Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року на користь [PERSON] на сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. В обґрунтування своїх заявлених вимог посилається на те, що на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 17.03.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з кінця 2017 року стан здоров`я позивача значно погіршився, він проходив тривале лікування. Через погіршення стану здоров`я йому було встановлено III групу інвалідності за загальним захворюванням. Внаслідок погіршення здоров`я він був змушений звільнитись з роботи. Отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 000,00 грн., з якої і сплачує аліменти на дитину у сумі 635,40 грн.. Інших доходів не має . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив зменшити розмір аліментів. Відповідачка в судове засідання не з`явилась про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Оболонського районного суду м.Києва від 17.03.2014 року з відповідача на користь позивачки, стягнуто аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2017 року стан здоров`я позивача значно погіршився, він переніс хірургічне втручання та періодично перебував на стаціонарному лікуванні. Зокрема, з 13.10.2017 року по 31.10.2017 року, з 14.02.2018 року по 07.03.2018 року, з 04.07.2018 року по 09.07.2018 року, з 06.08.2018 року по 17.08.2018 року, з 14.01.2019 року по 25.01.2019 року, з 11.06.2019 року по 27.06.2019 року, з 17.09.2019 року по 04.10.2019 року, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Також, отримував постійне медикаментозне лікування. (а.с. 8-15). Згідно з довідками до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0988777 від 21.02.2019 року, та серії 12ААБ № 425871 від 06.02.2020 року, позивачу встановлено III групу інвалідності загального захворювання (а.с. 16, 37). Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України від 20.11.2019 року позивач отримує офіційну пенсію по інвалідності (а.с. 6). З відомості Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків № 11292/К/26-15-54-04 вбачається, що позивач в період з 2018 року по 2019 рік отримував додатковий дохід. Так зокрема, ТОВ «НВП «Вілан» позивачу було виплачено суму у розмірі 18154,32 грн., Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат суму у розмірі 6460,00 грн., Управлінням праці та соціального захисту населення суму у розмірі 3000,00 грн., ГО «Правозахист Оболоні» суму у розмірі 2242,24 грн., ГО «Київ-Розумне місто» суму у розмірі 2360,25 грн. (а.с. 7). Відповідно до частин 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Погіршення стану здоров`я позивача та встановлення йому третьої групи інвалідності, на думку суду, не є тією обставиною, що є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивач згідно довідок МСЕК придатний до праці. У зв`язку із чим, обставини встановлені рішенням суду про стягнення аліментів змінились, однак не так суттєво, що мало б вплинути на можливість належного утримання позивачем своєї неповнолітньої дитини. Позивач має стабільний дохід, у вигляді пенсії по інвалідності. Крім того, як вбачається з відомості виданої Державною податковою службою України позивач в період з 2018 року по 2019 рік постійно отримував додатковий дохід. Виходячи з наведеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову та з меншення стягуваних з позивача аліментів.

Outcome: dismissed