Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У своєму позові позивач вказав, що 11.01.2014 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» ( первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики № 462931152 на суму 2000 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 28 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 р. право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами договору факторингу від 16.06.2014 р., укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг», передано ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» У зв'язку з чим з моменту укладення договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року, ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» є належним позивачем та стягувачем за договором позики. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40 грн. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання позикодавцем грошових коштів у позику. Правила розміщені на сайті ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб. Згідно п.7.5 Правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою позичальник сплачує позикодавцеві у розмірі 3% від суми несвоєчасно повернутої її в строк позики та несвоєчасно сплачених процентів за користування позикою за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після терміну платежу до дати повернення позики та сплати процентів за користування позикою в повному обсязі, але не більше 60 днів прострочки. 08.02.2014 року термін платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. 06.08.2014 року відповідачу було направлено лист про наявну заборгованість з проханням її погасити, але заборгованість так і не була погашена. На момент звернення позивача до суду заборгованість за договором позики відповідача складала: сума позики - 2000 грн., проценти за користування позикою - 1120 грн.; відсотки за прострочення виплати позики - 3600 грн.. комісія за обслуговування договору - 40 грн. 11.01.2014 року ТОВ перерахувало грошові кошти в сумі 2000 грн. на банківський рахунок позивача. Дана операція засвідчує факт укладання договору позики між позикодавцем та позичальником у формі електронного документу. У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 6760 грн. судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить позов розглянути без участі їх представника, задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони 11.01.2014 року - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] уклали договір позики № 462931152 на суму 2000 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 28 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на 02.12.2014 р. не виконав належним чином зобов'язання за договором позики, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно умов розділу 3 Правил, відповідач [PERSON] акцептував оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики і настання юридичних прав та обов'язків, у тому числі: заповнюючи заявку на сайті ТОВ зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати позику (номер банківської картки, строк дії). Згідно постанови Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - пластикові банківські картки, які емітовані в установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі - держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки. Платіжна картка містить обов'язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Згідно ст..ст.5,6,7 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Приписами ст..8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Тому суд приходе до висновку, що позов ТОВ Консалтингова група «Ю.Д.К.» повністю знайшов своє обґрунтування і докази у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved