Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 01.12.2019 року до нього звернулась [PERSON] з проханням позичити їй кошти у розмірі 77400 гривень. Оскільки він добре знав відповідача, мав таку суму коштів, тому погодився терміном на 12 місяців під 24% річних позичити кошти, що підтверджується наявним у нього оригіналом розписки. Саме на цих умовах вони уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написала йому розписку. Однак, відповідач свої зобов`язання у строк згідно договору не виконала. Він неодноразово звертався з вимогою повернення грошей, однак [PERSON] гроші не повертає. З підстав, передбачених ст.1046, 1047 ЦК України просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 77400 гривень, в рахунок повернення боргу за борговою розпискою від 01.12.2019 року. Одночасно просить стягнути з [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень. 18.06.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 03.08.2021 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 01.12.2019 року надала позивачу розписку про отримання в борг 77400 гривень під 24% річних, терміном на 12 місяців з 23.12.2019 року. Одночасно в розписці вказано, що проценти [PERSON] зобов`язалась виплачувати кожного місяці в сумі 1548,00 гривень, а при можливості погашати тіло кредиту достроково з подальшим перерахунком процентів по боргу, а в разі несвоєчасної оплати зобов`язалась сплатити [PERSON] 36% річних. Одночасно в розписці вказано, що під заставу позичальник надала правовстановлюючі документи на квартиру. У вказаний в розписці строк [PERSON] отриману позику не повернула. Після спливу визначеного договором строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/0519/12). Позивач в резолютивній частині позовної заяви просить стягнути лише суму позики в розмірі 77400 гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Укладений між сторонами договір відповідає формі договору позики, передбаченої вказаною нормою закону. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, враховуючи те, що зобов`язання за договором позики відповідачем належним чином у визначений строк не виконано, кошти за розпискою не повернуто, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved