Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що відповідно до рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.10.32017 року по справі №266/1399/17 визнано спадщину у вигляді 1/8 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 17,6 кв.м., загальною площею 30,6 кв.м., яка відкрилась після смерті [PERSON] відумерлою та передано до власності Маріупольської міської ради Власником 7/8 часток був [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серія та номер: 4-215, виданий 24.04.2014 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12641091 від 24.04.2014 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 28.12.2016 року №268 «Про надання житлової площі», вирішено надати однокімнатну квартиру житловою площею 13,29 кв.м. № 3 у будинку [ADDRESS] - [PERSON] на склад родини - 1 особа, замість квартири [ADDRESS] , та за умови передачі її до міської комунальної власності. Згідно рішення Маріупольської міської ради від 19.04.2017 року №7/17-1353 «Про прийняття до міської комунальної власності квартир», вирішено прийняти безоплатно до міської комунальної власності квартири, зокрема 7/8 часток квартири по [ADDRESS] . 05.10.2018 року позивачем подано документи для проведення державної реєстрації права власності за територіальною громадою в особі Маріупольської міської ради на 7/8 часток квартири по [ADDRESS] . 13.10.2018 року за результатами розгляду заяви, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №43485086. Відмова у вчиненні реєстраційних дій обумовлена тим, що наявні обтяження. Згідно з інформаційною довідкою від 13.10.2018 року №3141244197 на все майно [PERSON] накладено арешт, відповідно до постанови Приморського ВДВС від 05.09.2016 року №36533266, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.09.2016 року №31386673. Листом від 21.12.2018 року Приморський ВДВС відмовив у знятті арешту з квартири [ADDRESS] . 20.02.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив залучити у якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що Приморським ВДВС безпідставно відмовлено у знятті арешту з майна та просить визнати право власності за територіальною громадою міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради з 7/8 часток квартири [ADDRESS] , та зняти арешт з зазначеної частки квартири. Представник позивача Зінов`єв І.Г., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Алдунова А.С. яка діє на підставі довіреності до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення питання залишила на розсуд суду. Відповідач [PERSON] будучу належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.10.2017 року по справі №266/1399/17 визнано спадщину у вигляді 1/8 частки однокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 17,6 кв.м. загальною площею 30,6 кв.м., яка відкрилась після смерті [PERSON] відумерлою та передано до власності Маріупольської міської ради. (а.с.5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2017 року №105496390, власником 1/8 частки квартири [ADDRESS] , є [PERSON] міська рада.(а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2014 року серії [NUMBER] , [PERSON] є власником 2/8 частки квартири [ADDRESS] . (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.01.2017 року серії [NUMBER] , [PERSON] є власником 5/8 частки квартири [ADDRESS] . (а.с.15). Таким чином [PERSON] є власником 7/8 часток квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ від 10.09.2007 року накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] , номер обтяження №5684024 (а. с. 11) Відповідно до п. 9 рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 28.12.2016 року №268 «Про надання житлової площі» вирішено надати однокімнатну квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , на склад родини - 1 особа, замість квартири [ADDRESS] та за умови передачі її до міської комунальної власності. (а.с.7-8). Згідно п.п. 1.7 п. 1 рішення Маріупольської міської ради від 19.04.2017 року №7/17-1353 «Про прийняття до міської комунальної власності квартир» вирішено прийняти безоплатно до міської комунальної власності квартири, зокрема 7/8 часток квартири по [ADDRESS] . (а.с.9). Відповідно до висновку АОЗТ Проектно-виробничого підприємства «Донбасреконструкція» «Про технічний стан основних будівельних конструкцій житлових будинків №22, 24, 26 по пр. Будівельників у м. Маріуполі» оцінено технічний стан конструкцій та будинку в цілому, як IV - аварійний. (а.с.22-46). 05.10.2018року Маріупольською міською радою подано документи для проведення державної реєстрації права власності за територіальною громадою в особі Маріупольської міської ради на 7/8 часток квартири кв. [ADDRESS] . 13.10.2018року за результатами розгляду заяви, прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №43485086. (а.с.17). Відмова у вчиненні реєстраційних дій обумовлена тим, що наявні обтяження, а саме згідно з інформаційною довідкою від 13.10.2018 року №3141244197 накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , відповідно до постанови Приморського відділу державної виконавчої служби від 05.09.2016 року №36533266, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.09.2016 року №31386673. Згідно з ст. 111 ЖК України - якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв`язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту. Відповідно до п.4.ч. 4 ст. 59 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням. Оскільки матеріалами справи доведено той факт, що спірна квартира [ADDRESS] , який за своїм технічним станом є непридатним до житла, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної заяви та задовольняє її в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оплата судових витрат компенсується за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved