Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розподіл будинковолодіння, посилаючись на те, що відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батьків від 04 жовтня 2000 року та від 22 січня 2008 року, йому належить 23/100 частини домоволодіння з прибудовами та надвірними спорудами по [ADDRESS] Відповідачеві [PERSON] належить 77/100 частини вказаного домоволодіння, в тому числі 27/50 частини на підставі договору дарування від 23 грудня 1998 року та 23/100 частини на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2000 року та від 22 січня 2008 року. За даним спірним домоволодінням закріплена земельна ділянка, площею 600 кв. м, згідно рішення Черкаської міської ради № 250 від 22 березня 1956 року, загальна площа житлового будинку складає 94,8 кв. м, а спірна складає - 42,4 кв. м. Після смерті батьків відповідач проживає в даному домоволодінні в кв. № 2, з окремим виходом, встановив нові замки, вселив квартирантів, та не дає можливості позивачу користуватись будинком та земельною ділянкою, чим порушує його права. Оскільки між сторонами виникають спори про порядок користування і володіння частиною будинку - кв. [NUMBER] (яка належала батькам), а також земельною ділянкою, позивач вважає за необхідне поділити спірну частину будинку з відповідною частиною прибудов та надвірних споруд, земельну ділянку в натурі відповідно до ідеальних часток згідно варіанту, визначеного будівельно-технічною експертизою. В лютому 2009 року позивач збільшив позовні вимоги, та просив на підставі ст. 364 ЦК України виділити йому в натурі частку будинку [ADDRESS] а саме : веранду, позначену на технічному плані « 1-1», площею 8,0 кв. м. кухню, позначену « 1-2», площею 5,8 кв. м, жилу кімнату, позначену « 1-3», площею 7,8 кв. м, коридор « 1-5», площею 4,4 кв. м, санвузол « 1-6», площею 1,3 кв. м, а також виділити у власність гараж, позначений літерою «З». В подальшому позивач ще збільшив позовні вимоги, просив визнати недійсним Договір дарування 27/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] укладений 27 березня 2009 року відповідачем [PERSON] та його сином [PERSON], вказуючи, що за даним договором у власність останнього перейшла конкретно не визначена частка домоволодіння, тому зміст даного правочину суперечить нормам ЦК про непорушність та захист права власності та порушує його право на частку в домоволодінні. Також у зв'язку з тим, що його сім'я потребує збільшення житлової площі для проживання, просив поділити будинок і виділити йому в натурі частку шляхом відхилення від розміру ідеальних часток співвласників згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2009 року, визнати за ним право власності на 28/100 частину домоволодіння по [ADDRESS] а за [PERSON] - право власності на 72/100 частки даного домоволодіння, стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за збільшення його частки у власності в сумі 7 274 грн., виходячи з інвентарної вартості нерухомого майна. Просив також розділити відповідно нових часток 28/100 частин та 72/100 частин права власності земельну ділянку по третьому варіанту додаткової експертизи від 15 квітня 2010 року та виділити позивачу в користування ділянку, площею 169 кв.м, а відповідачу [PERSON]- виділити ділянку, площею 433 кв.м з врахуванням, що гараж літ.«З» на території вказаного домоволодіння побудований позивачем за власні кошти і не належить до спадкового майна. Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 серпня 2011 року касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 грудня 2010 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 6 квітня 2011 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Не погоджуючись з даним позовом відповідач [PERSON], звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на частку спадкового майна та сплату грошової компенсації, мотивуючи позовні вимоги тим, що через неприязні відносини з братом (позивач по справі) спільне володіння та користування житловим будинком неможливе, частка відповідача є незначною, і не може бути виділеною в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і його сім'ї. В подальшому надав суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду, про що судом винесено відповідну ухвалу 28 січня 2014 року. В травні 2012 року позивач [PERSON], збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним договір дарування 27/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] укладений між батьком позивача та відповідача [PERSON] та [PERSON] 23.12.1998 року з підстав відсутності згоди дружини дарувальника на дарування частини будинку, що порушило її право власності на житловий будинок. Визнати недійсним договір дарування 27/50 частини домоволодіння по [ADDRESS] укладений 27.03.2009 р. між відповідачем [PERSON] та його сином [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] визнати за відповідачем [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] розділити житловий будинок в натурі, встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши позивачу і відповідачу по ? її частині, вселити [PERSON] в будинок [ADDRESS] в м.Черкаси. Оскільки відповідач грубо порушує його право власності на частку в будинку, в зв'язку з чим у нього погіршилось здоров'я, просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн., стягнути з відповідача також 12 000 грн. доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги уточнили, та просили суд визнати договір дарування від 27 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним, збільшити частку спадкового майна в розмірі 265/1000 (26,5%) в розмірі 35 132 грн., відповідно до клопотання та розрахунку до нього від 11 грудня 2013 року, виділити частку майна для проживання відповідно до експертизи, а саме приміщення: 1-1; 1-2; 1- 6; та частину приміщення 1-4, гараж літ. З, погріб літ. В та вигрібну яму літ № 7. Виділити для користування земельну ділянку в розмірі 169 кв.м. відповідно до експертизи (варіант № 3), вселити в будинок [ADDRESS] так як відповідач протягом шести років чинить перешкоди та змінив замки. Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та 12 000 грн. матеріальної шкоди за здачу в найом частини житлового будинку з гаражем. Стягнути на користь відповідача 2 758 грн. збільшеної частки на (1,5%). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, та пояснили суду, що 23 грудня 1998 року між [PERSON] (батько) та [PERSON] (син) було укладено Договір дарування 27/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд розташованих за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій та вимог Кодексу про шлюб та сім'ю, які регулювали режим спільного майна подружжя, 22 грудня 1998 року державним нотаріусом в [PERSON] (мати) була відібрана відповідна Заява, за якою вона надала згоду на укладення чоловіком договору дарування. Дана заява перебуває в матеріалах справи, її існування спростовує твердження позивача [PERSON] про недійсність правочину через порушення права власності матері на майно набуте в шлюбі з батьком. При підготовці технічної документації для оформлення договору дарування 01 грудня 1998 року працівниками Бюро технічної інвентаризації за заявою [PERSON] було проведено розрахунок часток в домоволодінні по [ADDRESS] виходячи з пропорції 27/50 - 23/50. При цьому будинок було розділено на кв. 1 і кв. 2 (яка відчужувалась в частці 27/50), проведено реальний розподіл надвірних споруд, зазначені приміщення, які увійшли до обох квартир, внесені відповідні зміни в технічну документацію. Саме за розрахунком часток нотаріусом в договорі дарування було зазначено, які саме приміщення відходять в користування одарованого - літ. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, ганок, льох літ. «Е», гараж літ. «Ж», частина огорожі та замощення. Ці зміни та розподіл будинку на квартири були і будуть обов'язковими для подальших співвласників. Дана частина будинку фактично облаштована ізольованою квартирою з окремим виходом, в спору не перебувала. В праві розпорядження даною власністю [PERSON] не міг і не був обмежений. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, але в матеріалах справи мається заява, (т.2 а.с.35) в якій просить справу слухати без його участі. Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Приватний нотаріус [PERSON], до судового засідання не з'явилась, направила лист про розгляд справи в її відсутність, вирішення справи виносить на розсуду суду. Представник Першої Черкаської нот контори до судового засідання не з'явився, але в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи в їх відсутність, в вирішенні спору покладаються на компетентність суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного, житлового та земельного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2000 року та від 22 січня 2008 року після смерті батьків є власником 23/100 частини будинковолодіння з прибудовами та надвірними спорудами по [ADDRESS] Відповідачеві [PERSON] належало 77/100 частин цього будинковолодіння , в тому числі 27/50 частин на підставі Договору дарування від 23 грудня 1998 року та 23/100 частин на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2000 року та від 22 січня 2008 року. 23 грудня 1998 року між [PERSON] (батько) та [PERSON] (син), було укладено договір дарування 27/50 частин житлового будинку, з відповідною частиною надвірних споруд розташованих за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій та вимог Кодексу про шлюб та сім'ю, які регулювали режим спільного майна подружжя, 22 грудня 1998 року нотаріусом в [PERSON] (мати) була відібрана відповідна Заява (т.2 а.с.77), за якою вона надала згоду на укладення чоловіком договору дарування. Дана заява спростовує твердження позивача [PERSON] про недійсність правочину через порушення права власності матері на майно набуте в шлюбі з батьком. За розрахунком часток проведеним ЧООБТІ нотаріусом в договорі дарування було зазначено, які саме приміщення відходять в користування одарованого - літ. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, ганок, льох літ. «Е», гараж літ. «Ж», частина огорожі та замощення. Дана частина будинку фактично облаштована ізольованою квартирою з окремим виходом, та в спору між сторонами не перебувала. В праві розпорядження даною власністю [PERSON] не міг і не був обмежений, а тому 27 березня 2009 року відповідач [PERSON] за договором дарування, оформленим у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 1136 відчужує (дарує) з належних йому 77/100 частин будинковолодіння [ADDRESS] 27/50 частин своєму синові [PERSON] - теж відповідачу по справі, реєструючи цей договір належним чином в КП «ЧООБТІ». Встановлено, що пунктом 3 оспорюваного договору дарування від 27.03.2009 року передбачено, що відчужувана дарувальником [PERSON] обдарованому [PERSON] 27/50 частин домоволодіння по [ADDRESS] належить дарувальнику на підставі договору дарування від 23 грудня 1998 року, що, як правильно вказали попередні суди, спростовує посилання позивача на те, що оспорюваним договором у власність [PERSON] перейшла конкретно не визначена частка домоволодіння. І оскільки за договором дарування від 27.03.2009 року [PERSON] розпорядився 27/50 частиною спільного домоволодіння, яка належала йому до відкриття спадщини після смерті батьків та до набуття [PERSON] права власності в порядку спадкування на 23/100 частини спільного будинку, даний договір в повній мірі відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, ст. 319 ЦК України, якою передбачено право власника на володіння, користування й розпорядження належним йому майном на власний розсуд, та не порушує права власності [PERSON] на 23/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] Таким чином, спірне будинковолодіння [ADDRESS] належить в даний час трьом власникам : [PERSON] - частка 27/50, [PERSON] та [PERSON] - по 23/100 частини кожному. Загальна площа житлового будинку складає 94,8 кв. м, спірна (спадкова) - 42,4 кв. м. За даним будинковолодінням закріплена земельна ділянка, площею 600 кв. м згідно з рішенням Черкаської міської ради № 250 від 22.03.1956 року. По фактичному користування площа земельної ділянки складає 602 кв. м. З матеріалів справи встановлено, що пред'являючи в листопаді 2008 року позов до суду, позивач [PERSON], посилаючись на недосягнення згоди з братом щодо користування будинком і земельною ділянкою по [ADDRESS], статті 368, 372 ЦК України, просив поділити частину житлового будинку, а саме квартиру [NUMBER] , яка належала батькам, та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, згідно ідеальних часток. По справі була призначена та проведена комісійна судова будівельно-технічна експертиза № 1736/12-23, 1185/13-23 від 01 жовтня 2013 року, за висновком якої реальний розподіл домоволодіння [ADDRESS] м.Черкаси шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень житлового будинку з метою влаштування трьох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім»єю, не можливо виконати вимоги пунктів: 2.21, 2.22, 2.24, 2.26, 2.27, 2.28, 2.30 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», 8.10, 8.11, 8.12 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», 6.28, 6.29 ДБН В 2.5-20-2001» Газоснабжение». Висновком експертизи № 38/СЕ від 25 березня 2009 року та додатковим висновком № 8/СЕ від 15 квітня 2010 року надано три варіанти поділу земельної ділянки по [ADDRESS] відносно часток 23/100 і 77/100, який за наявності трьох співвласників не може бути застосованим. Згідно висновку проведеної судово-будівельно-технічної експертизи від 25.03.2009 року не передбачено виділення [PERSON] 27/50 частки, тому вона не може враховуватись при поділі спадкової частини домоволодіння в розмірі 23/50 частки в рівних долях між [PERSON] та [PERSON] Не знайшли підтвердження під час розгляду справи доводи позивача щодо отримання [PERSON] будь-якого доходу від здачі в оренду частини будинку по [ADDRESS], а також щодо спричинення позивачу матеріальної та моральної шкоди. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, так як позивач обрав не вірний спосіб захисту своїх прав, та сторони в даному випадку не втратили право на отримання грошової компенсації за свою частину спадкового майна.

Outcome: dismissed