Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.12.2012 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]. був укладений кредитний договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1700.00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку(що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, (а.с.5), зі сплатою відсотків у розмірі 30.00 % річних на суму залишку заборгованості, за яким відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за його користування щомісячно. У звязку з неналежним виконанням зобовязань у відповідача, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 16140.33 грн. До теперішнього часу відповідачка не повернув суму внеску на депозитний рахунок та відсотки по ньому позивачу, тим самим порушено умови договору. В судове засідання 03.06.2016 року року не зявився представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON], діє на підставі довіреності №3734-К-Н-О (а.с. 32), але судові було надано клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача, яким він не заперечував про розгляд справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. В судове засідання відповідач [PERSON]не зявився, хоча повідомлявся належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання, поважних причин щодо неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку(що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, (а.с.5), зі сплатою відсотків у розмірі 30.00 % річних на суму залишку заборгованості, за яким відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки за його користування щомісячно. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором у [PERSON] перед Банком, утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 16140.33 грн., яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом \~1699.00 грн.; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом \~10396 грн. 55 коп.; -заборгованість за комісію та пенею за користування кредитом 2800 грн.; -штраф \~500 грн.(фіксована частина); -штраф 744 грн. 78 коп. ( процентна складова). Розрахунок заборгованості додано до матеріалів справи ( а.с. 3-4) На момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків у суду не має. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved