Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири, мотивуючи свої вимоги ти, що згідно договору міни, свідоцтва про право на спадщину за законом двокімнатна квартира [ADDRESS] належала на праві особистої приватної власності батькові - [PERSON] З метою поліпшення житлових умов, у 2009 році батько забажав обміняти двокімнатну квартиру на трикімнатну та запропонував йому сплатити різницю у вартості квартири при укладанні договору, в результаті чого він пообіцяв, що у нього та у його сім'ї буде житло, позивач буде проживати разом, а також здійснювати за ним догляд, якого він потребує. Фактично сторони домовилися придбати квартиру разом. Враховуючи те, що власного житла у позивача не було, а грошових коштів, які ним накопичувалися на його придбання не вистачало, позивач погодився на пропозицію батька. 05.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] була підписана згода про укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна та передачу завдатку, згідно якої [PERSON] зобов'язується передати, а [PERSON] придбати до 01.03.2009 року об'єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно домовленості сторін про сплату різниці вартості квартири, в якості забезпечення зобов'язання дружина позивача [PERSON] передала [PERSON] завдаток у розмірі 12500 доларів США, що підтверджується розпискою. Загальна різниця вартості об'єкта нерухомості склала 18000 доларів США. Залишок суми від вартості квартири склав 5500 доларів США. 18.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни, відповідно до якого за цим договором кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність по квартирі: [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Після укладання договору міни позивач разом із дружиною та донькою переїхали до спірної квартири. 22.06.2009 року згідно домовленості сторін про сплату різниці вартості квартири, [PERSON] отримала від дружини позивача 1500 доларів США та 07.08.2009 року [PERSON] отримала від [PERSON] залишок від вартості квартири у розмірі 4000 доларів США. З моменту придбання квартири, позивач та його родина фактично користувалися кімнатою 17,1 кв.м. по теперішній час. За весь час проживання в зазначеній квартирі коштами з його родини сплачувалися комунальні послуги шляхом передачі грошових коштів [PERSON], в тому обсязі в якому він вказував, але в зв'язку з сварками з батьком останні три місяці комунальні послуги сплачує дружина позивача особисто на ім'я головного наймача квартири. Враховуючи те, що з боку позивача були виконанні всі домовленості, які були досягнуті з батьком до укладання договору міни та його сім'єю, були сплачені кошти у розмірі 18000 доларів США для придбання спірної квартири, батько всі ці роки не чинив йому та його родині перешкод у проживанні в спірній квартирі. Однак на сьогоднішній день відповідач чинить позивачу перешкоди в проживанні у спірній квартирі, посилаючись на те, що квартира належить йому на праві особистої приватної власності і він ніякого відношення до цієї квартири не має, стверджує, що право на проживання у нього та його родини у спірній квартирі - відсутнє, на підставі чого неодноразово викликались до їхнього помешкання працівники міліції, разом з ними мешкати відповідач не бажає, вищезазначене призводить до постійних скандалів та суперечок в родині. Враховуючи те, що після смерті матері, позивач відмовився від своєї частки на квартиру на ім'я батька, у зв'язку з чим він набув право особистої приватної власності на квартиру, яку згодом обміняв, на момент укладання договору міни сторони досягли згоди щодо різниці вартості спірної квартири, яка склала 18 000 доларів США, яка в повному обсязі була сплачена його родиною та фактично придбав 1/3 її частини, а тому вважає за доцільне визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та поновити строк позовної давності для звернення до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності, надав письмові заперечення, пояснивши, що його син та невістка захотіли залишити своє житло за адресою: [ADDRESS] своїй дочці, його умовили зробити обмін квартири на трикімнатну, щоб проживати разом з ним. Якщо не вистачить грошей на доплату за обмін на трикімнатну квартиру, то вони зроблять доплату самі за рахунок своїх коштів, як дарунок йому і що з цього питання у них не будуть до нього ніяких претензій, аби тільки проживати разом з ним. У 2009 році був укладений договір міни з [PERSON] Чи була якась домовленість між його сином та [PERSON] стосовно додаткової доплати, яка не зазначена у договорі він не знає, так як не був присутнім. Як і не був присутнім при передачі його невісткою [PERSON] гроші в сумах 1500 доларів США, 4000 доларів США, 12500 доларів США. Йому було відомо тільки, зі слів сина, що за кухню, яку залишила [PERSON] невістка сплатила 1500 доларів США. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підписана згода про укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна та передачу завдатку, згідно якої [PERSON] зобов'язується передати, а [PERSON] придбати до 01.03.2009 року об'єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно домовленості сторін про сплату різниці вартості квартири, в якості забезпечення зобов'язання дружина позивача [PERSON] передала [PERSON] завдаток у розмірі 12500 доларів США, що підтверджується розпискою. Загальна різниця вартості об'єкта нерухомості склала 18000 доларів США. Залишок суми від вартості квартири склав 5500 доларів США (а.с.7-8). Фактично була укладена згода між [PERSON] та [PERSON] про укладення договору міни з доплатою різниці вартості квартири в розмірі 18000 доларів США. [PERSON] передала завдаток у розмірі 12500 доларів США, залишок суми від вартості квартири склав 5500 доларів США. Про що в судовому засіданні сторони не заперечували. 18.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни, відповідно до якого за цим договором кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність по квартирі: [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.10-13). 20.02.2009 року виготовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] 22.06.2009 року [PERSON] отримала від [PERSON] 1500 доларів США, а 07.08.2009 року [PERSON] отримала 4000 доларів США в рахунок погашення залишку суми від вартості квартири. Про що сторони в сторону засіданні не заперечували. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 4.1 договору міни, сторони підтверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому. Згідно п. 4.2 договору міни, сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються міни квартир. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, не матимуть правового значення. Відповідно до п. 4.7. договору міни, сторони, що підписалися, підтверджують, що цей договір не носить фіктивного та удаваного правочину, а також свідчать, що зміст цього договору їм нотаріусом роз'яснено в повному обсязі, текст договору прочитаний ними повністю. Сторони договір міни не оскаржували. При укладені договору міни позивач не висловлював вимоги щодо визнання за ним права власності на квартиру або її частину, а була домовленість між сторонами, що вони будуть проживати разом. Посилання позивача на вимоги ст. 655 ЦК України є безпідставними так між [PERSON] та [PERSON] укладений договір міни, а не договір купілі-продажу. Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо позовної давності, то вона застосовується за заявою особи, а також суд визнає причини поважними, так як права позивача на проживання в квартирі були порушенні в 2012 році, що не заперечувалось сторонами. При таких обставинах позовні вимоги є необґрунтованими. Однак, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позивними вимогами до відповідача про повернення йому грошових коштів.

Outcome: dismissed