Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № VIW3AL00002260 від 31.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12336,54 доларів США на наступні цілі: 10815,09 доларів США на купівлю автомобіля, 1521,45 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,68 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2012 року. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.12.2014 року має заборгованість в розмірі 34417,39 доларів США, яка складається з наступного: 7150,95 доларів США - заборгованість за кредитом; 9870, доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17395,53 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПAT КБ «Приват Банк» і відповідач 31.08.2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль Opel Omega, 1998 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Вищевказаним договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог відповідач зобов'язання за договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій він просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIW3AL00002260 від 31.08.2007 року в сумі 34417,39 доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.12.2014 року складає 542418,07 грн. вилучити у відповідача [PERSON], та передати в заклад ПАТ КБ «Приват Банк» предмет застави - автомобіль Opel Omega, 1998 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) зазначеного автомобіля; та звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір пені до 7734,10 доларів США. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував щодо його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 31.08.2007 року ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № VIW3AL00002260, відповідно до якого [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 12336,54 доларів США на наступні цілі: 10815,09 доларів США на купівлю автомобіля, 1521,45 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,68 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.08.2012 року (а.с. 11-14). 31.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ПAT КБ «Приват Банк» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль Opel Omega, 1998 року випуску, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с. 15-17). Відповідач свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 19.12.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 34417,39 доларів США, яка складається з наступного: 7150,95 доларів США - заборгованість за кредитом; 9870, доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17395,53 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 5-7). Разом з тим в судовому засіданні представник позивача просив звернути стягнення в межах пені в розмірі 7734,10 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати гроші кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають праві наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 5 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні втрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 11 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначеного вище Закону обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Згідно положень ст. 24 даного Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувала або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження (ч. 3 ст. 24 Закону). Відомості про звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 31.08.2007 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.102012 року, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру (а.с. 18). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. В зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved