Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 5 000 грн. щомісячно, а також додаткові витрати у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у якому народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей та не сплачує аліменти на утримання синів. Крім того, позивач зазначає, що відповідач повинен нести також додаткові витрати на дітей. На підставі викладеного, позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва 24 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 5 000 грн. У іншій частині проти заявлених позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 31 липня 2004 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається зі Свідоцтва про народження серія [NUMBER] Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Сторонами не заперечувалось у судовому засіданні, що спільні діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За умовами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону, відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року (день подання позову до суду) і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв'язку з таким визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторонами в судовому засіданні підтверджено ту обставину, що на даний час відповідач матеріально дитину не утримує, суд приймає часткове визнання позовних вимог відповідачем, а відтак позовна заява підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення нею повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат слід зазначити наступне. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вказано у ч.ч. 1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частина 1 ст. 81 ЦПК України покладає обов'язок доведення на кожну сторону тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження понесення нею додаткових витрат на дітей, при цьому, позивачем не конкретизовано, які саме додаткові витрати нею понесені. Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial