Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON] про скасування постанови про накладення арешту та зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги наступним: Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.1995 року, належить 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У січні 2015 року позивач з батьком вирішили продати вищевказану квартиру. У нотаріуса позивач дізнався, що на квартиру постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.09.2010 року АА №266893 накладено арешт та запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Крім того, як зазначено у позові, позивач звертався до [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ з заявою про надання інформації щодо накладеного арешту на вищевказану квартиру. Відповідачем була надана відповідь позивачу щодо того, що у звязку зі спливом строку давності матеріали виконавчого провадження були знищені, а тому надати інформацію щодо того, на яких підставах був накладений арешт на квартиру [ADDRESS], не представляється можливим, а також не представляється можливим надати копію постанови про накладення арешту. У відповідності до отриманого позивачем витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, арешт на квартиру було накладено у звязку з наявністю суми боргу у розмірі 100287,75 грн. Вказана сума боргу була сплачена позивачем та виконавче провадження закінчено 10.03.2015 року на підставі постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження. Також, позивач у позовній заяві зазначає, що у звязку з тим, що він проживав у Приморському районі м. Одесі, виконавче провадження щодо стягнення грошової суми було відкрито саме [PERSON] Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в подальшому позивач змінив місце проживання та переїхав до Малиновському районі м. Одеси, у звязку з чим, виконавче провадження щодо стягнення з нього грошової суми було відкрито у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Крім того, позивач вказує на те, що оскільки виконавче провадження у [PERSON] Приморському ВДВС ОМУЮ було знищено, зняти арешт з майна, належного позивачу, відповідач відмовляється, у звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просив суд скасувати постанову [PERSON] Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 266893 від 15.09.2010 року про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу; зняти арешт з майна [PERSON] та вилучити майно з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також пояснивши, що грошова сума, яка була присуджена до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] була позивачем сплачена у повному обсязі, виконавчий збір позивач також сплатив, а тому виконавче провадження з примусового стягнення грошових сум постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ було закінчено. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. У судовому засіданні третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], пояснивши, що нею було подано позовну заяву про збільшення розміру відшкодування шкоди, у звязку із збільшенням вартості життя у сумі 126\~261,33 грн., що забезпечується вартістю частини нерухомого майна [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 26.12.1995 року та записаного у реєстрову книгу за № 3-7453. (а.с. 7) У відповідності до наданої суду копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 15.09.2010 року та копії Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 15.09.2010 року, постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.09.2010 року АА №266893 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] та оголошено заборону відчуження майна. (а.с. 9,10) Згідно з наданої суду копії відповіді [PERSON] Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 06.02.2015 року №1381, [PERSON] Приморський ВДВС ОМУЮ повідомив [PERSON] про те, що надати інформацію щодо накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови АА №266893 від 15.09.2010 року неможливо, оскільки виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року, тому що архів 2010 року було знищено. Станом на 06.02.2015 року вищевказаний виконавчий документ у відділі на виконанні не знаходиться. (а.с. 6) Крім того, як вбачається з наданої суду копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №46697837, винесеної державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції,у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист № 1-145/08, виданий 23.02.2015 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 100287,75 грн., борг за виконавчим листом, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто з [PERSON] у повному обсязі, а тому виконавче провадження було закінчено та припинено чинність арешту майна боржника, який було накладено постановою державного виконавця ВП №24418569 від 20.12.2010 року. (а.с. 8) У відповідності до наданої суду копії заявою [PERSON] від 05.05.2015 року, остання письмово підтвердила, що в рамках виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових сум, грошова сума стягнута та перерахована на рахунок [PERSON] у повному обсязі, матеріальних претензій до [PERSON] не має та не заперечує проти зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] (а.с. 12) Враховуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS], накладеного на підставі постанови державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.09.2010 року серії АА № 266893 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] сплатив грошову суму на користь [PERSON] за виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси № 1-145/08 у повному обсязі, а також з [PERSON] стягнуто виконавчий збір та інші витрати на проведення виконавчих дій, виконавче провадження закінчено, позивач є власником 1/3 частини вищевказаної квартири на законних підставах, а право власності у відповідності до вимог чинного законодавства України є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права, а тому суд приходить до висновку, що постанова [PERSON] Приморського ВДВС ОМУЮ про накладення арешту на майно, яке [PERSON] від 15.09.2010 року підлягає скасуванню. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення третьої особи [PERSON] щодо зняття арешту з майна, яке належить позивачу, з тих підстав, що останньою були предявлені до [PERSON] нові позовні вимоги про відшкодування шкоди, у звязку з підвищенням вартості життя, оскільки вказані позовні вимоги є самостійними, не стосуються предмету даного спору, який розглядався в рамках вказаної цивільної справи, а тому суд приходить до висновку, що зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] жодним чином не стосується самостійних позовних вимог, з якими [PERSON] звертається до суду. Також, суд вважає, що в рамках цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, у звязку з підвищенням вартості життя, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про забезпечення позову, обравши спосіб забезпечення позову, встановлений чинним цивільним процесуальним законодавством України. Щодо задоволення позовних вимог [PERSON] в частині вилучення майна, яке належить [PERSON], з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, а також зняття арешту з квартири само по собі передбачає вилучення відомостей щодо заборони відчуження обєкту нерухомого майна з єдиного реєстру заборон відчуження, а тому не потребує додаткового встановлення судовим рішення. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися. На підставі викладеного,

Outcome: partial