Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.01.2013 року між ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АВ/8196704, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля MAZDA реєстраційний номер [NUMBER]. 03.12.2013 року в м.Вінниця по вул. Київська, 91, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля PEUGEOT, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля MAZDA, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до розгорнутої довідки ВДАІ м.Вінниці № 9312513 від 13.12.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимоги пункту 2.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем PEUGEOT реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 28.12.2013 року ФОП [PERSON] було проведено автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля PEUGEOT реєстраційний номер [NUMBER] становить 19972,68 грн. Позивачем складено Страховий акт № 1970 від 23.01.2014 року, та на підставі вказаного акта та заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, позивачем платіжним дорученням № 15100 від 24.01.2014 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 14500,00 грн. З метою вирішення питання у досудовому порядку, позивачем 22.08.2014 року надіслано відповідачу претензію за вих. № 2028, однак в досудовому порядку [PERSON] претензійні вимоги не виконав, страхове відшкодування в порядку регресу не відшкодував. Тому позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів та просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» грошові кошти в розмірі 14500,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився та про причини неявки суд не повідомив хоча про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 04.01.2013 року між ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АВ/8196704, відповідно до якого позивачем застраховано цивільно-правову відповідальність Страхувальника пов'язану з експлуатацією автомобіля MAZDA реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до довідки ВДАІ м.Вінниці № 9312513 від 13.12.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], який керуючи забезпеченим автомобілем порушив вимоги пункту 2.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем PEUGEOT реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-6). Відповідно до повідомлення від 05.12.2013 року [PERSON] повідомив ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» про ДТП, яка мала місце 03.12.2013 року, близько 23 години 30 хвилин у м.Вінниці по вул. Київській (а.с.30-31). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.7-8). Розмір завданих збитків згідно Звіту № 13/404 від 28.12.2013 року, складеного «ФОП [PERSON]», вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля PEUGEOT реєстраційний номер [NUMBER] становить 19972,68 грн. (а.с.12-27). Згідно заяви від 22.01.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» з проханням здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП, яка мала місце 03.12.2013 року (а.с.32). ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» складено Страховий акт №1970 від 23.01.2014 року та здійснено виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 14500,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 15100 від 24.01.2014 року (а.с. 34). 22.08.2014 року ПрАТ «Cтрахова компанія «Український страховий стандарт» на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу № 2028, однак лист залишено без відповіді та шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була (а.с. 35-36). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Дії відповідача є неправомірними, зокрема ним було порушено Правила дорожнього руху та здійснювалось керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Має місце безпосередній причинний зв'язок між такими його діями - внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнчаено обов'язок водіїв транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. В порушення вимоги, встановленої зазначеною нормою закону, відповідач не повідомив страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту «г», пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Оскільки позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., то відповідно до ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved