Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 06.09.2016 між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 57. Від даного шлюбу дітей у них нема. Сімейне життя не склалось. Спочатку сімейного життя відносини були нормальними, але з часом вони погіршились. Причиною цього стали різні погляди на життя, постійні сварки та непорозуміння. У звязку з цим стали віддалятись один від одного та практично стали чужими людьми. Протягом року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства. За наведених обставин втратила до відповідача почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер, сімя фактично розпалась. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. На примирення не погодилась. Просить суд задоволити позов. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії І-СГ № 262598, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Дрогобицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 57. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як «Матвіїшин». Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1\~ст.110 та СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~ Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112\~СК України регламентовано, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя.\~\~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 768, 40 грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved