Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просять визнати її такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 2 в буд. № 2-А по пров. Світлий у місті Одесі. При цьому посилаються на те, що він є власником 1/2 квартири, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, буд. 2/А, кв. 2, іншим співвласником даної квартири є його мати, [PERSON]. 11.08.2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір № 17 про здавання житлового приміщення в найм, відповідно до умов якого він здав у тимчасове користування строком до 5 років [PERSON], яка зобовязується оплатити квартиру в розмірі комунальних платежів та користуватися житловою площею для особистих потреб. На підставі укладеного договору найму та його засвідченої згоди та згоди [PERSON], відповідачкою до Шевченківського ВМ Приморського РВ м. Одеси було подано заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO]/А, кв.2. З моменту вселення і до сьогодні він, постійно проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, буд. 2/А, кв.2., несе всі витрати з утримання квартири та сплати комунальних платежів. Договір найму з [PERSON] закінчився 11.08.2013 року та більше не продовжувався на новий строк, з вказаного моменту відповідачка не проживає в даній квартирі, витрати з оплати комунальних платежів не несе, наразі проживає за попереднім місцем реєстрації: [ADDRESS]. У звязку з викладеним він звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, від представника позивача до суду надійшло клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1998 р. квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. Право власності позивачів зареєстровано КП ОМБТІ та РОН 02.07.1998 р. 11.08.2008 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір № 17 про здачу житлового приміщення в найм, відповідно до умов якого [PERSON] здав квартиру [ADDRESS] у тимчасове користування строком до 5 років [PERSON], яка зобовязується оплатити квартиру в розмірі комунальних платежів та користуватися житловою площею для особистих потреб. Договір було засвідчено підписами сторін договору, засвідчено підписом та скріплено печаткою начальником Житлово-комунального сервісу «Фонтанський» дільниця № 8 [PERSON] На підставі укладеного договору найму та засвідченої згоди [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO], громадянкою [PERSON], до Шевченківського ВМ Приморського РВ м. Одеси було подано заяву про реєстрацію місця проживання за адресою: [INFO]/А, кв.2. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 580 від 20.03.2017 року, у квартирі № 2 за адресою: м. Одеса, пров. Світлий, буд. 2/А зареєстровані 3 особи: [PERSON], який зареєстрований в даній квартирі 01.07.1987 р., [PERSON], зареєстрована 27.03.2009 р. та [PERSON], зареєстрована 29.04.2009 р. Договір найму з [PERSON] закінчився 11.08.2013 року та більше не продовжувався на новий строк, з вказаного моменту [PERSON] не проживає в спірній квартирі, витрати з оплати комунальних платежів не несе. Оскільки реєстрація по даній адресі відповідача збільшує витрати позивача по сплаті\~\~комунальних послуг,\~\~що порушує\~\~його конституційні права, суд вважає, що на підставі наданих доказів позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд враховує, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» реєстрація \~внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки власністю відповідача і місцем\~\~перебування або проживання зазначена квартира не становить, він має бути знятий з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачку, яка не проживає в спірній квартирі понад три роки, слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири\~\~[ADDRESS].

Outcome: approved