Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача відшкодування страхової шкоди, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 20 367,30 грн., 3%-річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 1 308,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 169,89 грн. та судовий збір, мотивуючи вимоги тим, що заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Україна», третя особа [PERSON] про відшкодування страхової шкоди було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 47 799,25 грн., пеню - 3 943,40 грн., інфляційні збитки - 1 481,78 грн., 3%-річних - 196,44 грн. та 700 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку. На підставі даного рішення було відкрито виконавче провадження, однак відповідач не сплатив вказані кошти ні в добровільному порядку, ні в примусовому, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Україна» нараховані за період з 11.07.2015 року по 07.06.2016 року пеню, інфляційні втрати та 3%-річних. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.26). Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.23-25), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.20-22). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.08.2015 року позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «СК «Україна», третя особа [PERSON] про відшкодування страхової шкоди задоволено та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 47 799,25 грн., пеню - 3 943,40 грн., інфляційні збитки - 1 481,78 грн., 3%-річних - 196,44 грн. та 700 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку(а.с.6-8). Дане рішення не оскаржувалось в апеляційному порядку та 04.09.2015 року набрало законної сили. 29.03.2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Єрмаковою О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50625172 (а.с.5). Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки відповідачем не сплачено [PERSON] суму пені, визначеної судом за період з 22.05.2015 року по 10.07.2015 року, тому заявлена вимога позивача про стягнення пені, за період з 11.07.2015 року по 07.06.2016 року (день звернення до суду), в сумі 20 367,30 грн. підлягає задоволенню в порядку ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч. 2 ст. 625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст. 526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. За правилами ст. 5 Закону порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Оскільки позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, тому вимога щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованою і безпідставною, і в такому випадку задоволенню не підлягає. Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, суд вважає необхідним з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь [PERSON] стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 625 ЦК України та

Outcome: partial