Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання оплатити закуплену сільгосппродукцію та стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від суми боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Протягом трьох років - 2008, 2009, 2010, на підставі обоюдної домовленості він продав, а відповідач [PERSON], придбав у нього насіння соняшника по договірній ціні. За сформованим між ним та [PERSON] звичаєм, щодо здійснення правочинів купівлі- продажу насіння соняшника, без передплати, він отримував від відповідача письмові документи первісного обліку, якими він підтверджував обставини закупки у нього цієї сільгосппродукції із зазначенням кількості у кг., ціни за 1 кг., дати продажу і загальної вартості. При цьому за спільною згодою, він та [PERSON], визначали строки оплати закупленої продукції. Відповідач свої зобов'язання перед ним за закуплене насіння соняшника у 2008 році та 2009 році виконав у повному обсязі. Тому у травні 2010 року, він знову погодився з пропозицією відповідача продати йому врожай насіння соняшника 2009 року, який його родина і інші родичі, зберігали, очікуючи як завжди, весняного зростання закупочних цін на ринку купівлі-продажу. Відповідно до цієї домовленості, 19 і 20 травня 2010 року його син - [PERSON], з їхнього складу, розташованого за адресою; [ADDRESS] завіз, і згрузив на складі олійниці, по вул. Пушкіна належної відповідачу, насіння соняшника, загальною кількістю 51613 кг. З них 26390 кг. 19 травня було перевезено семи рейсами вантажівкою ГАЗ-4301 під керуванням [PERSON] 20 травня 2010 року, у такий же спосіб було завезено 25223кг. насіння соняшника. На наступний день 21.05.2010 року він і відповідач, звірили свої записи первинного обліку кількості проданого ним і купленого відповідачем 19-20 травня 2010 року насіння соняшника. При цьому відповідач, для нього власноруч заповнив бланк первісного обліку про прийняття куплених у нього 51613 кг. насіння соняшника по ціні 4,65 грн. за 1кг. Цей бланк відповідач, через кілька днів після часткової сплати йому, на прикінці травня 2010 року 60 тисяч грн. забрав, надавши інший, зменшивши у ньому кількість закупленого насіння соняшника до 38750 кг. по ціні 4,65 грн. за 1 кг на суму 180187 грн. з урахуванням виплаченої йому суми 60 тис. грн.. У той час, при отриманні від відповідача нового документу первісного обліку зі зміненим ним текстом у зв'язку з виплатою 60 тисяч грн. в рахунок загальної вартості проданого йому 19 та 20 травня 2010 року насіння соняшника, він не звернув уваги на відсутність дати в цьому документі первісного обліку. Відповідач при видачі нового документу узгодив з ним дату оплати останньої суми 180187 грн. 50 коп. до 10 вересня 2010 року. До теперішнього часу [PERSON] відмовляється сплатити йому заборгованість у розмірі 180187 грн. 50 коп., з мотиву відсутності у нього коштів, а останнім часом з надуманих підстав, він став стверджувати, що не має цієї заборгованості, що він ніби-то не здійснював в травні 2010 року закупку у нього насіння соняшника. Зазначені дії відповідача, він вважає ні чим іншим, як способом ухилитися від виконання зобов'язання сплатити борг. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що відповідач [PERSON] при видачі нового документу узгодив з ним дату оплати останньої суми 180187 грн. 50 коп. до 10 вересня 2010 року. Відповідач до теперішнього часу відмовляється сплатити йому цю заборгованість у розмірі 180187 грн. 50 коп., з мотиву відсутності у нього коштів, а останнім часом з надуманих підстав, він став стверджувати що не має цієї заборгованості, що він ніби-то не здійснював у травні 2010 року закупку у нього насіння соняшнику. Він ці дії відповідача вважає ні чим іншим, як способом ухилитися від виконання зобов'язання сплатити 180 187 грн. 50 коп. Хоча в такий же спосіб як і з ним, тоб-то на такому ж бланку, який [PERSON] видавав йому, останній вчиняв сільськогосподарські операції з іншими особами. Проте борг перед цими особами [PERSON] або визнав сам, або борг був стягнутий за рішенням суду, а всупереч обставинам, наявність боргу перед ним, [PERSON] не визнає. Відповідач з вересня 2010 року по теперішній час порушує зобов'язання перед ним по сплаті боргу у сумі 180187 грн. 50 коп., тобто не виконує цього грошового зобов'язання. В своїх вимогах розрахунок суми три процента річних, він здійснює у відповідності до загальновідомого у сфері фінансів терміну « процент», який визначається як прибуток отриманій кредитором від позичальника за період користування сумою грошових коштів. Суму три відсотки річних від суми основного боргу 180 187 грн. 50 коп., за весь час прострочення відповідачем [PERSON] боргу, розраховує за наступною формулою: три відсотки річних від сумі основного боргу відповідача 180187 грн. 50 коп. складає 5405 грн. 64 коп. (=180187,50:100 х З); у місяць три відсотки річних з суми 5405,64 грн. складає 450 грн. 47 коп. ( = 450,47 :12); три відсотки річних за 42 місяця, з вересня 2010 по січень 2014 року включно, прострочення відповідачем [PERSON] боргу складає 18919 грн. 74 коп. (= 450,47x 42). Розрахунок розміру боргу відповідача, з урахуванням встановленого індексу інфляції, він здійснив у відповідності до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, якою передбачено що індексація здійснюється, якщо величина індексу споживчих цін перевищила 101%, до встановлених Держкомстатом України індексів інфляції у період з вересня 2010 року по лютий 2014року та у відповідності до формули викладеною Верховним судом України у листу від 03.04.1997 року за № 62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Сума боргу з урахуванням індексу інфляції? 109,1 % за 2010 рік складає 16397 грн., сума боргу з урахуванням індексу інфляції 104,6% за 2011 рік складає 8289 грн., а всього 24686 грн. Індекси інфляції за 2012-2013 роки не перевищували 101%. Визначає що на час розгляду справи по суті загальний борг відповідача [PERSON] у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті закупленого у нього насіння соняшнику складає 223793 грн. 24 коп. (=180187, 50 + 18919,74 + 24686,00), яку він просить стягнути з відповідача на його користь в повному обсязі. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме: суму в розмірі 2237 грн. 93 коп., яка є сплатою судового збору за подання позовної заяви та 1881 грн. 60 коп. за проведення економічної бухгалтерської експертизи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та пояснив суду, що він розрахувався з [PERSON] за сільгоспродукцію, яку він йому здавав. На теперішній час він не має заборгованості перед [PERSON] Ціна соняшника на той час - в 2010 році, була 2 грн. 53 коп., тому у нього не могла бути ціна соняшника 4 грн. 65 коп. за 1 кг. Вважає, що договори повинні укладатися в письмовій формі. [PERSON] не показує договір, не має умов договору. Раніше [PERSON] звертався з заявою до суду з позовними вимогами, які пред'являв йому, але через деякий час написав заяву, про залишення позову без розгляду. Тепер вдруге звернувся до суду, тільки змінив свої вимоги. Не може пояснити, коли саме, при яких обставинах та в якому році складалася накладна, її дату. Він є приватним підприємцем. Він вів записи, тоб-то записував отриману продукцію та видачу продукції. Рахунок, про який йде мова, не має ніякого відношення до договорів. Не заперечує, що бланк написаний ним власнорнуч, але він був просто розрахунком чернових записів. Може бути таке, що до нього приїздив [PERSON], з яким вони розмовляли про здачу та отримання грошей і так можливо виник вказаний рахунок. Під рукою не було аркушів, на якому можна було записати чернові записи, і тому він заповнив чернові записи на бланку, який є в матеріалах справи. Печатка в бланку стоїть, так як чисті бланки з печатками були вже заготовлені та проштамповані, тому так і виник вказаний бланк. Ніякої заборгованості він не має перед [PERSON], так як за здану ним сільгоспродукцію у 2008-2009 роках він вже розрахувався. Просив суд в задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] - відмовити. В судовому засіданні, допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що 19 та 20 травня 2010 року, його син [PERSON], разом з [PERSON], на автомобілі ГАЗ, перевозили зі складу, який належить його сину, за адресою: вул. К.Маркса, насіння соняшника до [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Кожну ходку починали з 09 год. 00 хв. ранку, і закінчували привіз насіння соняшника ввечері. Насіння соняшника належить йому, його сину - [PERSON], членам його родині. При складанні накладної про те, що [PERSON] винен йому гроші за продаж соняшника, він запропонував йому, щоб і дружина була присутня при цьому та поставила свій підпис, на що [PERSON] відповів, що він два роки здавав йому продукцію, т.б. підстав не довіряти йому - немає. Він особисто був присутній, коли відбулося зваження [PERSON] кожної тонни соняшника на вагах, на підприємстві останнього. Він вів облік здачі насіння соняшника для продажу [PERSON] Останній також вів облік в своїх записах. Згідно його обліку, він продав [PERSON], 19 травня 2010 року - 26 т. 390 кг. насіння соняшника, 20 травня 2010 року, він продав [PERSON] 25 т. 223 кг. насіння соняшника. Письмовий договір між ним та [PERSON] не укладався. 22 травня 2010 року, після продажу насіння соняшника [PERSON] власноручно склав документ, накладну, з надписом «Рахунок» на продаж йому 51 т. 613 кг. насіння соняшника, на загальну суму 240 000 грн. з вказанням ціни насіння соняшника за один кілограм - 4 грн. 65 коп. Він довіряв йому повністю, і тому не оформив письмово договір. До цього, два роки, в усній формі, [PERSON] виконував умови по продажу йому насіння соняшника і підстав не довіряти йому, не було. Коли через деякий час, [PERSON] віддав йому частину боргу в розмірі 60 000 грн., він забрав в нього накладну на суму 240 000 грн. При цьому, йому постійно телефонували і він сказав, йому терміново потрібно їхати, накладну віддасть пізніше. Наступного дня він відав йому нову, переписану накладну, (з надписом «Рахунок»), замість взятої раніше з вказанням суми боргу 180 187 грн., вартості 38 750 кг. соняшника. Тоб-то, [PERSON] відрахував суму сплаченого ним суму боргу 60 000 грн. від суми основного боргу в розмірі 240 000 грн., що дорівнювалось 180 187 грн. Він поклав накладну до кишені і не помітив, що в накладній немає дати її складання. Вказана накладна є в матеріалах справи. В березні 2013 року, до нього підходив [PERSON] та пропонував переписати накладну, в ній він поставить дату - 2013 рік, але сказав, що борг він віддасть за півтора роки, до кінця 2014 року. Сказав, що зробить це з метою, щоб залишитися з ним друзями. Але він побоявся зробити так, як говорив [PERSON] Адже в 2013 році [PERSON] вже не значився приватним підприємцем, не займався підприємницькою діяльністю і тому він не буде мати можливість віддати борг, посилаючись на вказані факти. Він відмовився на запропонування [PERSON] переписати останнім накладну. Якщо [PERSON] віддав би йому всю суму боргу, він би ніколи не звертався з позовом до суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 19 та 20 травня 2010 року, він, ще з одним чоловіком - [PERSON], возив насіння соняшника, яке належало йому, його батькові - [PERSON] та членам його родини на базу до [PERSON] на продаж. Соняшник перевозили з його ангару, який розташований в [ADDRESS] на базу до [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Перший день, він відвіз сім машин, завантажених соняшником, на базу до [PERSON] та другий день відвіз 7 машин завантажених соняшником. Загальна вага проданого насіння соняшника була 51 тонна. Його батько - [PERSON], був особисто присутній при тому, як [PERSON] важив на своїх вагах насіння соняшника. Його батько, [PERSON], вів облік здачі насіння соняшника в своїх записах, [PERSON] також вів облік у себе. [PERSON] повинен віддати його батькові - [PERSON] за насіння соняшника 240 000 грн., а віддав тільки 60 000 грн., залишився борг - 180 000 грн. Прийняв [PERSON] насіння соняшника за ціною 4 грн. 65 коп., про це він дізнався пізніше. Батько йому сказав, що з загального боргу в розмірі 240 000 грн., [PERSON] віддав йому тільки 60 000 грн., тому потрібно зачекати трошки, поки [PERSON] не віддасть йому всю суму боргу. [PERSON] так і не віддав його батькові - [PERSON] борг за насіння соняшника в розмірі 180 000 грн. Він був присутній при тому, як [PERSON] та його батько [PERSON] 22 травня 2010 року складали розписку про те, що [PERSON] повинен віддати батьку борг за продаж насіння соняшника в розмірі 180 000 грн. Раніше була інша розписка в 2010 році, про те, що за вказане насіння соняшника [PERSON] повинен віддати [PERSON] 240 000 грн. В ній була зазначена дата, але [PERSON] віддав з цієї суми боргу батьку 60 000 грн., і тому забрав розписку, де було зазначено, що він винен 240 000 грн., замість написав розписку з сумою боргу 180 000 грн. Пам'ятає, що в квітні 2013 року до нього приїздив [PERSON] та говорив, що він хоче віддати батькові борг за насіння соняшника. Пояснив вказане бажання тим, що він бажає залишитися людиною і розрахуватися з боргом. Він відповів [PERSON], що все потрібно завірити. На другий день [PERSON] приїхав до нього разом зі своїм сином та попросив дати йому в борг 180 000 грн. Він відповів йому, що в нього вже є борг в розмірі 180 000 грн., нехай віддасть те, що він заборгував. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 19 та 20 травня 2010 року, він, разом з [PERSON] грузив соняшник з його ангару та возили на базу до [PERSON] на продаж. Ваги знаходилися на території олійниці [PERSON] Завантажували соняшник на вагах по сім ходок 19.05.2010 року та сім ходок 20.05.2010 року. При ньому, ніякого розрахунку з [PERSON], [PERSON] не вів, він цього не бачив. Тільки був присутній як возили соняшник до [PERSON], так як сам возив цей соняшник. [PERSON] поясняв йому, що це соняшник його батька - [PERSON] та зокрема їхньої родини. Він не бачив, які складалися документи стосовно соняшника. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що 20.05.2010 року, він побачив [PERSON], який автомобілем ГАЗ - привозив насіння соняшника до [PERSON] та дізнався від нього, що 51 т. соняшника він, разом з батьком, [PERSON] продали [PERSON] Для цього він приїздив на адресу по [ADDRESS]. до [PERSON] 01.08.2013 року він надавав [PERSON] розписку [PERSON], яку він йому написав, для відому. [PERSON] брав в нього гроші на закупку соняшника. Пояснив, що він бажає розвиватися, закупити соняшник. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що в 2012 році він був запрошений [PERSON] до зборів. На них вирішувалось питання з приводу того, щоб люди, які здавали сільгоспродукцію [PERSON] почекали, поки він з ними розрахується. Він з грудня 2009 року почав здавати [PERSON] продукцію, а [PERSON] здав соняшник у травні 2010 року. Коли він здав [PERSON] насіння соняшника, він отримав від нього письмове підтвердження вказаного, а саме: бланк, з надписом «рахунок», в якому було зазначено, що [PERSON] отримав від нього насіння на зберігання, ціну насіння за 1 кг. - 4 грн. 60 коп., т.б. 4600 грн. за одну тону. Крім того, [PERSON] вказав в зазначеному бланку, яку суму він йому сплачував та віддавав гроші, а потім частково вказував, яку суму він заборгував. Взагалі він здавав насіння у вересні 2010 року, в накладній вказано, що у грудні 2010 року, т. б. він здавав йому сільгоспродукцію тільки в 2010 році. Всього [PERSON] віддав йому 16 000 грн., а залишився борг в сумі 31 000 грн. За рішенням суду, з [PERSON] на його користь,було стягнуто суму боргу по ціні 3100 грн. за одну тонну, т.б. саме апеляційний суд вирішив питання по ціні 3100 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що [PERSON] повинен повернути [PERSON] за здачу останнім насіння соняшника біля 200 000 грн. Конкретно суму він не знає. Він чув, як [PERSON] сказав, що якщо [PERSON] буде ще витребувати з нього суму боргу, то він зовсім не віддасть йому борг. Це було в серпні 2012 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що у листопаді 2012 року [PERSON] збирав всіх, хто здавав йому сільгоспродукцію в барі «Гетьман» на збори, та обіцяв всім повернути гроші. Він чув, як [PERSON] говорив, що він поверне борг. Знає, зі слів [PERSON], що у [PERSON] перед ним борг в розмірі 180 000 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що [PERSON] заборгував [PERSON] гроші. Він чув, як [PERSON] говорив [PERSON], щоб той не звертався з позовом до суду, тому що він поверне борг. Знає, що [PERSON] повинен [PERSON] 180 000 грн. [PERSON] здав йому соняшник по 4 грн. 65 коп. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що [PERSON] заборгував [PERSON] гроші за те, що він здав йому насіння соняшника та не отримав від нього за це гроші. У вересні 2012 року, він був присутній, як [PERSON] обіцяв [PERSON] повернути борг. Але він не був присутній при тому, [PERSON] виписував накладні. [PERSON] також має борг перед ним особисто. 01.08.2013 року, він передав [PERSON] для відома, письмове зобов'язання [PERSON] перед ним, т.б. накладну, про те, що він у вересні 2010 року здав на зберігання [PERSON] насіння соняшника по ціні 4,4 грн. за 1 кг., а всього 3270 кг. на суму 14388 грн. [PERSON] зобов'язався повернути зазначену суму до 30 травня 2012 року. До теперішнього часу, [PERSON] борг йому не віддав, але з його слів, не заперечує про наявність боргу. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він знає, що в травні 2010 року, [PERSON] здав [PERSON] насіння соняшника. Восени 2012 року [PERSON] зібрав всіх, кому винен гроші, за здачу йому сільхозпродукції та роз'яснив, що він готовий всім повернути гроші, признав борг. Про суму боргу [PERSON] перед [PERSON] мови не було. [PERSON] говорив, що буде працювати та віддавати їм борг. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що взимку 2013 року, він приїхав на риок в смт. Михайлівка. Там зустрів [PERSON] та [PERSON] Вони розмовляли, про що саме, він не чув. Конкретно він не знає, хто, кому заборгував. Потім [PERSON] запросив його до кафе «Гетьман». Там було багато людей, яким [PERSON] заборгував гроші. В кафе вирішувалося питання про надання [PERSON] дозволу працювати. Особисто йому [PERSON] заборгував гроші, яку саме суму не хоче говорити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що йому знайомі і [PERSON] і [PERSON] [PERSON] заборгував йому особисто 8 000 грн. Він був присутній на зборах в барі «Гетьман». Люди, яким [PERSON] заборгував гроші, хотіли, щоб [PERSON] віддав маслобойню, хтось би робив там, і він віддавав гроші - борг людям. [PERSON] також був присутній на зборах. Він знає, що [PERSON] заборгував [PERSON] гроші, всього 180 000 грн. Йому відомо, що [PERSON] здавав [PERSON] соняшник в 2010 році, яка сума та кількість соняшника, він не знає. В судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила суду, що бланк, з надписом «Рахунок», на якому було зроблені відповідні записи, розглядався нею як реквізит. Саме зазначений бланк «рахунок» не може бути підтвердженням наявності боргу. Рахунок можливо виставити та не здійснити операцію. Операція повинна відображатися в книзі обліку або передачі грошових засобів продавцю. Бланк про операцію повинен заповнювати продавець, в даному випадку це [PERSON] Суд, ознайомившись в судовому засіданні з поясненнями позивача, відповідача, свідків, експерта, вивчивши докази по цивільній справі, а саме: бланк «Рахунок» з підписом [PERSON] та печаткою фізичної особи підприємця [PERSON], висновок № 146-13 судово-економічної експертизи від 20.11.2013 року, повідомлення начальника Міністерства Доходів і Зборів України від 09.08.2013 року, та оцінивши все в сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності до висновку експерта № 146-13 судово - економічної експертизи від 20.11.2013 року, документально підтвердити факт здійснення господарської операції з купівлі фізичною особою - підприємцем [PERSON] у [PERSON] товару зазначеного на бланку «Рахунок», в об'ємі наданих на дослідження документів, не надається за можливе. При цьому експерт, не підтверджуючи факт здійснення господарської операції з купівлі зазначеного товару на бланку «рахунок» також і не спростовує зазначений факт. Проте, суд, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні, на підставі пояснень сторін по справі, свідків, доказів, а саме: повідомлення начальника Міністерства Доходів і Зборів України від 09.08.2013 року, судом було встановлено, що відповідач по справі [PERSON] був зареєстрований фізичною особою підприємцем та займався підприємницькою діяльністю та постійно знаходився на спрощеній системі оподаткування Підприємницьку діяльність припинив в 2013 році. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на вимогах, стосовно наявності заборгованості [PERSON] в розмірі 180 187 грн. 50 коп., з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від суми боргу. В підтвердження заборгованості позивач [PERSON] надав суду докази - бланк «Рахунок», в якому вважає зафіксований факт прийняття від нього відповідачем [PERSON] насіння соняшника в розмірі 38 750 кг. У відповідності до наданого позивачем бланку, з надписом «Рахунок», суд прийшов до висновку, що зазначений бланк заповнений та складений саме відповідачем [PERSON]. Крім того, в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не заперечував, що бланк заповнений ним власноручно, тільки в якості чернетки, але не зміг пояснити, коли саме, при яких обставинах та в якому році складалася «накладна», її дату. Посилання відповідача на той факт, що бланк заповнений в якості чернетки, не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Так, бланк, з надписом «Рахунок» містить в графі «Директор» підпис відповідача [PERSON], та місить підпис головного бухгалтера, бланк завірений печаткою фізичної особи підприємця [PERSON]. Постачальник у вказаному бланку, зазначений позивач - [PERSON] В бланку «Рахунок» містяться графи - «Найменування, одиниці виміру, кількість, ціна без ПДВ, сума без ПДВ» та під якими записані наступні записи російською мовою - «38 750 кг. подсолнечника тридцять восем тис. семсот пятдесят кг. х 4, 65 грн./кг., - 180 187 грн. - сто восемдесят тысяч сто восемдесят семь грн.». Всупереч поясненням відповідача [PERSON], що зазначений бланк є чернеткою, суд встановив, що бланк взагалі не місить записів та поміток щодо того, що це є чернетка, навпаки, всі суми записані цифрами, містять записи прописом, бланк завірений печаткою встановленого зразку для фізичних осіб - підприємців, підписаний директором та головним бухгалтером. Зазначене свідчить про дійсні фактичні відносини між сторонами по справі, які склалися між ними та були направлені на здійснення операцій по здачі та закупівлі сільгоспродукції на момент зайнятості підприємницькою діяльністю відповідачем [PERSON] в 2010 році. Той факт, що бланк не місить дати його складання, суд розцінює, як намагання відповідача уникнути в подальшому відповідальності по сплаті боргу і неуважністю при цьому [PERSON] У відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бланк «Рахунок», не відповідає ознакам первинного документу, оскільки ним не фіксується будь - яка господарська операція, проте, у відповідності до висновку експерта № 146-13 від 20.11.2013 року, вказаний документ, носить інформаційний характер. На підставі зазначеного, суд прийшов до висновку, що між сторонами все ж таки відбулися дії, спрямовані на закупівлю соняшника між ними в 2010 році, т.б. виникли зобов'язання. Крім того, суд вважає, що бланк «Рахунок» складений саме в такій формі, та який міститься в матеріалах справи, не суперечить правилам складання облікових документів для фізичних осіб - підприємців на спрощеній системі оподаткування діючим в 2010 році законодавством про бухгалтерський облік. Зазначене підтверджується висновком експерта № 146-13 судово - економічної експертизи від 20.11.2013 року, у відповідності до якого, обов'язковість ведення бухгалтерського обліку, складання фінансової звітності, складання первинних та зведених облікових документів для фізичних осіб - підприємців на спрощеній системі оподаткування, що сплачують єдиний податок, законодавством про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні не передбачена, але й не заборонена. Правові засади регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, що зареєстровані як платники єдиного податку, регулюються Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». Первинні документи, які б підтверджували здійснення господарської операції, а саме: факт купівлі фізичною особою - підприємцем [PERSON] у [PERSON] товару зазначеного на бланку «Рахунок», на дослідження експерту, не були надані. Замість зазначених документів, відповідач [PERSON], надав експерту повідомлення, в якому зазначив, що він не проводив закупку у [PERSON] насіння соняшника у 2010-2011-2012 роках, тому в книгах обліку доходів та витрат він не значиться, як постачальник соняшника. Він проводив закупку у нього насіння соняшника в 2008-2009 роках в незначній кількості і своєчасно з ним розрахувався на готівку. На сьогоднішній день, у нього немає ніякої заборгованості перед [PERSON] Ніяких накладних, інших документів, які б свідчили про взаємовідносини з [PERSON], щодо закупівлі соняшника у 2010 році не існує. Тому він не може надати такі документи. Проте, ствердження відповідача [PERSON] про те, що взаємовідносин з [PERSON], щодо закупівлі соняшника у 2010 році не існувало, спростовується поясненнями в судовому засіданні свідків, які підтвердили той факт, що взаємовідносини, т.б. зобов'язання [PERSON] перед [PERSON], щодо закупівлі соняшника у 2010 році - існували. Так, зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 19 та 20 травня 2010 року, він, ще з [PERSON], возив насіння соняшника, яке належало [PERSON], до [PERSON]. Перший день він відвіз сім машин [PERSON] та другий день 7 машин. Загальна вага насіння соняшника була 51 тонна. [PERSON] повинен віддати їм за насіння соняшника 240 000 грн., а віддав тільки 60 000 грн., залишився борг - 180 000 грн. Прийняв [PERSON] насіння соняшника за ціною 4 грн. 65 коп., про це він дізнався пізніше. Знає, що [PERSON] не віддав [PERSON] борг за насіння соняшника в розмірі 180 000 грн. Крім того, свідок [PERSON], був особисто присутній при тому, як відповідач [PERSON] власноручно складав накладну, після продажу йому насіння соняшника з вказаням суми боргу. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення щодо того, як 19 та 20 травня 2010 року, він, разом з [PERSON] грузив соняшник та возили його до [PERSON] Перший день ваги знаходилися на території підприємства [PERSON] Завантажували соняшник на вагах по сім ходок 19.05.2010 року, та сім ходок 20.05.2010 року. Так, свідок [PERSON] підтвердив той факт, що [PERSON] здав [PERSON] соняшник у травні 2010 року. Свідок [PERSON] підтвердив, що 20.05.2010 року, він побачив [PERSON], який автомобілем ГАЗ - привозив насіння соняшника до [PERSON] та дізнався від [PERSON], що 51 т. соняшника він, з батьком - [PERSON], продали [PERSON] Для цього він приїздив на адресу по [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив той факт, що йому відомо про те, що [PERSON] повинен повернути [PERSON], за здачу останнім, насіння соняшника біля 200 000 грн. Конкретно суму він не знає. Він чув в серпні 2012 року як [PERSON] сказав, що якщо [PERSON] буде ще витребувати з нього суму боргу, то він зовсім не віддасть йому борг. Крім того, в судовому засіданні, з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] суд встановив, що в 2010 - 2012 роках [PERSON] здійснював господарські операції, у відповідності до яких він приймав на зберігання сільгосппродукцію по ціні 4 грн. 40 коп. ( та 4 грн. 60 коп.). Зазначене спростовує ствердження відповідача, про те, що в 2010 році, в нього ціни за зберігання ( отримання) продукції в розмірі 4 грн. 65 коп. не було. У відповідності до наданого позивачем, в якості доказу, бланку з надписом «Рахунок», виданого [PERSON] [PERSON], суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], в такий же самий спосіб надав ідентичний бланк і позивачу [PERSON] Тоб-то, зазначені бланки, з надписом «рахунок», [PERSON] видавав особам, які були з ним учасниками взаємовідносин та перед якими він брав зобов'язання по закупівлі та зберіганні сільгоспродукції. Проте борг перед цими особами [PERSON] в одній ситуації визнав сам (в часності в судовому засіданні [PERSON] визнав, що він має борг перед свідком [PERSON] в розмірі 14 388 грн.), іншій особі, борг був стягнутий за рішенням суду, але всупереч обставинам, наявність боргу перед [PERSON], [PERSON] не визнає. В судовому засіданні, відповідач [PERSON] не заперечував проти пояснень свідка [PERSON], який підтвердив той факт, що по зазначеному бланку «Рахунок», (який посвідчено печаткою фізичної особи - підприємця та ідентифікаційним номером підприємця) [PERSON] повинен йому певну грошову суму. В сукупності зазначені пояснення опитаних в судовому засіданні свідків свідчать про те, що між позивачем та відповідачем відбувалися взаємовідносин щодо закупівлі соняшника у 2010 році. Відповідач [PERSON] заперечує зазначене, тим самим приховуючи факт закупівлі соняшника в 2010 році, що розцінюється судом, як бажання відповідача уникнути від сплати заборгованості по закупівлі соняшника перед позивачем [PERSON], тим самим порушити взяті на себе зобов'язання перед ним. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі вищезазначених доказів, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання перед позивачем [PERSON] Згідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Аналізуюче зазначене і приходячи до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача, суд вважає необхідним, у відповідності до позовних вимог позивача, стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 180 187 грн. 50 коп., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних за 42 місяця прострочення боргу. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом Встановлений індекс інфляції в Україні за 2010 рік - 109, 1%, за 2011 рік - 104/6%, за 2012 рік - 99,8% за 2013 рік - 100,5%., за січень 2014 року - 100,2%. Розрахунок суми, з урахуванням три відсотки річних за період не сплати боргу відповідачем наступна. Три відсотки річних від суми основного боргу відповідача 180187 грн. 50 коп. складає 5405 грн. 64 коп. (=180187,50:100 х 3); у місяць три відсотки річних з суми 5405,64 грн. складає 450 грн. 47 коп. ( = 450,47 :12); три відсотки річних за 42 місяця, з вересня 2010 по січень 2014 року включно, прострочення відповідачем [PERSON] боргу складає 18919 грн. 74 коп. (= 450,47x 42). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції 109,1 % за 2010 рік складає 16397 грн., сума боргу з урахуванням індексу інфляції 104,6% за 2011 рік складає 8289 грн., а всього 24686 грн. Індекси інфляції за 2012-2013 роки не перевищували 101%. Загальний борг відповідача [PERSON] у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті закупленого в нього насіння соняшнику перед позивачем складає 223 793 грн. 24 коп. (=180187, 50 + 18919,74 + 24686,00). Розрахунок розміру боргу відповідача, з урахуванням встановленого індексу інфляції, регулюється ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, якою передбачено що індексація здійснюється, якщо величина індексу споживчих цін перевищила 101%, до встановлени Держкомстатом України індексів інфляції у період з вересня 2010 року по лютий 2014 року та у відповідності до формули викладеною Верховним судом України у листу від 03.04.1997 року за № 62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме: суму в розмірі 2237 грн. 93 коп., яка є сплатою [PERSON] судового збору за подання позовної заяви та 1881 грн. 60 коп. за проведення економічної бухгалтерської експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved