Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2009 року йому належить зазначений будинок. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який є братом його дружини. Відповідач з 1991 року не проживає в зазначеному будинку його речі в ньому відсутні. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 лютого 2009 року, яке набрало законної чинності 16 лютого 2009 року позивач в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного рішення суду та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-10). Як вбачається з доданого до матеріалів справи акту від 09.04.2019 року складеного депутатом виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 1991року (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача та зареєстрований у належному йому будинку. У зв`язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, останній не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є членом сім`ї позивача, тому, згідно з чинним законодавством України,у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаному будинку судом не встановлено. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved