Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91, який нею набуто на підставі договору дарування від 20 грудня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 423, посвідченого приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] З нею в будинку прописані донька [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідач в будинку, який належить позивачу, не проживає з червня 2017 року, його реєстрація створює для позивача проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, порушуючи права позивача як власника.\~Просить суд\~усунути перешкоди\~в користуванні\~житловим приміщенням\~та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91 та зняти його з обліку. Крім того просить суд стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем його проживання, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подано. У звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві думку позивача про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з копії договору дарування від 20.12.2003 року [PERSON] є власником будинку та земельної ділянки площею 0,16га, які розташовані за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91 (а.с.10,11). Як вбачається з довідки № 659 від 07.08.2018 року виданої виконкомом Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області згідно погосподарської книги № 6 [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] та має склад сімї: [PERSON], [INFO] (донька), [PERSON], [INFO] (співмешканець) (а.с.8). Відповідно ст. 41 Конституції \~України \~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися \~своєю \~власністю. \~Право приватної власності набувається в порядку, \~визначеному законом. \~\~Ніхто \~не \~може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст.\~317\~ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~За приписами ч. 2 ст.\~317\~ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені. При цьому згідно до ст.\~391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до Першого\~протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~\~ Згідно\~ст. 158 ЖК України\~наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Таким чином, враховуючи ті обставини, що між сторонами по справі договір найму не укладався, відповідач не є наймачем житлового будинку за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський р-н, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91. Відповідно\~ст. 155 ЖК України\~жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З матеріалів\~справи не\~вбачається,\~що відповідач є членом сімї позивача. Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.\~\~ Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства\~\~\~(наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 14.08.2018 року складеного депутатом Благовіщенської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області [PERSON] за участю сусідів [PERSON] проживаючої за адресою: [INFO] та [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], [PERSON], [INFO], за обстежуваною адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91 не проживає з червня 2017 року (а.с.9). Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим у будинку позивача, не будучі членом його сімї, наймачем в житловому будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, не проживає в цьому будинку, чим порушує його права та законні інтереси, чинить йому перешкоди як власнику на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, а тому відсутні підстави для проживання відповідача в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності. Щодо позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою: Запорізька область, Камянсько-Дніпровський р-н, с. Благовіщенка, вул. Пушкіна, 91, вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації обовязку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено. Згідно квитанції 0.0.1109823156.1 від 16.08.2018 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору, тому з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України належить стягнути на користь позивача суму судового збору, що складає 704 грн. 80 коп. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: partial