Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу вказуючи, що відповідачка звернулась до позивачки за позикою в 1000 гривень готівки. 03.05.2011 року позивачка надала в борг відповідачці 1000 грн. готівки, а відповідачка дала боргову розписку. Крім цього, позивачка віддала відповідачці свою картку та пін-кодом для погашення боргу, а сама поїхала до Россії. В цей час відповідачка повідомила про втрату картки. Коли повернулась дізналась, що з пенсії вираховується кредитний борг та ці кошти зняті були з кредитної картки, вважає, що борг відповідачки перед нею складає за вирахуванням погашення кредиту 2890 грн., та відсотки за користування кредиту 433 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 2890 грн. 00 копійок та відсотки за користування кредитом в сумі 433 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, що викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала частково, а саме борг по розписці в сумі 1000 грн. та борг в сумі 1400 грн., які вона знімала по кредитній картці позивачки, всього борг перед позивачкой склав 2400 грн., борг частково в сумі 650 грн. вона погасила, залишок боргу склав 1350 грн. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом. Відповідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно ч.3 ст.626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Відповідно ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з розписки (а.с.5) відповідач [PERSON] у позивача взяла в борг 1000 грн. з зобов»язанням повернути грошові кошти до 01.12.2011 року, що підтверджує укладення договору позики, який відповідно до ст. 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відовідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що відповідачка взяла у позивачки в борг 1000 грн. згідно розписки, яку відповідачка власноруч написала та суму 2400 грн. відповідачка зняла с кредитної картки позивачки, частину боргу в сумі 650 грн. відповідачка погасила, про що надала квітанціїї щодо сплати грошового переказу на ім»я позивачки, залишок боргу складає 1350 грн. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В задоволенні решти суми позовних вимог позивачці необхідно відмовити в зв»язку з вісутністю доказів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 1350 гривні 00 копійок. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial