Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що між товариством «Фінансова компанія є гроші» та громадянином [PERSON] було укладено договір №2668717559-024962 від 23.07.2018 року про отримання позики. Даний договір було укладено в електронній формі, позика в розмірі 2500 гривень була перерахована на картковий рахунок відповідача, згідно договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2 від 19.02.2018 року [NUMBER]. Строк повернення позики 22.08.2018 року. Відповідач не виконав умов договору, у зв`язку з чим станом на 01.11.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 9375,00 гривень. 01.11.2018 року між товариством «Фінансова компанія є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» укладено договір факторингу №0111/2 за яким позикодавець відступив своє право вимоги заборгованості по вищевказаному договору. Зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. 13.03.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком надсилалась відповідачу рекомендованим листом. Оголошення про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщувалось на відповідному сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини. Так, 23.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] був укладений договір №2668717559-024962 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» надало відповідачу кошти у сумі 2500 гривень, які були перераховані останньому на картковий рахунок [NUMBER] . Кошти надавались строком на 31 день, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитними коштами, що становить 730 відсотків річних. Кінцевий строк повернення коштів визначено не пізніше 23:00 годин 22.08.2018 року. На підтвердження отримання відповідачем коштів в справі наявна виписка з особового рахунку відповідача, а також платіжне доручення №4921 від 23.07.2018 року про видачу клієнту займу на картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до укладеного договору факторингу №0111/2 від 01.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» відступило своє право вимоги заборгованості по вказаному кредитному договору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив», у зв`язку з чим у позивача виникло право грошової вимоги до третьої особи - боржника за кредитним договором №2668717559-024962 від 23.07.2018 року [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Так, за умовами п.2.1 Договору позикодавець надає позичальнику пошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Відповідно п.7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої, за наданим позивачем розрахунком станом на 01.11.2018 року, становить 9375,00 гривень, з яких 2500,00 гривень - тіло кредиту, 3650,00 гривень - проценти, 3225,00 гривень - пеня. Правильність нарахувань відповідачем розміру заборгованості на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення було направлено на адресу відповідача 4.12.2018 року, проте заходів для здійснення погашення утвореної за укладеним договором заборгованості вжито не було. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач після отримання коштів взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення виконував неналежним чином, у зв`язку з чим виникла вищевказана заборгованість, до погашення якої відповідач заходів в добровільному порядку не вживає. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved