Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобовязання останнього повернути Департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА автомобіль «Славута» ЗАЗ-110308, кузов № ВО 140829, отриманий інвалідом [PERSON] для подальшого забезпечення в порядку черговості інших інвалідів або здачі підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що гр. [PERSON] відповідно до довідки МСЕК № 016206 було встановлено медичні показання для забезпечення спецавтотранспортом, у звязку з чим його було взято на облік для забезпечення автомобілем. Відповідно до списку видачі автомобілів від 21.01.2011р., [PERSON] через Департамент соціального захисту населення Львівської ОДА забезпечено автомобілем «Славута» ЗАЗ-110308, кузов № ВО 140829. 25.11.2012р. [PERSON] помер, внаслідок чого 29.12.2012р. відповідача, як члена сімї померлого інваліда, що проживав та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, повідомлено про проведення розгляду перерахунку та необхідності сплати вартості автомобіля з урахування ступеня його зношеності для отримання можливості залишення транспортного засобу. Однак, останній до позивача з такою заявою не звертався та відповідно до чинного законодавства не має правових підстав щодо володіння даним автомобілем. В добровільному порядку автомобіль не повернуто, через що просить зобовязати відповідача вчинити такі дії в примусовому порядку. В судовому засідання представник позивача згідно належної довіреності від 03.01.2017р. [PERSON] позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до копії посвідчення [PERSON] (а.с.7) та довідки МСЕК № 016206 (а.с.10), останній являвся інвалідом ІІ групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинні станом на 31.01.2011р., інвалідам надаються безоплатно або на пільгових умовах, в тому числі автомобілі за наявності відповідного медичного висновку. Згідно довідки про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку та вибракування транспортного засобу від 31.01.2011р. № 10-862 (а.с.14), [PERSON] через органи праці та соціального захисту населення безоплатно забезпечено автомобілем моделі ЗАЗ-110308-14, 2010 року випуску, номер кузова [NUMBER] з передачею права керування відповідачу. Свідоцтво про реєстрацію видано 12.02.2011р. (а.с.7). Верховний Суд України під час розгляду цивільних справ № 6-10цс12, 6-118цс12, 6-153цс12 сформулював правові позиції, де розяснив, що питання про вилучення після смерті інваліда в його сімї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому надавався автомобіль як гуманітарна допомога. Як вбачається з листа позивача від 29.12.2012р. (а.с.4-6), адресованого сімї [PERSON], який помер 25.11.2012р., останнім запропоновано можливість залишення автомобіля у власності після оплати залишкової вартості та необхідність повернення автомобіля у випадку неможливості проведення такої оплати. Можливість залишення автомобіля члену сімї інваліда після смерті останнього передбачені Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою КМУ № 999 від 19.07.2006р. Відповідно до абзаців 1, 2, 3-6 п. 16 цієї Постанови, в редакції, чинній на момент смерті інваліда, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Згідно матеріалів справи, строк експлуатації автомобіля менше 10 і менше 5 років. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки (а.с.16), відповідач був зареєстрований та проживав разом з померлим інвалідом. Згідно довідки МСЕК № 451738, відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, однак відсутні докази, що відповідач є інвалідом, який відповідно до п. 29 Порядку безоплатно забезпечується автомобілем і за правилами п. 16 Порядку має право на залишення автомобіля у власності безоплатно. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не є особою, за якою зберігається право користування спірним автомобілем після смерті інваліда. За правилами абз. 8, 10 п. 16 Порядку, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Докази про проведення оплати суми для викупу автомобіля в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого такий автомобіль підлягає поверненню позивачу, а позов відповідно, задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача. Оскільки позивача ухвалою суду від 05.05.2016р. звільнено від сплати судового збору в розмірі в сумі 1378 грн., такі кошти підлягають стягненню з відповідача безпосередньо в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved