Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнив та в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.06.2004 року [PERSON] 02.06.2004 року отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. 03.12.2008р. було винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по вищевказаному кредитному договору у розмірі 4078,58грн., до теперішнього часу [PERSON] вказану заборгованість не сплатив. Відповідно до п.9.2 договору договір діє необмежений період часу, за виключенням п.9.4, з моменту внесення клієнтом грошових коштів на картковий рахунок. Відповідно до п.4.6 банк зобов,язаний продовжити строк дії картки та усіх інших карт випущених для довірених осіб, з новою датою закінчення строку дії за наявності коштів на картрахунку для сплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку. Відповідачем був використаний кредитний ліміт у розмірі 1869,20грн., при ліміті на карті 1880грн., тому кошти на рахунку були, в зв,язку з чим строк дії картки банком був продовжений. Відповідно до ст.598ч.1 ЦК України зобов.язання припиняється у випадках, передбачених договором або законом. Ці випадки вказані в ст.ст.599,600,601,604-609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов,язання в зв,язку з винесенням раніше рішення суду про задоволення вимог кредитора. При відсутності інших підстав припинення зобов,язань, передбачених договором або законом, зобов,язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до п.9.8 договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки зобов,язання сторін по цьому договору припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов,язань. На теперішній час зобов,язання належним чином відповідачем не виконані, по кредитному договору є непогашена заборгованість, у зв,язку з чим банк був вимушений звернутись до суду з вказаними вимогами. Крім того, справа тривалий час розглядається в суді, тому відсотки за кредитом продовжують нараховуватись. У зв,язку з тим, що заборгованість за кредитом та відсотками станом на 19.10.2008року були стягнуті з відповідача судовим наказом, позивач вважає, що на даний час заборгованість за відсотками з 30.10.2008р. по 31.10.2014р. становить 8038,06грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ( а.с.101). У судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах та просила їх задовольнити, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Додатково пояснила, що позивачем не пропущено строку позовної давності звернення до суду, оскільки, картка неодноразово після закінчення строку її дії перевипускалася, і згідно до інформації про останню картку строк закінчення її дії - червень 2012 року, а до суду з позовом позивач звернувся в січні 2014 року, тобто, в межах трирічного строку позовної давності. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення та пояснив суду, що він вважає, що позовні вимоги є незаконними, такими що суперечать вимогам діючого законодавства та є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки 03.12.2008р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області було винесено судовий наказ № 2-н/388/2008 про стягнення з нього грошових коштів на користь позивача за кредитним договором у розмірі 4078,58 грн., в яку було включено суму боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредиту та штрафних санкцій. Інших договорів кредитування між ним та позивачем укладено не було. Таким чином, вважає, що оскільки заборгованість за кредитним договором була стягнута за судовим наказом, то повторне стягнення такої заборгованості не передбачена діючим законодавством. Також, пояснив, що лише один раз за кредитним договором отримав у 2004 році картку і більше ніяких карток від позивача в наступному не отримував. Також, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності , який згідно до ст.257 ЦК України становить три роки, оскільки, відповідно до п.1.1 Договору кредитування строк дії кредитного ліміту становить два роки, тому, просить суд застосувати наслідки пропущення позивачем строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову ( а.с.76). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідного до укладеного між сторонами договору № б/н від 02.06.2004 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Відповідно до п.1.1 договору банк відкрив клієнту карточний рахунок, кредитний ліміт в сумі 2500грн., базова процентна ставка по кредитному ліміту на час підписання договору 8 % в місяць із розрахунку 360днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Згідно до судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2008року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута за кредитним договором від 02.06.2004р. кредитна заборгованість в сумі 4078,58грн., а також судові витрати (а.с.35). Згідно до розрахунку позивача відповідачеві нарахована заборгованість за відсотками з 30.10.2008р. по 31.10.2014р. у розмірі 8038,06грн.( а.с.102-103). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов,язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом установлено, що відповідач останній раз вніс кошти за картковим рахунком 21.08.2006 року ( а.с.3-6). Позов про стягнення кредитної заборгованості саме за процентами пред'явлено банком 20.01. 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. п. 4.1.1, 6.3.1, 6.2.2 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до п. п. 4.1.3 Правил користування платіжною картою по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності на картрахунку грошових коштів для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку. Даних про отримання відповідачкою нової картки матеріали справи не містять. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Судом встановлено, що платіжна картка відповідача діяла 2 роки, з червня 2004 року по червень 2006 року, і позивачем зазначене не спростовано, оскільки, відповідач заперечував щодо отримання нових карток на наступні періоди, а позивачем не надано належних доказів щодо саме отримання відповідачем таких карток. Надана позивачем інформація щодо картки 5457082902051874 , згідно до якої строк закінчення дії картки - 06/12 ( а.с.91). не є належним доказом отримання відповідачем такої картки. Отже, оскільки платіжна картка діяла 2 роки , відповідач отримав кредит на картку 23.06. 2004 року, а кошти від відповідача за цією карткою останній раз надійшли 21.08.2006р., то пред'явлення позову у січні 2014 року є порушенням строку позовної давності, про поновлення якого банк не просив. Між тим, в судовому засіданні до ухвалення судом рішення відповідач заявив про застосування строків позовної давності.. Згідно зі ст. 266 ЦПК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити у зв,язку з пропуском позивачем строку позовної давності, на застосуванні якої наполягає відповідач. Судові витрати покладаються на позивача згідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed