Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 лютого 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з ТОВ «Автодор» кредитний договір №215-02-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 5\~000\~000, 00 грн., зі сплатою 23 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 22 лютого 2013 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 23 лютого 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з [PERSON] договір поруки № 220-02-5, згідно з яким поручитель відповідає перед Банком за виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Станом на 26 червня 2015 року ТОВ «Автодор» не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2\~158\~107, 47 грн., яка складається з: заборгованості за кредитним договором у розмірі 1\~680\~000, 00 грн.; заборгованості за відсотками за період з 20 липня 2012 року по 26 червня 2015 року у розмірі 132\~466, 66 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 39\~123, 28 грн.; пені за несвоєчасну оплату процентів за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 9\~641, 49 грн.; 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з\~ 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 19\~561, 64 грн.; інфляційного збільшення суми боргу за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 277\~334, 40 грн. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] , як з поручителя, заборгованість за кредитним договором №215-02-1 від 23 лютого 2012 року. Представник ПАТ «Банк «Київська Русь» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] \~ у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. До суду повернувся конверт з поштовим повідомленням з відміткою «адресат вибув». Однак, згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , куди йому і направлялась судова повістка у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зважаючи на викладене, вважається, що судовий виклик на 26 листопада 2015 року [PERSON] вручено належним чином. У зв`язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23 лютого 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з ТОВ «Автодор» кредитний договір №215-02-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого Банк надав йому кредит у розмірі 5\~000\~000, 00 грн., зі сплатою 23 % річних за користування кредитними коштами з датою остаточного повернення кредиту 22 лютого 2013 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 23 лютого 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з [PERSON] договір поруки № 220-02-5, згідно з яким поручитель відповідає перед Банком за виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель зобов`язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Також судом встановлено, що станом на 26 червня 2015 року ТОВ «Автодор» не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого в нього виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2\~158\~107, 47 грн., яка складається з: заборгованості за кредитним договором у розмірі 1\~680\~000, 00 грн.; заборгованості за відсотками за період з 20 липня 2012 року по 26 червня 2015 року у розмірі 132\~466, 66 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 39\~123, 28 грн.; пені за несвоєчасну оплату процентів за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 9\~641, 49 грн.; 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту за період з\~ 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 19\~561, 64 грн.; інфляційного збільшення суми боргу за період з 01 квітня 2015 року по 26 червня 2015 року у розмірі 277\~334, 40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин суд вважає вимоги позивача до поручителя про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Крім того, позивач звернувся до відповідного господарського суду про стягнення заборгованості з позичальника. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 3\~654, 00 грн. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved