Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачене страхове відшкодування у розмірі 8088,96 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що внаслідок ДТП, що сталась 05.10.2015 р. в м. Києві на перехресті проспекту Голосіївського та вулиці Васильківська, з вини відповідача та за участю потерпілого [PERSON], автомобіль останньої отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП застрахована не була, за зверненням [PERSON] позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 7538,96 грн. та понесено витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 550,00 грн. 28.03.2016 р. на адресу відповідача позивачем було направлено лист щодо досудового врегулювання спору, однак відповідачем страхове відшкодування в добровільному порядку сплачено не було. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 17 липня 2018 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва ПАТ «Укрпошта» було повернуто повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким 12 липня 2018 року [PERSON] особисто отримав конверт із вкладенням ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовної заяви з додатками, що були йому адресовані. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 04.07.2018 року строк. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення такого позову з наступних підстав. Чинною постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2015 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. в дохід держави, оскільки 05.10.2015 р. о 12 год. 59 хв. в м. Києві на перехресті проспекту Голосіївський та вулиці Васильківської останній, керуючи автомобілем [NUMBER], [PERSON]. не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження обох механічних транспортних засобів (а.с. 5). За змістом ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з довідки про пошкодження транспортного засобу від 05.10.2015 р., внаслідок ДТП, що мало місце 05.10.2015 р. о 12 год. 59 хв., на належному [PERSON] автомобілі [NUMBER], було пошкоджено задній бампер (лако-фарбове покриття), кришка багажника, державний номерний знак та рамка до нього (а.с.7). 12.10.2015 р. [PERSON] було повідомлено МТСБУ про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8,9). 22.10.2015 р. та 19.11.2015 р. ТОВ «ЕК «Укравтоекспертиза-Стандарт» було проведено огляд автомобіля [NUMBER], за результатами якого складено протоколи огляду транспортного засобу (а.с.21,22). 18.12.2015 р. [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування їй оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталась 05.10.2015 р. в м. Києві на перехресті проспекту Голосіївського та вулиці Васильківська за участі автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]., та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.25). Звітом про визначення вартості матеріального збитку, складеним 24.12.2015 р. МТСБУ щодо об'єкту оцінки транспортного засобу Renault Clio Symbol, д.н.з. [NUMBER], встановлена вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників цього транспортного засобу у розмірі 9469,64 грн. (а.с. 10-20). Наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] №2328, виданим МТСБУ 24.03.2016 р., було погоджено сплатити на рахунок [PERSON] 7538,96 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с.27). Як вбачається з платіжного доручення №2328рв від 25.03.2016 р., на рахунок [PERSON] позивачем було перераховано 7538,96 грн. страхового відшкодування згідно наказу №2328 від 24.03.2016 р. (а.с. 28). За даними платіжних доручень №С15-409рв від 18.11.2015 р. та № 409-1рв від 26.01.2016 р. позивачем на рахунок ТОВ «Експертна компанія «Укравтоексперти» було перераховано 200,00 грн. та 350,00 грн. відповідно за послуги аварійного комісара (а.с. 29,30). Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життя, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав. Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Пунктом 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу, в якого на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди був відсутній договір обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 7538,96 грн., виплаченої позивачем на користь потерпілого за рахунок фонду захисту потерпілих, та 550,00 грн. на користь ТОВ «Експертна комісія «Укравтоексперти» за послуги аварійного комісара, а тому позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) до винної особи є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved