Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 18.02.2015 року померла його тітка [PERSON] Вказав, що оскільки його батько помер раніше, позивач має право на ту частку спадщини, яка належала би його батьку. Зазначив, що 11.08.2015 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і від нього дізнався, що напередодні смерті його покійна тітка заповіла все своє майно сусідці [PERSON] Вказав, що на час складання заповіту його тітці виповнилося 77 років, в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки несприйняття дійсних подій, перед смертю вона протягом довгого часу не виходила із дому, оскільки не могла самостійно пересуватися, що позначилося на її психічному здоровї. Просив визнати заповіт недійсним та стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Відповідач подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Своє заперечення мотивував тим, що вона була двоюрідною сестрою померлої [PERSON] і двоюрідною сестрою батька позивача. Вказала, що позивач тривалий час не спілкувався з померлою, бо не навідувався до неї, не надавав їй будь-якої допомоги. Зазначила, що вона постійно відвідувала померлу [PERSON], надавала її допомогу та доглядала за нею. Зауважила, що ще в 1999 році вона займалася похоронами її мами, також займалася похоронами і [PERSON]. Вказала, що померла [PERSON] дійсно в останніх три-чотири місяці свого життя не могла самостійно пересуватись, але ця хвороба аж ніяк не позначилася на її психічному здоровї, вона завжди спілкувалася з відповідачкою та із сусідами, які регулярно відвідували її, була в розмовах з нами адекватною, підтримувала бесіду, цікавилася подіями та їхнім життям і постійно наполягала на укладенні заповіту. Зазначила, що на її настійливе прохання до неї прибув нотаріус. Зауважила, що яка була розмова нотаріуса з померлою їй невідомо, тому що вона не була присутньою при складані заповіту. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач перебував за межами України, а коли прибув для здійснення дій по прийняттю спадщини, зясував, що є заповіт. Це подвіря є сімейним гніздом їхньої родини. Позивач відвідував родину і постійно надавав фінансову допомогу. Вважає, що спадщина була оформлена з порушенням з огляду на поганий стан здоровя [PERSON] Вказав, що відповідачка зверталася за оформленням заповіту до сільської ради, але їй було відмовлено через поганий стан здоровя [PERSON] У померлої знаходились значна сума коштів, які пропали. Ці грошові кошти були заощаджені з коштів, які надавав позивач. До 2012 року позивач навідувався до «родинного гнізда» і постійно надавав фінансову допомогу. Він спілкувався з [PERSON] через вікно, оскільки будинок був постійно закритий. У 2012-2014 роках позивач по два-три рази на рік навідувався до [PERSON] Позивач був в Португалії, а тепер у Франції. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що з [PERSON], яку всі називали «Яна», вона є двоюрідною сестрою. 20.10.1999 року вона займалася похороном мами [PERSON] 20.01.2000 року до неї прибігла сусідка і повідомила, що на [PERSON] хтось напав. Вона пішла до [PERSON] і побачила її на цементі побиту, всю в крові. [PERSON] сказала, що на неї напав [PERSON], брат позивача за похоронні гроші після мами і забрав у неї 100 гривень. [PERSON] була хвора на ноги і руки, але не на голову. На другий день приїхав лікар, цим також займалася міліція. Але прийшов священик і попросив за Володю, бо в того восьмеро дітей. Вона тоді переконала [PERSON] забрати заяву і з того часу до смерті [PERSON] вона за нею постійно доглядала. [PERSON] постійно настоювала на оформленні на неї спадщини, але вона завжди відмовлялася і казала, що в тої ж племінники. [PERSON] попросила її покликати сусіда Валєру, щоб той допоміг в оформленні заповіту. Вона покликала сусіда Валєру. Вона кожен день по 4-5 разів ходила до [PERSON], доглядала за нею, доглядала за будинком. Вона [PERSON] ніколи не закривала. [PERSON] [PERSON] [PERSON] навідувалася до [PERSON] за 4 місяці двічі. А [PERSON], [PERSON] приходили кожен день, [PERSON] і [PERSON] навідувалися періодично. [PERSON] до смерті мала хорошу пам'ять, не марила. Вона не була присутня при складенні заповіту. Приватизацією займалась по довіреності [PERSON], як представник соціальної служби. Коли вона прийшла до [PERSON], побачила у неї нотаріуса, Валєру, Марію і [PERSON]. Валєра сказав їй, щоб та не підходила. Нотаріус сама розмовляла з [PERSON] Потім [PERSON] поклала на стіл заповіт і сказала їй, що вона це зробила сама. [PERSON] віддала їй всі документи після смерті матері в 1999 році. [PERSON] тримала гроші при собі, отримувала пенсію близько 1060 гривень. Після смерті [PERSON] вона знайшла в халаті 6000 гривень, які витратила на похорон. [PERSON] до смерті близько двох років до магазину не ходила, але на подвіря виходила до осені 2014 року. [PERSON] давала їй гроші на ліки, памперси, таксі для лікаря. Представник відповідача з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву, заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Вона є соціальним працівником, а саме працює в Жовківському територіальному центрі соціального обслуговування населення з 01.03.2006 року і до тепер. Майже вісім років вона була соціальним працівником [PERSON], до якої постійно ходила. Позивача не бачила і не чула про нього від [PERSON] Два чи три рази бачила Володю, який в перший раз привіз два літри червоної води, а другий раз взяв гроші на цвяхи для забору, але ремонту так і не зробив. [PERSON] ходила по вулиці, але поволі, іншу роботу прання, заготовка дров, косіння все робили відповідачка та її сини. [PERSON] була при розумі. Біля [PERSON] постійно перебувала відповідачка і навіть в неї ночувала. У [PERSON] була дуже хороша пам'ять. Вона всюди ходила по оформленні документів, бо це були її обовязки. [PERSON] ніяк не допомагали [PERSON] [PERSON] казала їй, що хворіє на ноги, бо Володя її побив і залишив лежати на цементі при відкритих дверях Це було на Йордана. До хати зайшов священик і перемістив [PERSON] від дверей, чим врятував її. Вона постійно чула, що [PERSON] хоче оформити заповіт на відповідачку, яка відмовлялася, бо казала, що в тої є племінники. При складанні заповіту вона не була, їй нічого не відомо з цього приводу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Вона знає [PERSON] з 1967 року, бо була її сусідкою, перебувала з нею в приязних стосунках. Про позивача вона ніколи не чула і не бачила його, Володю бачила 2 чи 3 рази. Бачила [PERSON] після того, як її побив [PERSON] за 100 гривень, та була вся в крові. Відповідачка була для [PERSON] як опікун, допомагала у всьому, в тому числі з похоронами, поминками і навіть ночувала у [PERSON] [PERSON] мала дуже хорошу пам'ять, памятала, де що лежить, вона розмовляла з [PERSON] за два дні до смерті і та була при памяті, спілкувалася з нею. Вона мала розмову з [PERSON] щодо будинку і та їй сказала, що вона з сестрою [PERSON] давно вирішили написати заповіт на відповідачку. [PERSON] ніколи не була закрита під замком у будинку. Хата закривалася з середини і хто знав, запихав руку у отвір і відкривав двері, а ззовні ніхто будинок не закривав. [PERSON] [PERSON] ніколи ніяких грошей тій не приносила, а навпаки [PERSON] давала гроші сестрі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Вона ходила до [PERSON], яка казала, що дасть хату тому, хто біля неї ходить. Володя побив [PERSON] і залишив її на цементі за 100 гривень. Священик сказав когось покликати. Покликали відповідачку. Відповідачка постійно доглядала за [PERSON] та допомагала під час похорону, а з родини ніхто не приходив, хіба за грошима дочка сестри [PERSON]. Останній раз [PERSON] вона бачила в липні чи серпні, десь за пів року до смерті. [PERSON] мала дуже добру пам'ять, була при своєму розумі. Позивача вона бачила дуже давно, але щоб він приходив до [PERSON] вона не бачила. [PERSON] грошей [PERSON] не давала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Відповідач близько 15 років перебувала у великій дружбі з [PERSON], доглядала за нею повністю, готувала, прибирала, все купувала. [PERSON] завжди була чиста, хата щороку була побілена, постіль білосніжна. [PERSON] все довіряла відповідачці і мала дуже хорошу пам'ять. Вона була у [PERSON] за два дні до смерті, і та була при повній памяті, і завжди казала, що хату буде мати той, хто коло неї ходить тільки відповідачка. [PERSON] [PERSON] ніякі гроші тій не приносила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. 11 грудня 2014 року до неї подзвонила [PERSON] і попросила приїхати до неї стосовно заповіту. [PERSON] спілкувалася врівноважено, будь-яких відхилень під час розмови вона не зауважила. [PERSON] пояснила, що не може приїхати, на що вона розяснила, що в такому випадку необхідно залучити двох свідків, які не є родичами. Потім [PERSON] ще раз подзвонила і повідомила її, що знайшла таких свідків. Вона попросила привезти паспорти. Документи привіз [PERSON] З паспортами також був листочок, де було написано, на кого буде складно заповіт, а саме двоюрідну сестру, яку [PERSON] їй вказала в телефонному режимі. Вона набрала текст заповіту, взяла книгу і виїхала. На місці вона побачила, що [PERSON] дійсно була лежачою. Вона зясовувала, чи не хоче [PERSON] сама підписати заповіт, на що та сказала, що не може підписати сама, бо була побита племінником. [PERSON] змогла лише підняти обидві руки. Вона зясовувала у [PERSON] чому та хоче скласти заповіт на чужу людину. [PERSON] підтвердила, що хоче скласти заповіт на [PERSON], оскільки та її добре доглядає, про родичів не згадувала. З огляду на те, що [PERSON] хоч і піднімала руки, але для самостійного підписання заповіту необхідно написати довгу фразу, вона прийняла рішення про посвідчення заповіту у присутності свідків, що і було зроблено. Вона наголосила, що з [PERSON] спілкувалася близько 15 хвилин, при цьому ніяких відхилень чи дивацтв у розмові вона не зауважила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. З [PERSON] вона жила по сусідству, до якої приходила, спілкувалася. [PERSON] все памятала, задавала питання, молилася, говорила по-польськи. Вона та її чоловік допомагали [PERSON] по господарству. Останні два місяці [PERSON] часто кликала її і вони спілкувалися. Вона питала у [PERSON] щодо будинку, [PERSON] відповідала, що про це вона говорила [PERSON], щоб та щось робила, однак Яна нічого робити не хотіла. Коли [PERSON] чула про [PERSON], то нервувалася. [PERSON] сказала їй, щоб вона принесла паспорт, бо Валєра їде до нотаріуса. Вона принесла Валєрі паспорт і ідентифікаційний код, він поїхав до нотаріуса, потім з нотаріусом повернувся. Нотаріус перепитала [PERSON] чи та добре подумала, [PERSON] сказала, що подумала добре. Нотаріус перечитала заповіт і перепитала у [PERSON] чи вона не передумала, [PERSON] сказала, що вона згідна з заповітом, бо [PERSON] її доглядала і пообіцяла поховати і поставити памятник. Вказала, що двері закривалися за проханням [PERSON], відкривалися ззовні. [PERSON] навіть не сподівалася на заповіт. [PERSON] мала дуже хорошу пам'ять, однак була калікою, припустила, що це було повязано з її роботою. Вказала, що [PERSON] доглядала за [PERSON] Ніхто [PERSON] складати заповіт не змушував, ніхто її не зачиняв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. [PERSON] запросила її бути свідком при складанні заповіту, вона погодилася, дала паспорт і прийшла. Там були [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Нотаріус питала її чи вона згідна бути свідком, на що вона погодилася. [PERSON] сказала, що хоче скласти заповіт на відповідачку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав наступні показання. В ті числа він приїхав з рейсу, зайшов до себе на задній двір. Вранці йшла [PERSON], яка відвідувала [PERSON], і сказала, щоб він йшов до [PERSON], бо та від нього щось хоче. З [PERSON] він спілкувався, тому пішов до неї. [PERSON] сказала, що вона хоче скласти заповіт. Він тій відповів, що треба звернутися в сільську раду. [PERSON] попросила його, щоб він покликав Марійку, він її покликав. Вони звязалися з нотаріусом, яка їм повідомила, що потрібно знайти свідків. Він взяв паспорти, завіз їх до нотаріуса, яка підготувала документи. Потім він привіз нотаріуса додому до [PERSON] Вказав, що [PERSON] під час складання заповіту не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Вона