Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У позові зазначив, що 03 квітня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п.1 Договору позики, позивач надав у власність, а [PERSON] прийняла грошові кошти у сумі 386630 грн. строком 03.07.2012 року. 03.04.2012 року між ним та відповідачем було укладено додатковий договір позики, відповідно до п.1 Договору, позикодавець [PERSON] надав у власність, а позичальник [PERSON] прийняла грошові кошти в сумі 39040 грн. строком до 14 вересня 2013 року. Додатковий договір набрав чинності з моменту його підписання сторонами, та є невід'ємною частиною договору позики, укладеного 03.04.2012 року між сторонами. До теперішнього часу відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти в строк, зазначений в додатковому договорі від 03.04.2013 року не повернула. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 39040 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові, та позивач додав, що відповідач за основним договором позики повернула йому частку боргу, а залишок боргу у розмірі 39040 грн. у нотаріуса було оформлено 14.09.2012 року додатковим договором до договору позики від 03.04.2012 року. Також у нотаріуса [PERSON] надала йому розписку, що 08.09.2013 року в рахунок боргу, який вона брала раніше, вона повернула 15 700 доларів США. Вказав, що основну суму боргу [PERSON] повертала йому частками. Щодо повернення суми боргу у розмірі 39040 грн., він звертався декілька разів до [PERSON], але остання відмовляється повертати, посилаючись на відсутність у неї коштів. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що [PERSON] 14.09.2012 року дійсно взяла в борг у позивача кошти у розмірі 39040 грн., в той же день 14.09.2012 року, вона повернула [PERSON] борг в більшому розмірі у сумі 15 700 доларів США, що підтверджується розпискою від 14.09.2012 року. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 03 квітня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п.1 Договору позики, позивач надав у власність, а [PERSON] прийняла грошові кошти у сумі 386630 грн. строком 03.07.2012 року (а.с.5). Згідно п.1 додаткового договору від 14.09.2012 року до договору позики, укладеного 03.04.2012 року та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] прийняла грошові кошти від [PERSON] в сумі 39040 грн. за умовами зобов'язання повернути строком до 14 вересня 2013 року (а.с.4). Згідно розписки від 14.09.2012 року, [PERSON] отримав 15700 доларів США 08.09.2012 року в рахунок погашення боргу, який раніше взяла [PERSON] (а.с.32). Відповідач своїх обов'язків за додатковим договором до договору позики не виконав, у зв'язку із чим за ним рахується заборгованість у сумі 39040 грн. Встановлено, що строк повернення суми займу [PERSON] позикодавцю [PERSON] збіг 14.09.2013 року. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, встановлено, що відповідач [PERSON] відмовляється у добровільному порядку повертати грошові кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Суд вважає посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідачем в той же день було повернуто борг в більшому розмірі є хибними та спростовуються письмовими доказами, а саме розпискою від 14.09.2012 року, згідно якої кошти в рахунок боргу у розмірі 15700 доларів США повернуті 08.09.2012 року і бажанням відповідача ухилитися від виконання обов'язків за договором позики. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у сумі 39040 грн.. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 390,40 грн. (оригінал квитанції а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved