Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 7579 грн. 97 коп., що утворилась за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2020 року, посилаючись на те, що позивач надає відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач не здійснює оплату спожитих послуг. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору в розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно з яким з позовними вимогами був не згодний, оскільки при подачі позовної заяви позивач не врахував строків позовної давності в межах позовних вимог про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Правовідносини із споживання житлово комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги». Відповідач дійсно є власником квартири [ADDRESS] , але ні він, ні інша особа з січня 2011 року по теперішній час не проживає за даною адресою. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. У підтвердження факту не проживання позивача та інших осіб за адресою: [ADDRESS] , складено Акт про не проживання сусідами під`їзду. Дане житло не придатне до проживання, про що свідчать акти відключення опломбування гарячого водопостачання, водовідведення, акт відключення газових приборів у квартирі від 02 жовтня 2018 року, нульові показники лічильників холодного водопостачання та акт відключення електроенергії. Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 28 листопада 2006 року в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» було опубліковано публічний договір про надання житлово комунальних послуг № 95/1 (зі змінами, внесеними у 2007 і 2009 роках). Пунктом 23 Договору визначено, що договір про надання житлово комунальних послуг може бути достроково розірваний у разі переходу права власності (користування) на квартиру, інші житлові та/або нежитлові приміщення до іншої особи; невиконання умов договору сторонами. Відповідач [PERSON] неодноразово звертався до позивача з заявами про розірвання договору про надання житлово комунальних послуг № 95/1 у зв`язку з невиконанням позивачем своїх обов`язків та не забезпеченням надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надавав фото бездіяльності. На виконання ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» відповідач офіційно повідомляв позивача, що у квартирі жодна особа не проживає, але відповіді не отримав. Позивач подав суду відповідь на відзив, згідно з якою КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS] , який залежно від цивільно правових угод може бути споживачем, виконавцем або виробником житлово комунальних послуг, у відповідності до положень ч. 6 ст. 19 Закону України «про житлово комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 332 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази в підтвердження своїх вимог та запреречень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 21 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Прокопенко А.В. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1186 від 20 грудня 2006 року КП «Жилкомсервіс» визнано виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групи будинків, згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги». \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово\~ комунальні\~послуги» до\~житлово-комунальних\~послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з\~управління багатоквартирним\~будинком включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 382 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З кожним громадянином м. Харкова шляхом офіційного публікування у спецвипуску газети «Слобода» № 95/1 від 28 листопада 2006 року тексту типового Договору про надання житлово комунальних послуг, було укладено договір про надання житлово комунальних послуг між КП «Жилкомсервіс» та споживачами. Позивач надає відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, але відповідач не здійснює оплату за спожиті послуги, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в розмірі 7579 грн. 97 коп., що утворилась за період з 01 квітня 2011 року по 01 квітня 2020 року. Заборгованість за період з 01 квітня 2017 року по 01 квітня 2020 року становить 3554 грн. 98 коп. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 332 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що обов`язком відповідача, в розумінні ст. 332 ЦК України, є утримання майна, що належить йому, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач звернувся до суду з позовом 15 квітня 2020 року, і тому, враховуючи трирічний строк позовної давності, право позивача на стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги підлягає захисту з 01 квітня 2017 року. Заяви про поновлення цього строку від позивача не надходило. З матеріалів справи вбачається, що відповідач наполягає на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. На підставі наведеного слід дійти висновку, що позивачем до 01 квітня 2017 року пропущено строк позовної давності, і тому в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01 квітня 2011 року по 31 березня 2017 року в розмірі 4024 грн. 99 коп. слід відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, і тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3554 грн. 98 коп., що утворилась за період з 01 квітня 2017 року по 01 квітня 2020 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: partial