ходила до [PERSON] з малку, допомагала тій садити город близько двох-трьох років тому назад, ходила за продуктами майже кожен день. [PERSON] привозив гроші, продукти її бабці [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], яка ділила все по половині, і або сама носила, або давала їй, щоб занести для [PERSON] [PERSON] у [PERSON] вони перестали обробляти, тому що там почала пхатись пані Яна і [PERSON] їй сказала, щоб вони нічого не садили, кричала на них. Вказала, що їй відомо, що двері були закриті на замок, а одного разу на паличку. Коли вона приїхала в січні 2015 року [PERSON] вже слова сказати не могла, до того вона була влітку, в серпні, коли баба [PERSON] лягла в лікарню. [PERSON] відправила її за грошима до [PERSON], але та відмовила, бо хотіла, щоб прийшла [PERSON]. [PERSON] робила спроби не пускати її до [PERSON], а після похорону не пустила до хати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. Вона про заповіт нічого не знала. [PERSON] не перешкоджала їй заходити, але наговорювала [PERSON] на родину, після чого та не хотіла спілкуватися з родиною. Позивач передавав гроші і сестри ними ділилися. Вона ходила до [PERSON] спочатку часто, потім рідше, допомагала садити город. Найчастіше до [PERSON] приходила сестра. Одного разу, коли вона була у [PERSON], та вже не говорила. Три рази вони привозили до [PERSON] тітку [PERSON], але [PERSON] була закрита. Вони були у [PERSON] літом, осінню, а в лютому останній раз, [PERSON] трохи її не впізнала і погано говорила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала наступні показання. В серпні 2015 року [PERSON], її чоловік, приїхав у відпустку з Португалії, де жив приблизно 10 років, а приїжджав 2 рази на рік в серпні і в грудні на короткий термін, і звернувся в нотконтору для отримання спадщини, однак йому сказали, що є заповіт. Нотаріус йому повідомила, що вона посвідчувала такий заповіт у присутності двох свідків, а [PERSON] заповіту не підписувала, хоча ходила по хаті. Оскільки її чоловік постійно допомагав [PERSON], жив в її хаті, він вирішив звернутися до суду. Коли чоловік приїхав до [PERSON], та його не впізнала, а потім коли приїхав у 2014 році до хати не потрапив, бо було зачинено. Позивач передавав гроші їй, а вона міняла валюту і давала гроші тітці [PERSON] або племінниці різні суми. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З довідки № 1250 від 09.10.2015 року, виданої психіатричним кабінетом поліклінічного відділення Рава-Руської клінічної лікарні, вбачається, що [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00015665519 від 06.08.2015 року вбачається, що [PERSON] померла 18.02.2015 року. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00014269998 від 05.08.2015 року вбачається, що [PERSON] народився 23.07.1935 року, батьком [PERSON] є [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 656622 вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON]. З копії заяви [PERSON] від 11.08.2015 року вбачається, що він заявляє про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18.02.2015 року. З копії лікарського свідоцтва про смерть № 18 від 19.02.2015 року вбачається, що [PERSON] померла 18.02.2015 року. З копії спадкової справи № 365/2015, заведеної по спадкодавцю [PERSON], померлою 18.02.2015 року, вбачається, що заява про прийняття спадщини подана [PERSON] 22.07.2015 року, [PERSON] - 11.08.2015 року. З довідки № 1338 від 21.07.2015 року, наявної в матеріалах спадкової справи, вбачається, що заповіт від імені [PERSON] в сільській раді не складався і не посвідчувався. З копії заповіту від 11.12.2014 року, який міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER]), яка народилася 25 жовтня 1937 року в селі Рата Жовківського району Львівської області, постійне місце реєстрації в селі Рата Жовківського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON], у звязку із похилим віком, не може власноручно підписати заповіт, на її прохання, за її дорученням і в її присутності, текст заповіту, згідно ст.207 Цивільного кодексу України підписано [PERSON] ([NUMBER], виданий 11 травня 2000 року Жовківським РВ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER], яка проживає за адресою: [INFO]). Заповіт посвідчено в присутності свідків: [PERSON]; [PERSON]. Заповіт посвідчено мною, [PERSON], державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області. З медичної картки [PERSON] вбачається, що до лікарів в проміжку часу після 24.02.2006 року до 25.12.2014 року [PERSON] не зверталася. Також в судовому засіданні були оглянуті інші докази, наявні в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Відповідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Згідно із вимогами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року у ньому міститься застереження проте, що оскільки [PERSON], у звязку із похилим віком, не може власноручно підписати заповіт, на її прохання, за її дорученням і в її присутності, текст заповіту, згідно ст.207 Цивільного кодексу України підписано [PERSON]. Підпис [PERSON] на заповіті засвідчено нотаріусом. Відповідно ч. 3 ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Відповідно ч.2 ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року, такий посвідчено в присутності двох свідків, запрошених заповідачем, [PERSON] та [PERSON], які до підписання заповіту повністю прочитали його уголос, про що вказано в заповіті. Позивач в своїй позовній заяві вказує, що на час складання заповіту його тітці виповнилося 77 років, в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки несприйняття дійсних подій, перед смертю вона протягом довгого часу не виходила із дому, оскільки не могла самостійно пересуватися, що позначилося на її психічному здоровї. Однак таке твердження позивача спростовується наступним. [PERSON] померла 18.02.2015 року, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність; атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 18 від 19.02.2015 року. З довідки № 1250 від 09.10.2015 року, виданої психіатричним кабінетом поліклінічного відділення Рава-Руської клінічної лікарні, вбачається, що [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває. З медичної картки [PERSON] вбачається, що до лікарів в проміжку часу після 24.02.2006 року до 25.12.2014 року [PERSON] не зверталася. Твердження позивача спростовується також показами свідка [PERSON], яка вказала, що [PERSON] була при розумі, у неї була дуже хороша пам'ять; свідка [PERSON], яка вказала, що [PERSON] мала дуже хорошу пам'ять, памятала, де що лежить, вона розмовляла з [PERSON] за два дні до смерті і та була при памяті, спілкувалася з нею; свідка [PERSON]., яка пояснила, що [PERSON] мала дуже добру пам'ять, була при своєму розумі; свідка [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] мала дуже хорошу пам'ять, свідок була у [PERSON] за два дні до смерті, і та була при повній памяті; свідка [PERSON], яка пояснила, що [PERSON], з якою вона спілкувалася близько 15 хвилин перед посвідченням заповіту, була врівноваженою, будь-яких відхилень чи дивацтв під час розмови вона не зауважила; свідка [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] мала дуже хорошу пам'ять, ніхто [PERSON] складати заповіт не змушував, ніхто її не зачиняв. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо неналежного догляду [PERSON] за [PERSON], щодо закриття останньої в будинку, а також щодо неадекватної поведінки [PERSON] повністю спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], які були сусідами, соціального працівника [PERSON], яка часто навідувалася до [PERSON], свідка [PERSON], яка була присутня при складанні заповіту, показання яких логічні, послідовні та узгоджуються між собою. Суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів того, що волевиявлення заповідача [PERSON] на час складення заповіту не було вільним і не відповідало її волі, чи того, що оскаржуваний заповіт був складений під впливом фізичного або психічного насильства, чи того, що [PERSON] через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин судові витрати не підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Інших фактичних даних для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed