Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення його батьківства по відношенню до нього. Свої вимоги мотивував тим, що він народився [INFO] року. Його батьками є відповідач та [PERSON], які з 1960 року спільно проживали ( і проживають) однією сім»єю без реєстрації шлюбу, народили і виростили двоє дітей ( а т.ч. і позивача). Однак в свідоцтві про народження позивача, в графі «батько» - стоїть прочерк. Просить встановити батьківство відповідача по відношенню до нього. В судовому засіданні [PERSON] просив задовольнити вимоги позову, пояснивши, що батько та мати , починаючи з 1960 року проживали і досі проживають у незареєстрованому шлюбі. У них народилось двоє дітей , які були записані за маминим прізвищем. Однак зараз і він, і батько бажають, щоб батьківство батька було офіційно встановлено. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що з матір»ю позивача [PERSON] вони, починаючи з 1960 року, спільно проживали і проживають однією сім»єю. Шлюб не реєстрували, оскільки були перешкоди, так як перша дружина не давала розлучення, а також і не було часу цим займатись, т.я. проживають в селі і все життя тяжко працювали. Мають двох дітей. Позивач є його рідним сином. Він його ростив, виховував. З письмових пояснень [PERSON], справжність підпису під якими нотаріально посвідчена, встановлено, що вона все життя, починаючи з 1960 року, проживала однією сім»єю з чоловіком [PERSON], з яким велши спільне господарство. У них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON]. Вони спільно виховували та утримували дітей, піклувались про них. Чоловік завжди визнавав себе батьком [PERSON], визнає і зараз, оскільки це його рідний син. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що з 1960 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син, [PERSON] , в свідоцтві про народження якого та актовому записі про народження, матір»ю записана [PERSON] , а в графі батько - стоїть прочерк. ( а с. 6). Вони спільно проживали та вели спільне господарство, а також спільно виховували та утримували свою дитину. Відповідач визнає своє батьківство по відношенню до позивача, який народився [INFO] року у [PERSON] . Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно із ст.. 53 КпШС України, як діяла на момент народження позивача , походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна(піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки обставини, які засвідчують походження дитини, яку народила [INFO] року [PERSON] від [PERSON] сторонами визнаються, то відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вони доказуванню не підлягають. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 53 КпШС України,

Outcome: approved