Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 07 грудня 2013 року між ним громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1086 в Книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Ставши дружиною Позивача Відповідачка разом з дітьми отримала можливість зареєструватись за адресою : [ADDRESS] . Згідно довідки форми 3 за № 219 від 27 лютого 2019 року, [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , де займає загальну площу 192 кв.м.Власник особового рахунку [PERSON] Будинок належить домовласнику. На вказаній житловій площі зареєстровано три особи, в тому числі : [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 2013 року народження, [PERSON] ,2015 року народження. 23 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки сімейне життя між ним та Відповідачем призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не велося, шлюбні відносини були припинені, збереження сім`ї було не можливо і суперечило інтересам подружжя. За досягнутою згодою між Позивачем та Відповідачем її спільні діти проживають з матір`ю. Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року було задоволене позов [PERSON] , та шлюб зареєстрований 07 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1086,- розірвано. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 липня 2013 року [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , набув у власність один цілий житловий будинок [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою : [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] . Після розлучення Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу він жодним чином не чинив. Сервітуту на право користування будинком [ADDRESS] встановлено не було. Йому відомо, що відповідач проживає після розлучення у [ADDRESS] . Тому на підставі вищевказаного просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстрації за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача до суду направив заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Як встановлено в судовому засіданні, 07 грудня 2013 року між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1086 в Книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Ставши дружиною Позивача Відповідачка разом з дітьми отримала можливість зареєструватись за адресою: [ADDRESS] . Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року було задоволене позов [PERSON] , та шлюб зареєстрований 07 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1086,- розірвано. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою : [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] . Після розлучення Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться. Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно довідки форми 3 за № 219 від 27 лютого 2019 року, відповідач [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , де займає загальну площу 192 кв.м.Власник особового рахунку [PERSON] Будинок належить домовласнику. Судом встановлено, що всі витрати по утриманню квартири несе позивач, відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі в її утриманні. Відповідач втратив інтерес до квартири, у добровільному порядку залишивши її як своє місце проживання. Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов`язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Докази про те, що відповідачці чинилися перешкоди у доступі до будинку суду не надано. Все вищевикладене на переконання суду об`єктивно підтверджує твердження позивача про факт відсутності відповідачки у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому його позовна вимога про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 768,40 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved