Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, з якого вбачається, що 21 вересня 2008 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала у позивача позику в розмірі 50 000 грн. та зобов'язалася повернути кошти за першою вимогою [PERSON] Проте відповідачем, після отримання вимоги про повернення суми боргу, позика не була повернута, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В якому просить суд: стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 50 000 грн., 3% річних в розмірі 513,70 грн. та судові витрати по справі. Представника позивач та позивача до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої просить суд розглянути справу у її відсутність, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та застосувати строк позовної давності. Зазначила, що сторони перебували у трудових відносинах в сфері страхового бізнесу, що позивач через відповідача будував бізнес в м. Кривому Розі, а тому забезпечував фінансування розвитку своєї структури через [PERSON] на оренду приміщення для цих цілей. [PERSON] виконанні умови розвитку структури та 50 000 грн. повернуті [PERSON] шляхом отримання ним як запланованого прибутку так і підвищення позиції, що відповідало цільовому призначенню коштів. [PERSON] не мав жодних претензій до відповідача протягом більш чотирьох років. Суд дослідив матеріали справи: - копія паспорту на якому зазначено: «Розписка від 21.09.2008р.», відповідно до якої [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 50 000 грн. та зобов'язалась повернути за першою вимогою (а.с.4); - лист-вимога від 25.01.2013 року направлений [PERSON] з вимогою повернення суму позики в розмірі 50 000 грн., яка була отримана відповідачем, згідно поштового повідомлення, 16.02.2013р. (а.с.6-9); - Інформаційний бюлетень. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, є підстави вважати, що боргова розписка, складена між сторонами 21.09.2008р. є формою вираження договору позики, згідно якого позикодавець фактично передає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та проценти, які визначені умовами договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами укладено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Умовами договору позики передбачено повернення грошових коштів за першою вимогою (а.с.4). Лист-вимогу про повернення боргу було направлено на адресу відповідача, яку вона, згідно з поштовим повідомленням, отримала 16.02.2013р. (а.с.6-9). За таких підстав, суд не вбачає підстав для задоволенні заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні. Статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України передбачені обставини звільнення від доказування. Суд критично відноситься до наданих позивачем та представником позивача доказів та не приймає їх. Позивачем та представником позивача на підтвердження позовних вимог не надано оригіналу розписки, за якою відповідач зобов'язана повернути суму боргу в розмірі 50 000 грн. Крім того, з наданих представником відповідача доказів вбачається, що між сторони перебували у трудових відносинах. В запереченні до позову відповідач зазначає повернення коштів шляхом отримання [PERSON] запланованого прибутку так і підвищення позиції, що відповідало цільовому призначенню коштів. За таких підстав, суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими, не підтвердженими доказами та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed