Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 квітня 2010 року вона вступила у шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 квітня 2010 року, актовий запис №193. Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки із ведення спільного господарства та виховання дітей. Постійні суперечки, що між ними виникали грубість по відношенню до неї ображали її гідність і честь. Необґрунтовані претензії один до одного, постійні сварки у присутності малолітніх дітей зробили їхнє життя нестерпним. Фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Позивач вважає, що сімя розпалася, зберегти її не можливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, стягнення аліментів та місце проживання дітей відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання 01 грудня 2017 року не зявилася. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів від 14 червня 2017 року (а.с.6-7) заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, просив розірвати шлюб (а.с.34). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.35,36). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які берутьучасть у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 квітня 2010 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міського управління юстиції, актовий запис №193 (а.с.12). В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.13,14). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2017 року, проживають окремо. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.34,35). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved