Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з нього заборгованість за користування житлом в розмірі 7578,08 грн. з яких: 774,00 грн. - орендна плата за користування житлом, 5340,08 грн. - заборгованість за комунальні послуги; 1500 грн. - відшкодування шкоди за пошкоджене майно, а також пеню за прострочене зобовязання в розмірі 9819,09 грн., судовий збір в розмірі 768,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 07.11.2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] , зі строком дії до 31 грудня 2019 року. Відповідно до договору відповідач повинен був сплачувати орендну плату за користування квартирою та майном - 500 грн., щомісячно, також повинен був сплатити комунальні послуги за попередній місяць у відповідності до фактичних показань лічильників та затвердженими на час сплати тарифами: за воду, елекроенергію, газ, опалення, квартплату, вивезення сміття. У грудні 2018 року відповідач здійснив оплату відповідно до договору за листопад2018 року у сумі 3179,02 грн. Однак, вже починаючи з січня 2019 рокувін припиниввиконувати умови договору, що стало підставою для його розірвання17.01.2019 року в односторонньому порядку. Крім того, під час проживання відповідача в квартирі було пошкоджено майно, а саме: розбите скло двох міжкімнатних дверях та пошкоджено полицю. 11.02.2019 року відповідач письмово зобовязався оплатити заборгованість за квартирну плату за 1,5 місяці (з 01 грудня 2018 року по 17 січня 2019 року) в розмірі 6078 грн. 08 коп. та відшкодувати шкоду за пошкоджене майно в розмірі 1500 грн. на загальну суму - 7578 грн. 08 коп. 04 квітня 2019 року відповідачу направлено досудову вимогу про виплату заборгованості. Однак на його неодноразові звернення на повернення боргу відповідач не реагує. Тому він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогамст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, було направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від відповідачки з відміткою «за закінченням зберігання». Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні фактично встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 10.11.2005 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] .(а.с.16-21) 07.11.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 44 кв.м., згідно якого арендодавець [PERSON] зобов`язався передати квартиру з майном відповідно переліку та ключі від неї, а [PERSON] щомісячно вносити арендну плату за користування квартирою і майном в розмірі 500 грн. та оплачувати комунальні послуги за минулий місяць у відповідності з фактичними показниками лічильника та затвердженими тарифами.(а.с.7,8,9) Проте, відповідач своєчасно арендну плату та плату за комунальні послуги не вносив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 6078 грн. 08 коп.(а.с.22) Відповідно до копії розписки [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] заборгованість за проживання в квартирі [ADDRESS] , згідно договору оренди квартири від 07.11.2018 року, за період з 01.12.2018 року по 17.01.2019 рік в розмірі 6078,08 грн., а також відшкодувати заподіяну ним майнову шкоду (за розбите скло в міжкімнатних дверях) в розмірі 1500 грн., а всього 7078,80 грн. до 23.03.2019 року.(а.с.24) На досудову вимогу позивача про стягнення заборгованості відповідач не реагує.(а.с.28-29) До теперішнього часу відповідач заборгованість не сплатив і це змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення платежів передбачених договором оренди, в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, в розмірі 9819,09 грн.(а.с.23) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.(а.с.30-32) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. За спірним договором оренди позивач передав відповідачеві предмет оренди, про що свідчить зміст договору, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 759 ЦК, було укладено. У відповідності зі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами, встановленими ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, порушивши строки внесення орендної плати, відповідач порушив свої зобов`язання і вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, отже має нести відповідальність за таке прострочення. Частиною 1 статті 14 ЦК визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, чим порушив умови договору оренди, що призвело до виникнення заборгованості, приходжу до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за користування житлом в розмірі 7578,08 грн. Окрім того, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору та сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 9819,09 грн. Згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 768,40 грн.(а.с.2) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн.(а.с.32) Враховуючи наведене,

Outcome: approved