Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, 27.04.2007 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №10-29/3342, за умовами якого відповідач отримав 121 500 доларів США. У забезпечення виконання вказаного договору того ж дня між сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок систематичного невиконання відповідачем умов кредитного договору банк розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок чого 23.02.2019 за банком зареєстровано право власності на вказану іпотечну квартиру. Проте позивач позбавлений можливості реалізувати свої права, оскільки на вказане майно в рамках виконавчого провадження накладено арешт. Позивач вказує, що наявність арешту на належне йому майно перешкоджає у здійсненні ним прав та обов`язків власника. На підставі викладеного просить суд звільнити квартиру за адресою: [ADDRESS] , з-під арешту, накладеного Шевченківським районним відділом ДВС м. Київ в рамках виконавчого провадження №57667024 від 12.11.2018. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.09.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2020 до участі у справі залучено АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» внаслідок його реорганізації шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2021 до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надали, явку представників не забезпечили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Будь-яких заяв чи клопотань від третьої особи на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 27.04.2007 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №10-29/3342, за умовами якого банком надано позичальнику кредит у сумі 121500,00 доларів США на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , зі сплатою 12,2% річних на строк до 27.04.2018, зі щомісячною сплатою 27 числа рівних платежів в розмірі 1322 грн. (а. с. 4-7). У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за укладеним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір №02-10/1425 від 27.04.2007, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 8-10). Договором про внесення змін до іпотечного договору №02-10/1425 від 27.04.2007 (а.с.10) сторони погодили новий розмір кредиту 124245,57 доларів США та кінцевий термін погашення кредиту до 27.04.2036, а також розмір відсотків на рівні 12,72% річних. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №158357967 від 04.03.2019 (а.с.11-12), іпотечну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на праві приватної власності у порядку звернення стягнення на підставі вищевказаного іпотечного договору та договору про внесення до нього змін. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №236907855 від 14.12.2020 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №144973484 від 12.11.2018 вбачається, що постановою Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ від 12.11.2018 про арешт майна боржника, винесеною в рамках виконавчого провадження №57667024, накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 150-152). Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №57667024 (а.с.137-155), на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий напис №1086, виданий 09.11.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 70 000 грн. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. від 12.11.2018 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно положень ч.ч.5-7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, установленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Враховуючи положення ст. 16, 572, 589 ЦК України, а також ст.ст. 1, 3, 5 Закону України «Про іпотеку», ураховуючи роз`яснення, викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається з пояснень позивача, на час розгляду справи відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, а тому іпотекодержатель АТ «Укрсоцбанк» реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки і зареєстрував право власності на іпотечну квартиру. Однак позивач позбавлений можливості реалізувати своє майно, оскільки на нього накладено арешт постановою Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ в рамках виконавчого провадження №57667024. 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше ніж накладення арешту, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» та зняти арешт, накладений постановою Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ від 12.11.2018 про арешт майна боржника, винесеною в рамках виконавчого провадження №57667024, на іпотечне майно - квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved