Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 18 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №864/ФКВ-07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на суму 19 809,00 доларів США строком до повного виконання зобов`язань за договором. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у зв`язку з чим до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за даним кредитним договором. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 19 червня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 196 125,11 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати. Заочним рішенням від 25.01.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено та стягнуто з відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020) заборгованість за кредитним договором №864/ФКВ-07 від 18 жовтня 2007 року яка виникла станом на 19 червня 2015 року та складається з наступного: 91438,08 грн. тіло кредиту; 41655,20 грн. відсотки, 12801,64 грн. комісія за ведення кредиту, 46749,21 грн. пеня, 2093,98 грн. - 3% річних заборгованості по тілу, 1387,00 грн. 3% річних заборгованості по відсоткам, а також витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн., а всього 196\~545 (сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн. 11 коп.. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.09.2017 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив у якому зазначив, що позивач просить, у тому числі, стягнути з позичальника 12801,64 грн. комісії за ведення кредиту, однак вказана вимога суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до якого, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Окрім цього, позивач, передбачаючи в договорі такий високий розмір пені, порушив принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушив його права споживача, тому вимога про стягнення нарахованої суми пені у розмірі 46749,21 грн. є завищеною, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. [PERSON] починаючи з 01.07.2008 року по жовтень 2015 року працював в Іноземному підприємстві «Технопарк» та за період з квітня 2013 року по час звільнення йому були нараховані кошти у сумі 2016,74 грн. з яких отримано - 1879,08 грн.. Крім того, у період з липня 2016 року по листопад 2017 року відповідач працював у ТОВ «Гірник-Експорт, де за 2016 рік йому було виплачено - 7584,25 грн.; за 2017 рік (з січня по листопад) виплачено 19381,84 грн.. У той же час, на утриманні у відповідача постійно перебували батьки та донька, яка у період з 2013 по 2016 рік навчалась в Університеті імені Альфреда Нобеля, що передбачало собою необхідність оплати її навчання та забезпечення її життєвих потреб. На теперішній час [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Все вищевикладене вплинуло на матеріальне становище та позбавило можливості відповідача своєчасно здійснювати погашення кредитних коштів, передбачених договором кредиту. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №864/ФКВ-07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на суму 19 809,00 доларів США строком до повного виконання зобов`язань за договором. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у зв`язку з чим до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача станом на 19.06.2015 рік заборгованість за договором №864/ФКВ-07 від 18 жовтня 2007 року становить 14690,77 гривень, яка складається з: 91438,08 грн. тіло кредиту; 41655,20 грн. відсотки; 12801,64 грн. комісія за ведення кредиту; 46749,21 грн. пеня; 2093,98 грн. - 3% річних заборгованості по тілу; 1387,00 грн. 3% річних заборгованості по відсоткам. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 та згідно з п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в частині стягнення суми комісії за користування кредитом слід відмовити. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому в частині стягнення 12801,64 грн. суми заборгованості за комісіями, суд вважає відмовити. В силу ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті\~551\~ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Враховуючи значну суму основного боргу, а також майновий стан відповідача [PERSON] , суд вважає зменшити розмір пені до 3000,00 грн.. У частині стягнення 3% річних заборгованості по тілу у розмірі - 2093,98 грн. та 3% річних заборгованості по відсоткам у розмірі - 1387,00 грн. суд вважає відмовити, оскільки відсутнє належне обґрунтування з боку Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», якому відступлено право вимоги від ТОВ «Український промисловий банк» Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ЄДРПОУ 34047020, заборгованість за кредитним договором №864/ФКВ-07 від 18 жовтня 2007 року, станом на 19 червня 2015 року, яка складається з: 91438,08 грн. тіло кредиту; 41655,20 грн. відсотки, 3000,00 грн. пеня, а всього 136093 (сто тридцять шість тисяч дев`яносто три) гривні 28 копійок. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на користь держави судовий збір у розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 93 копійки.

Outcome: partial