Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, через постійні конфлікти, які виникали через образи, необґрунтованої недовіри, підозри та інше, внаслідок чого на даний час між ними припинилися шлюбні стосунки у квітні 2014року та вони перестали вести спільне господарство, та мешкають окремо. Данні обставини стали причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], місцем проживання якої, після розірвання шлюбу, просить визначити його (позивача) місце проживання, оскільки спору про визначення місця проживання дитини між ними як батьками немає. Спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, між ними також немає. В судове засідання позивач не з'явився, заявивши у порядку ч.2 ст.158 ЦПК України письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, де також вказав, що свої вимоги підтримує, просить позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подавши суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, де також вказала, що позов визнає й проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої сумісної дитини [PERSON] разом з батьком не заперечує. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відтак, оскільки сторонами визнані і не оспорюються фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення без з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини…, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Так, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони втратили один до одного почуття довіри, поваги та любові, тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільним побутом не пов'язані, а спору про поділ спільного сумісного майна подружжя чи про визначення місця проживання дитини між ними немає. За таких обставин суд вважає, що перспектив для збереження сім'ї та примирення подружжя немає. Батьки дійшли добровільно згоди щодо місця проживання та виховання сина. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем в заяві вказано про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, . Крім того ст. ст. 160 ч. 1, 161 ч. 1 і ч. 2 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]».

Outcome: approved