Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 279373,34 грн., з яких: 58457,64 грн. тіло кредиту, 8059,43 грн. заборгованість за відсотками, 212856,27 грн. пеня, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2013 року між ПАТ Дельта Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-532703. Банк надав клієнту кредит. Однак, відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, із сумою заборгованості по тілу кредиту та відсоткам згоден, заперечує проти нарахованої пені, у судовому засіданні пояснив, що кредит ним не сплачувався, так як самі працівники банку на той час пояснили йому, що банк перебуває у стадії реструктуризації, зазначив, що фінансової можливості сплатити нараховану пеню він не має. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 17 вересня 2013 року між ПАТ Дельта Банк та [PERSON] було укладено договір № К-532703 (надалі кредитний договір). Відповідно до п.1.1 кредитор надав позичальнику кредит у сумі 94520,0 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 вересня 2016 року включно, на умовах визначених цим договором. Відповідно до п.1.1.1.1 плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 14,99% річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови цього договору належним чином. Відповідно до п.1.1.1.2 плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 26% річних у разі, невиконання позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п.5.9., 5.10 кредитного договору. Відповідно до п.1.1.1.3 плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 26% річних у разі, прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.1.1 розділу кредитного договору. Відповідно п.3.2 позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.1 кредитного договору, шляхом здійснення фіксованих платежів (далі ануїтетні платежі або ануїтетний платіж) у сумі 3276,08 грн. у чітко встановлений цим договором термін «17» числа кожного місяця починаючи наступного місяця після того, в якому наданий кредит. Відповідно до п.5.1, п.5.2 договору позичальник зобовязується забезпечити своєчасну оплату ануїтетних платежів та інших платежів, передбачених даним договором; належним чином виконувати свої зобовязання за цим договором, а також за договором забезпечення, передбаченими п.1.5 цього договору. Відповідно п.9.1 договору, за прострочку повернення кредитних коштів та сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1, 1.4, 3.4, 3.14, 3.16 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплати процентів за весь час фактичного користування кредитом. Відповідач взяті на себе за договором обов'язки не виконує. Згідно розрахунку (а.с.21-23) станом на 22.09.2016 року за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 279373,34 грн., з яких: 58457,64 грн. тіло кредиту, 8059,43 грн. заборгованість за відсотками, 212856,27 грн. пеня. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи положення ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу про позику. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, положеннями ч.3 ст.551 ЦК України, з врахуванням норм ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, суду надано право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Розмір неустойки нарахований позивачем у сумі 212856,27 грн. значно перевищує розмір боргового зобов'язання, а тому суд, враховуючи майновий стан відповідача, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 50000 грн. 00 коп., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, що визначені ст.3 ЦК України. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ Дельта Банк ґрунтуються на законі та укладеному договорі і підлягають задоволенню частково, оскільки відповідачем істотно порушено умови кредитного договору. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial