Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняття його з реєстраційного обліку. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 06.09.2011 року він придбав квартиру [ADDRESS] в [PERSON]. У договорі було зазначено, що в квартирі зареєстрований як колишній член родини продавця [PERSON], який за умовами договору зобов'язується знятися з обліку до 06 жовтня 2011 року. Але на час подання позову відповідач залишається зареєстрованим в квартирі, чим порушує його права як власника. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати по сплаті за комунальні платежі. Відповідач в квартирі не проживає, особистих речей його в квартирі немає. Просив визнати позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач до судового засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та зазначив, що на цей час [PERSON], у відповідності до рішення суду від 24.12.2013 року, вже не є власником спірної квартири, тому не може звертатися до нього з позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі. Крім того, на цей час у відповідності до рішення суду відновлено його право на спірну квартиру. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник 3-ї особи по справі Ленінського районного сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Донецького міського управління УМВС України в Донецькій області про зняття з реєстраційного обліку в квартир до судового засідання не з'явився,про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши відповідача, представника відповідача та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.07.1995 року на сім*ю [PERSON], яка складалась з 4-х чоловік- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] була виділена 3-х кімнатна квартира [ADDRESS]. У квітні 1996 року між [PERSON] та [PERSON] були припинені шлюбні відносини, вони постійно перебували у конфлікті, тому за рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 30.07.1996 року був змінений договір найму житлового приміщення та розділені особисті рахунки. Позивачу була виділена в користування в квартирі житлова кімната площею 9,9 кв.м. [PERSON], [PERSON]., [PERSON] дві інших житлові кімнати. З 2003 року [PERSON] був вимушений доглядати за своєю матір'ю похилого віку та проживав з нею за її місцем мешкання. В його кімнаті проживала за домовленістю, дочка [PERSON] 12.04.2006 року за рішенням Виконкому Ленінської районної в м. Донецьку Ради були об'єднані лицеві рахунки спірної квартири та заочним рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 29.05.2009 року [PERSON] був визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. 30.07.2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували квартиру та за розпорядженням Донецької міської ради № 2022 від 30.07.2009 року про приватизацію квартири було визнане право власності та видано свідоцтво на право власності за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] було засвідчено право власності на 1/3 частину квартири за кожним. Відповідач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Донецька і ухвалою суду від 04.08.2009 року було скасоване заочне рішення суду від 29.05.2009 року. У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 15.02.2010 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS] (а.с.54). Постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 06.05.2011 року було скасоване рішення Виконкому Ленінської районної в м. Донецьку Ради від 12.04.2006 року за № 161/3 про об'єднання особових рахунків в спірній квартирі та визнання [PERSON] основним квартиронаймачем квартири (а.с.32). За постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 13.07.2011 року визнано недійсним розпорядження Донецької міської ради № 2022 від 30.07.2009 року пр. приватизацію квартири та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] за яким було засвідчено право власності на квартиру за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 17.12.2010 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу , засвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] продали спірну квартиру [PERSON], яка в свою чергу 06.09.2011 року продала спірну квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.2). Вказані обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 15.02.2010 року, постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 06.05.2011 року та постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 13.07.2011 року, які набули чинності, тому встановлені в них обставини не потребують повторного доказування при розгляді даної справи. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 24.12.2013 року визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], засвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] Цим же рішенням встановлено що після укладення недійсного договору купівлі-продажу від 17.12.2010 року [PERSON] відчужила спірну квартиру [PERSON], уклавши із ним договір купівлі-продажу від 06.09.2011 року, засвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 06.09.2011 року за реєстром № 1653. Судом також встановлено, що на момент відчуження спірної квартири [PERSON] мав право на користування нею та не давав згоду на її відчуження, спірна квартира вибула з його володіння не з його волі. Правочини купівлі-продажу квартири могли були укладені тільки власником майна, якими на час відчуження [PERSON], [PERSON], [PERSON], а в подальшому [PERSON] фактично не були, оскільки вони володіли спірною квартирою без законних підстав. Рішенням суду від 24.12.2013 року було встановлено, що [PERSON] як на момент укладання спірних правочинів так і на цей час має право користування спірною квартирою, тому спірну квартиру було витребувано з чужого незаконного права [PERSON], чим відновлено право відповідача [PERSON] на спірну квартиру. Рішення суду від 24.12.2013 року було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15.04.2014 року та набрало законною чинності. За викладених обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] не має правових підстав для звернення до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування на житлове приміщення в квартирі [ADDRESS], тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed