Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину земельної ділянку в порядку спадкування, зазначивши, що вона є матірю [PERSON], який помер 25 березня 2012 року та якому належала ? частина земельної ділянки площею 0,1000 гектарів за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кемеровська, 4, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2011 року. Позивач в установлені законом строки звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельну ділянку за вищевказаною адресою їй було відмовлено, оскільки спадкодавець не встиг належним чином оформили право власності за його частину земельної ділянки. У судове засідання позивач не зявилась, її представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 25 березня 2012 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2011 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], належала ? частина земельної ділянки площею 0,1000 гектарів за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кемеровська, 4, яку він отримав після смерті батька [PERSON], який помер 19 жовтня 2005 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті сина є позивач по справі - [PERSON]. Остання звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак 28.08.2015 року їй державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності [PERSON] на його частину земельної ділянки належним чином за його життя зареєстровано не було. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено ст. 1268 ЦК України. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права позивача, позовні вимоги щодо визнання права власності є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved