Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після померлої матері- Надолько Л.Г., обгрунтовуючи вимоги тим, що спадкоємець позбавлений можливості оформити свої спадкові права відповідно до вимог законодавства у звязку з втратою правовстановлюючого документу на нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 травня 2008 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження (а.с.10, 11). Після померлої відкрилася спадщина на земельну частку (пай), що підтвердужється сертифікатом серії ПЛ №0039888 виданого Полтавською районною державною адміністрацією 05 грудня 1996 року, як члену колективного підприємства ім. Карла Маркса, і знаходиться на території Заворсклянської сільської ради, згідно розпорядження Полтавської районної державної адміністрації від 19 грудня 1996 року №661 розміром 3.15 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Як встановлено, позивач -[PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]Г за законом. Окрім того, померла залишила після себе заповіт, складений на імя позивача, котрим заповіла все своє рухоме та нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщини за заповітом (а.с.9). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 ЦК України. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.12.2011р., встановлено, що позивач після смерті матері - [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 3,15 (три цілих пятнадцять сотих) в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Карла Маркса, що знаходиться на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії ПЛ №0039888, виданого Полтавською районною державною адміністрацією 25 грудня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №538 від 25.12.1996 року. На усне звернення позивача до Реєстраційної служби Полтавського РУЮ, йому було розяснено, що відповідно до положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності можлива лише за наявністю оригінала правовстановлюючого документу. Також встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0039888 було втрачено і тому позивач вимушений був подати позов про визнання права власності у звязку з втратою документа, що засвідчує право власності, та відсутністю можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Отже, судом встановлено факт того, що спадкоємець у звязку із втратою правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно позбавлений можливості оформити свої спадкові права відповідно до вимог законодавства Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 10 Постанови Верховного суду України, від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю вих. або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, [дати усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому належним відповідачем по справі є Заворсклянська сільська рада Полтавського району Полтавської області. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст..125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, , п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved