Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив, що 16 березня 2011 року він передав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 грн., із терміном повернення не пізніше 17 березня 2012 року та з виплатою чотирьох відсотків від суми боргу щомісячно. Вказана домовленість була зафіксована письмовою розпискою. 26 вересня 2016 року [PERSON] письмово попереджено щодо повернення боргу. Однак, кошти по даний час він не повернув, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили суд їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що відсотки за користування кредитом повертав та при постановленні рішення просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що16 березня 2011 року [PERSON] передав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 20000 грн., із терміном повернення не пізніше 17 березня 2012 року та з виплатою чотирьох відсотків від суми боргу щомісячно. Вказана домовленість була зафіксована письмовою розпискою. З розписки (а.с.6) вбачається, що дійсно [PERSON] 16 березня 2011 року взяв у [PERSON] у борг 20000 грн. 26 вересня 2016 року відповідача попереджено щодо повернення боргу (а.с.7). Однак, кошти по даний час [PERSON] не повернув. Згідно ст.1049 ч.1 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження\~ укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів. Представлена позивачем розписка про отримання відповідачем позики містить дані щодо особи позикодавця ([PERSON]О.), часу отримання позики (16.03.2011 року), розміру отриманої позики\~ (20000 грн), дати повернення позики (17.03.2012 року), тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача. Зроблені судом висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України (справи №6-1967цс15, №6-50цс16). Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України встановлено трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалась або мала довідатись про порушення свого права, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст.261 Цивільного кодексу України). Початком перебігу строку позовної давності (про що клопотав відповідач) є надіслання позивачем на адресу [PERSON] попередження від 26 вересня 2016 року щодо повернення боргу, тому суд вважає, що строк позовної давності при зверненні з позовом до суду позивачем не порушено. Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що сторонами було укладено договір позики, відповідач свій обовязок щодо повернення отриманої позики вчасно та належним чином не виконав, про що свідчить знаходження у позивача оригіналу розписки, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved