Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ, третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про виключення з акту опису майна та зняття арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2013 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Сторони погодили провести поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме у власність [PERSON] виділено транспортний засіб PEUGET PARTNER 1.9 д.н. [NUMBER].2003 року випуску, вартістю 38 506,00 грн. і будівельні матеріали та обладнання використані при здійсненні будівництва будівлі по [ADDRESS], вартістю 38 506,00 грн. При цьому, Позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна у сумі 38 506,00 грн. шляхом виплати 10 000,00 грн. до підписання мирової угоди та 28 506,00 грн. щомісячно рівними платежами у розмірі 1000,00 грн. з останнім платежем в останньому місяці у розмірі 506,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] Оскільки позивач прострочив сплату чергового платежу за укладеною мировою угодою, [PERSON] було подано дану ухвалу для примусового виконання до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ. Державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького МРУЮ при примусовому виконанні ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, був складений акт опису й арешту майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час опису накладено арешт на земельну ділянку, що належить позивачу на праві приватної власності та будівельні матеріали, що на ній знаходились, використані при здійсненні будівництва будівлі за даною адресою, яка є об'єктом незавершеного будівництва. Оскільки, під час проведення виконавчих дій державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у тому числі на земельну ділянку, яка є обслуговуючою річчю по відношенню до майна, яке було предметом спору між сторонами, позивач і просить виключити земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з акту опису та звільнити її з-під арешту. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відділу ДВС Прилуцького МРУЮ головний державний виконавець Клименко Л.Г. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що на виконанні в відділі знаходиться виконавчий лист №2/742/519/13 виданий Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 16 жовтня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 25 025,00 грн., як різницю у вартості часток, що виділяються у житловому будинку та 1500,00 грн. в рахунок ? частини вартості проведення судової експертизи по справі, а всього 26 525,00 грн. При примусовому виконанні даного виконавчого листа, держаним виконавцем 09 квітня 2014 року проведено опис та арешт земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та будівельного обладнання, про що складено відповідні акти. Третя особа - стягувач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що Позивач дійсно не виконує добровільно рішення суду в частині сплати стягнутих на її користь грошових коштів, тому дії по складанню акту опису земельної ділянки та накладення на неї арешту вважає правомірними, а позовні вимоги - безпідставними. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 жовтня 2013 року, на виконанні у відділі ДВС Прилуцького МРУЮ знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2/742/519/13, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 16 жовтня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 25 025,00 грн., як різницю у вартості часток, що виділяються у житловому будинку та 1500,00 грн. в рахунок ? частини вартості проведення судової експертизи по справі, а всього 26 525,00 грн. (а.с.21). Постановою головного державного виконавця ВДВС Прилуцького МРУЮ від 23 жовтня 2013 року Клименко Л.Г. накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення - 26 525,00 грн., а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а. с. 22). Згідно довідки управління Держземагенства у Прилуцькому районі від 31 грудня 2013 року №6243/02-09, у [PERSON] на території м. Прилуки перебуває у власності земельна ділянка за адресою [ADDRESS] (а.с. 23). 09 квітня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького МРУЮ Клименко Л.Г. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/742/519/13, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 16 жовтня 2013 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 25 025,00 грн., як різницю у вартості часток, що виділяються у житловому будинку та 1500,00 грн. в рахунок ? частини вартості проведення судової експертизи по справі, а всього 26 525,00 грн., проведено опис земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: заборонено відчужувати (а.с. 4,5). Крім того, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2013 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Сторони погодили провести поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме у власність [PERSON] виділено транспортний засіб PEUGET PARTNER 1.9 д.н. [NUMBER].2003 року випуску, вартістю 38506,00 грн. і будівельні матеріали та обладнання використані при здійсненні будівництва будівлі по [ADDRESS], вартістю 38506,00 грн. При цьому, Позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна у сумі 38506,00 грн. шляхом виплати 10 000,00 грн. до підписання мирової угоди та 28 506,00 грн. щомісячно рівними платежами у розмірі 1000,00 грн. з останнім платежем в останньому місяці у розмірі 506,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] (а.с. 29-31). Оскільки позивач прострочив сплату чергового платежу за укладеною мировою угодою, 17 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Прилуцького МРУЮ Клименко Л.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання ухвали №2/742/519/13, виданої Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області 23 травня 2013 року, про виконання мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ (а.с.28). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих листів, що видаються судами. Згідно ст.32 вищезгаданого Закону, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать також і земельні ділянки. Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною 1 ст. 57 Закону, встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Статтею 63 вищезгаданого Закону визначено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Отже, як вбачається з перелічених норм закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження стосовно майна боржника з метою забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки Позивач свої боргові зобов'язання повністю не виконує та враховуючи те, що при здійсненні виконавчих дій та накладенні арешту на вказану земельну ділянку, права позивача порушені не були, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в судовому засіданні не доведені, а тому не підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.181 ЦК України, ст.ст.17, 19, 25, 32, 52, 57, 63 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed