Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19.09.2005 року Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 79, обґрунтовуючи підставність позову тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення побуту, на ґрунті чого виникали різні непорозуміння, в результаті чого вони припинили спільне проживання. Неодноразові спроби налагодити відносини, позитивних результатів не дали. Від даного шлюбу вони дітей немають, однак через органи ДРАЦС відповідач відмовляється розірвати шлюб, тому позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем, та вирішити питання судових витрат, вказуючи, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, проте у позові просить суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином оповіщеною в судове засідання не зявилась, клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у її відсутності до суду не направила. Зважаючи на те, що позивач використав надане йому ч.2 ст.158 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 187524. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач жодних заперечень проти позову не надала. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що сторони не бажають жити у шлюбі, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.\~105,110,112, СК України,

Outcome: approved