADDRESS]. Надання житлових приміщень у спеціалізованому будинку здійснюється згідно Порядку утворення спеціалізованого будинку для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів і надання житлових приміщень у такому будинку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №76 (пункт 1 розпорядження КМДА від 28.09.2009 року №1113 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані із створенням спеціалізованих будинків для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на [ADDRESS] та [ADDRESS]»). Пункт 18 вищезгаданого порядку передбачає, що житлове приміщення у спеціалізованому будинку надається особам на підставі рішення органу місцевого самоврядування, згідно з яким між органом місцевого самоврядування та особою, щодо якої прийнято рішення, укладається договір найму соціального житла. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.01.2011 року №121 «Про реалізацію районними в м. Києві державними адміністраціями окремих повноважень», районним в м. Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими актами законодавства, зокрема, здійснення соціального квартирного обліку та прийняття рішень про надання відповідно до закону громадянам житла з житлового фонду соціального призначення. Судом встановлено, що Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією не приймалось рішення щодо надання [PERSON] жилого приміщення в спеціалізованому будинку. Рішення Комісії з питань розгляду заяв про надання житлових приміщень у спеціалізованих будинках для ветеранів війни та праці, громадян похилого віку та інвалідів на [ADDRESS] та [ADDRESS] від 14.05.2012 року протокол №8 не є підставою для поселення у спеціалізованому будинку і не може підміняти рішення державної адміністрації про надання житлового приміщення в спеціалізованому будинку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог позивача. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сторони не мають претензій один до одного щодо розподілу судових витрат, відтак, судові витрати у виді судового збору з відповідача не стягуються на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved