Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку загальною площею 4,10 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала померлому на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року №340 та сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER], виданого Ренійською районною державною адміністрацією 12 листопада 1997 року. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після померлого є позивач по справі - [PERSON] (син померлого). Інших спадкоємців немає. Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини , від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 лютого 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Кокош О.П. , відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку загальною площею 4,10 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала померлому на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 340 та сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER], виданого Ренійською районною державною адміністрацією 12 листопада 1997 року. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після померлого є позивач по справі - [PERSON] (син померлого). Інших спадкоємців немає. Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини , від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 27 лютого 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавались на ім`я померлого [PERSON] , підтверджують родинний зв`язок між позивачем та померлим , підтверджують факт сумісного проживання позивача та померлого, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved