Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення коштів в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». У своєму позові позивач вказав, що 17 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 313731/53454/07-14 в іноземній валюті строком до 17 березня 2015 року на суму 6 800,00 доларів США. 27 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 313731/15931/07-15 в іноземній валюті строком до 27 квітня 2015 року на суму 5 700,00 доларів США. Відповідно до пунктів 2.9. обох Договорів, кошти мають повертатися Позивачу за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки через касу або перерахування на власний поточний рахунок Позивача. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Станом на день подачі позову позивач розірвав обидва вказані депозитні договори, а кошти були перераховані на поточні рахунки № 2620 2057 268007 та № 2620 1057 268008 в банку відповідача. Після часткового повернення позивачу коштів з вказаних поточних рахунків відповідач повністю перестав здійснювати виплати. Станом на 16 березня 2015 року відповідно до наданої відповідачем виписки залишок коштів на поточному рахунку № 2620 2057 268007 складає 709, 82 доларів США , а на поточному рахунку № 2620 1057 268008 залишок складає 5\~727,22 доларів США. Загалом, на обох поточних рахунках залишок коштів складає 6\~437,04 доларів США. Після безрезультатних звернень позивача до відділення відповідача з вимогою виплатити йому через касу суми залишку на поточних рахунках в іноземній валюті з урахуванням нормативів і обмежень НБУ позивач був вимушений надати відповідачу письмову заяву з вимогою про виплату коштів, але жодних сум виплачено не було. У ст. 23 ЦК України зазначено: «Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна». Відмовами відповідача виплатити позивачу належні кошти, йому було завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими і, як наслідок, погіршенні здоров'я. Позивач був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даного питання. Через незаконні дії банку, він був вимушений позичати гроші у рідних та знайомих, що негативно позначилось на його діловій репутації та стосунках з оточуючими. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 5 000 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобовязаний виплатити позивачу суму залишку в іноземній валюті на обох поточних рахунках в розмірі 6\~437,04 доларів США т та відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідно до курсу гривні до іноземних валют, встановленому Національним банком України на 05.03.2015 року, вартість 100 доларів США складає 2329,6787 грн. Таким чином, гривневий еквівалент 6\~437,04 доларів США складає 149 962 гривні 35 коп. У своєму позові позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» затишок коштів поточному рахунку в іноземній валюті у розмірі 6\~437,4 доларів США, на користь [PERSON], стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» суму моральної шкоди розмірі 5 000 гривень на користь [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що свій позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, згоден на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу укладання договору банківського страхового вкладу. Так, із договору № 313731/53454/07-14 від 17.12.2014 року встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір банківського строкового вкладу строком до 17 березня 2015 року на суму 6\~800 доларів США. Із договору № 313731/15931/07-15 від 27.01.2015 року встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір банківського строкового вкладу строком до 27 квітня 2015 року на суму 5 700 доларів США. Згідно п.2.9. обох договорів, кошти мають повертатися позивачу за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки через касу або перерахування на власний поточний рахунок позивача. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка). грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частина 3 зазначає, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Стаття 1074 ЦК України вказує, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно ч. І, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В п. З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) зазначено: «Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Щодо стягнення моральної шкоди, то суд визначає розмір грошового відшкодування залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості, і вважає, що відшкодуванню підлягає сума в розмірі 1000 гривень. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] частково знайшов своє обґрунтування і докази і тому підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial