Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість спричинених збитків у розмірі 10 395,76 грн., що утворились в наслідок протиправних дій відповідача. Позовна заява мотивована тим, що під час проведення представниками позивача технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпро, пров. Парусний, 6/56, що проводилась 06.10.2014р., виявлено самовільне підключення після відключення поза приладом обліку, фаза з клеми ввідної магістралі в щитовій підєднана поза приладом обліку через автомат, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується. Відповідачем надані суду заперечення та додаткові пояснення, у яких він посилаючись на закінчення терміну дії договору на споживання електроенергії між ним та позивачем, розбіжність у встановленому лічильнику та вказаному у акті порушення, а також на те, що він самовільно не підключався до мережі, оскільки прилад обліку знаходиться у підїзді будинку та за його технічний стан відповідає позивач, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також зазначив, що не підписував акт про порушення Н №\~103575 від 06.10.2014р. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях та додаткових поясненнях, проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з ст.3 Закону України Про електроенергетику відносини, повязані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. за № 1357 (далі Правила). Під час проведення представниками позивача технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок за адресою: м. Дніпро, пров. Парусний, 6/56, що проводилась 06.10.2014р., працівниками позивача виявлено самовільне підключення після відключення поза приладом обліку, фаза з клеми ввідної магістралі в щитовій підєднана поза приладом обліку через автомат, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що дія договору на споживання електроенергії скінчилась ще 2006р., як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки відсутність договору з позивачем не позбавляє відповідача обовязків, повязаних з отриманням послуг з електропостачання, тобто як споживача таких послуг. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016р. №6-2951цс15. Відповідно до п.42 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно з п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

Outcome: approved