Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2000, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , спадкова справа № 283, зареєстровано в реєстрі за № 1555. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2000, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я [PERSON] в частині права на земельну частку (пай) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, спадкова справа № 283, зареєстровано в реєстрі за № 1557/ Визнано за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/6 частину у 1/2 частині спадкового житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , та на 1/3 частину земельної частки (паю), в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Виконати вказане рішення суду, тобто видати свідоцтво [PERSON] нотаріус не може через те, що [PERSON] будучи відповідачем по справі ухиляється від виконання вказаного рішення, не надає нотаріусу свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2000 для внесення до нього змін про зменшення частки у спадковому майні та отримати нові свідоцтва, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 22.02.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, нотаріусом виявлені розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в свідоцтві про його смерть та правовстановлюючому документі на спадковий будинок, а саме вказане прізвище померлого як [PERSON] , а власника будинку як [PERSON] , що також унеможливлює видачу свідоцтва про спадщину на спадковий будинок. Відповідач надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити в замовленні позовних вимог. Свої пояснення обґрунтувала тим, що позивач взагалі не має права на спадкове майно після смерті [PERSON] , так як не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк та не проживав разом із спадкодавцем на момент смерті. Вказала, що сторони проживають в будинку, який поділений на дві половини, кожній з яких присвоєно окрему адресу. Кожен має особові рахунки зі сплати комунальних послуг. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] відмовилася від своєї частки спадщини на користь [PERSON] , яка законно отримала свідоцтво про спадщину на 1/2 частину спірного будинку. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить відкласти розгляд справи в зв`язку з необхідністю укласти договір про надання правової допомоги. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною, враховуючи тривалий час розгляду справи та можливість у відповідача укласти договір про надання правової допомоги протягом всього часу розгляду справи, якою вона не скористалася без поважних на те причин. Таку заяву про відкладення розгляду справи суд вважає необґрунтованою та такою, що призводить до необґрунтованого затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами. Крім того відповідачем неодноразово надавались заяви про відкладення розгляду справи, а також заявлалися відводи головуючому судді, пояснення по справі відповідачем надавались під час розгляду справи по суті позовних вимог , позиція відповідача зафіксована . Суд, вислухавши представника позивача, свіфдків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року та ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року в справі 389/4003/15-ц визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2000, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , спадкова справа № 283, зареєстровано в реєстрі за № 1555. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.11.2000, видане державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Тепляковим В.М. на ім`я [PERSON] в частині права на земельну частку (пай) в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, спадкова справа № 283, зареєстровано в реєстрі за № 1557. Визнано за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/6 частину у 1/2 частині спадкового житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Суботцівської сільської ради 1.02.1988 року Зареєстрованого Знам`янським бюро технічної інвентаризації 1.02.1988 року за № 543/5. Визнано за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/3 частину земельної частки (паю), в КСП ім. Леніна розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, та належала спадкодавцю на підставі сертифікату серії КР №0240667 виданого Знам`янською районною державною адміністрацією 20.02.1998 року. Рішення суду мотивовано тим, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті батька сторін [PERSON] , що є підставою для визнання недійсним виданого на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/2 частину спірного будинку, часткове скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] на право на земельну частку (пай), визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частку у 1/2 частці спадкового житлового будинку з надвірними будівлями та на 1/3 частку земельної частки (паю), належного померлому на підставі сертифікату. Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року залишено без змін. Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Постановою Верховного Суду від 23 липня 2020 року касаційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року залишені без змін. На підставі рішення суду до Спадкового реєстру внесено відповідні записи щодо визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину. Так, відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 54240140 від 27.11.2018 у спадковому реєстрі визнано недійсним запис 58389623 щодо свідоцтва про право на спадщину видане 03.11.2000 на бланках АВО 077035; АВО 077036. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 54239648 від 27.11.2018 у спадковому реєстрі визнано недійсним запис 58389641 щодо свідоцтва про право на спадщину видане 03.11.2000 на бланку АВО 077034. Постановою державного нотаріуса Знам`янської районної державної нотаріальної контори від 22 лютого 2019 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] на 1/6 частку будинку та на 1/3 частку права на земельну частку (пай). Відмова нотаріуса мотивована тим, що згідно свідоцтва про особисту власність на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] виданого Суботцівською сільською радою народних депутатів Знам`янського району Кіровоградської області на підставі рішення виконавчого комітету Суботцівської сільської Ради від 01.02.1988 № 10, зареєстрованому в Олександрівському бюро технічної інвентаризації 19.12.1989 та записаного в реєстрову книгу за № 543/5 записано, що він належить [PERSON] , а в свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище записано [PERSON] . За життя спадкодавця його прізвище в зазначеному документі не було виправлено тим органом, яким його видано. Крім того, згідно даних на 22.02.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно - Ѕ частина спірного житлового будинку зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області 03.11.2000 за реєстровим № 1555. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку права на земельну частку (пай) розміром 3,88 га в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Леніна Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, то спадкоємець не надав до нотаріальної контори жодного документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року визнано за [PERSON] право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частину спірного будинку та на 1/3 частину права на земельну частку (пай). Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності, виданого на підставі рішення виконкому Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 01 лютого 1988 року, та реєстраційним написом на ньому від 19 грудня 1989 року, [PERSON] , який помер [INFO] , був власником цілого домоволодіння на [ADDRESS] . За договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Знам`янської районної державної нотаріальної контори 07 червня 1994 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/2 частину спірного жилого будинку, та отримав технічний паспорт. З листа управління Держгеокадастру у Знам`янському районі Кіровоградської області від 04 листопада 2015 року вбачається, що розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП імені Леніна на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області становить 3,88 умовних кадастрових гектари, її вартість станом на 2015 рік складає 105 730 грн. Право на земельну частку (пай) колишньому КСП імені Леніна на території Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії КР № 0240667 виданого Знам`янською районною державною адміністрацією 20 лютого 1998 року. Свідок [PERSON] яка є дружиною [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] був дійсно [PERSON] , а не [PERSON] - вказане прізвище фігурує лише у Свідоцтві на право власності 1/2 частки житлового будинку по [ADDRESS] у всіх інших документах зазаначено як [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] як свідок надав суду покази, що його батько є [PERSON] , а не [PERSON] , це підтверджується його свідоцтвом про народження в якому в графі батько вказано [PERSON] , також у паспорті було зазначено прізвище [PERSON] і на підставі паспорту видано свідоцтво про смерть на [PERSON] , помилка відбулася при видачі Свідоцтва на прво власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] . За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо ці факти породжують юридичні наслідки. Суд вважає доведеним в судовому засіданні факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] видане Суботцівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області на підставі рішення виконавчого комітету Суботцівської сільської ради № 10 від 01 лютого 1988 року, зареєстроване в Олександрійському бюро технічної інвентаризації 19 грудня 1989 року (15 січня 1990 року) та записано в реєстрову книгу за № 543/5 видане на ім`я [PERSON] . Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Згідно з статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК). Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] має одну адресу, а позивач є власником 1/2 частини цього будинку, але фактично без виділених приміщень, зареєстрований у ньому та користується будинком та прибудинковими спорудами, а також прибудинковою територією, отже позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Отже спадкоємець [PERSON] фактичними діями прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] на частину майна яке належало останньому на праві власності разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] . Згідно зі ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. Відповідно до ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статей 68,69 Закону України «Про нотаріат», п.4 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказаний факт. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За позивачем рішенням суду визнано право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Реалізувати своє право на спадщину у позасудовому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, оригінали яких знаходилися у відповідача при переоформленні права на спадщину, та відсутність добровільної згоди відповідача як другого спадкоємця на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, тому суд вважає захистити порушене право позивача та задовольнити його вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved