Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення боргу. Посилався на те, що 28.08.2012 року, позичив відповідачці 544 євро та 630 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути до 01 січня 2013 року. Вказує, що відповідачка повинна повернути борг з урахуванням пені та трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ст.625 ЦК України. На підставі вищевикладеного, згідно уточнюючих позовних вимог, просить стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] на його користь заборгованість у сумі: основного боргу - 544 (п`ятсот сорок чотири) євро та 630 (шістсот тридцять) доларів США; 3% річних - 122,08 Євро та 141,34 доларів США; пені у розмірі - 29 295,88 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 88 коп. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника до суду надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка не з`явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 28.08.2012 року [PERSON] написала договір позики, в якій зазначила, що позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 544 євро та 630 доларів США, які зобов`язалася повернути до 01.01.2013 року. У вказаному договорі позики сторони погодили, що за прострочення виконання зобов`язання за цим договором боржник виплачує пеню в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого курсу інфляції. (а.с.42). Зазначений договір позики був складений у письмовій формі та підписаний позичальником, у ньому були погоджені усі істотні умови позики, зокрема: предмет і розмір позики, термін її повернення. У відповідності до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи. За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Кодексу). Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з досліджених матеріалів справи, письмова форма договору позики сторонами була дотримана. Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитись письмовими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином. Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ст.545 Кодексу). Таким чином, наявність у [PERSON] оригіналу договору позики підтверджує факт неповернення боржником позичених коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Положеннями частини першої статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи те, що договором позики від 28.08.2012 року було визначено інший вид відповідальності боржника, а саме сплати пені у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а тому суд у даному випадку, виходячи з умов договору, вважає, що стягненню підлягає пеня у розмірі 29 295 грн. 88 коп. При цьому суд зауважує, що відповідно до ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право також стягнути проценти за користування кредитом в іноземній валюті. Разом із тим, вказані положення Кодексу не можуть бути застосовані при вирішенні питання про стягнення пені, яка є фінансовою санкцією за неналежне виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на зазначені вище викладене, суд вважає, що стягненню підлягає сума пені у гривнях у розмірі 29 295 грн. 88 коп. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення трьох процентів річних суд зазначає таке: Згідно ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та підлягає застосуванню у зобов`язальних правовідносинах. Тому, зазначена позовна вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Зокрема, згідно проведеного розрахунку, сума заборгованості по трьох процентах річних за договором позики від 28.08.2012 року становить 122,08 Євро та 141,34 доларів США. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. За таких обставин, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved