Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 15.06.2015 року [PERSON] звернулась до позивача із письмовою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та письмово зобов'язалась повідомляти про зміни обставин, які можуть вплинути на виплату грошової допомоги протягом трьох днів. На підставі наданих документів, враховуючи наявність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особі від 11.06.2015 року №1209000987 Управлінням було прийнято рішення про призначення грошової допомоги [PERSON] з червня 2015 року по грудень 2015 року. В подальшому на підставі заяв відповідачки Управлінням призначалась вищевказана допомога загальним періодом з січня 2016 року по грудень 2016 року. З метою виявлення фактів подання недостовірної інформації або не повідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги Управлінням в 2016 році була ініційована перевірка правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення грошової допомоги, за результатами якої встановлено, що відповідачка на день призначення вищезазначеної грошової допомоги мала у власності житловий будинок (1/8 частина від 1/2 житлового будинку вапнякового будинку, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м. та господарчих побудов: літня кухня, гараж, які знаходяться за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, буд. №131), тобто відповідачка була власником житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районі проведення антитерористичної операції та населеному пункті, що розташований на лінії зіткнення. Відповідачка у своїй заяві на отримання грошової допомоги у розділі «Інформація щодо наявності у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції (з зазначенням місцезнаходження житла) власноруч написала «Ні», чим підтвердила відсутність факту володіння особисто, або у будь-якого з членів сім'ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції. Таким чином, відповідач приховала інформацію, що впливає на призначення грошової допомоги, шляхом незазначення у своїй заяві на отримання грошової допомоги факту наявності спільної часткової власності будинку, його місцезнаходження, чим завдала матеріальної шкоди державному бюджету. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачену щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 14558,44 гривень. Представник позивача до початку судового засідання надав до суду заяву, згідно якої, враховуючи систематичний характер неявки відповідачки до суду в назначені дати судового розгляду справи за умов належного сповіщення, просить суд здійснити розгляд справи без участі представника УПСЗН та без використання та без використання технічних засобів фіксації судового процесу. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи в письмовому провадженні без застосування технічного засобу. Проти позовних вимог заперечує, при винесенні рішення просить врахувати доводи заперечення адвоката [PERSON]. Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.11.2017 року надав до суду заперечення, в яких яка прибула із м. Севастополя і проживає в [PERSON] [PERSON] по вул. Черняховського,8. Тобто, відповідачка проживає не у своєму житлі, і на утримання цього житла несе певні витрати, які їй компенсувалися за рахунок соціальної допомоги у розмірі 884 грн. на місяць. Дійсно, відповідачка отримала спадщину після смерті свого батька [PERSON] 05.04.2014 року і отримала у спадщину 1/8 частку від 1/2 частки житлового будинку житловою площею 28,1 кв.м.. Внаслідок розрахунку визначена загальна житлова площа отриманої спадщини, яка складає 1,76 кв. м., що на думку позивача є достатнім забезпеченням відповідачки власним для проживання житлом, за яке не потрібно платити соціальну допомогу. Вважає, що частина житлового приміщення житловою площею 1,76 кв.м. не придатне для проживання однієї особи і цей факт немає потреби окремо доводити, бо згідно ст. 47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Україні встановлена в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. У зв'язку з цим просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є внутрішньої переміщеною особою (а.с. 14, 15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у частині 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Згідно ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщеним осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014року № 505 (в подальшому-Порядку) внутрішньо переміщені особи мають право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 цього Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою. Так, 15.06.2015 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій в графі Інформація щодо наявності у будь-якого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції власноруч зазначила «Ні», а також зобов'язалась повідомляти про зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги протягом трьох днів з дня настання таких обставин (а.с. 9). Рішенням позивача від 16.06.2015 року [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 15.06.2015 року по 14.12.2015 рік в розмірі 884,00 гривень (а.с. 10). Рішенням позивача від 01.12.2015 року [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 01.12.2015 року по 11.12.2015 рік в розмірі 884,00 гривень (а.с. 11). Рішенням позивача від 17.12.2015 року [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 14.12.2015 року по 10.06.2016 рік в розмірі 884,00 гривень (а.с. 12). При проведенні перевірки правильності призначення та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, виявлено, що [PERSON] 27.01.2015 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала після смерті батька [PERSON] 1/8 частину від 1/2 частини житлового вапняного будинку А-1, загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м. та господарчих побудов: літня кухня Б, гараж В, замощення ІІ, водоколонка І, огорожа №1-3, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Черняховського, буд. 131 (а.с. 16-18). Відповідно до п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сімї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Таким чином, [PERSON] не мала права на щомісячну адресну допомогу. Після проведення перевірки, управлінням 13.10.2016 року винесене рішення про припинення допомоги переміщеним особам на проживання (а.с. 13) та підрахована сума надміру отриманої грошової допомоги, яка склала 14558,44 грн. за період з 15.06.2015 року по 31.10.2016 рік (а.с. 23). [PERSON] направлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманої грошової допомоги, яка утворилась у звязку з поданням нею недостовірної інформації про наявну у неї частку житлового приміщення (а.с. 20). [PERSON] до часу звернення до суду з позовом не повернула надміру отримані грошові кошти. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Посилання представника відповідача на те, що розмір наявної житлової площі є нижчим норми житлової площі 13,65 кв.м. згідно ст. 47 ЖК УРСР суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову, оскільки ст. 47 ЖК України не регулює спірні правовідносини між сторонами. Під час здійснення права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття ж реальної частки використовується у разі поділу спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правовогу режиму та визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідачем було допущено порушення умов отримання державної допомоги. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому сума судового збору у розмірі 1600,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved