Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за навчання. В обґрунтування позову зазначив, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 431 о/с від 25.08.2011 року в зв'язку з реорганізацією Кіровоградського юридичного інституту ХНУВС, відповідача [PERSON] було переведено та зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ. 29.08.2011 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно з яким відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен був відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Після закінчення ХНУВС, згідно з наказом ХНУВС № 217 о/с від 02.06.2012 лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано до УМВС України в Кіровоградській області для подальшого проходження служби. Наказом УМВС України в Кіровоградській області № 50 о/с від 19.02.2013 лейтенанта міліції [PERSON] оперуповноваженого з боротьби з незаконним обігом наркотиків кримінальної міліції Новгородського районного відділу УМВС України в області було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. За вказаних обставин Харківський національний університет внутрішніх справ дійшов висновку про порушення відповідачем п. 2.3.6 договору від 29.08.2011 року про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача [PERSON] фактичні витрати, пов'язанні з його навчанням в розмірі 19961,82 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі представника позивача та письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини викладені в позові та поясненнях просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення в яких зазначив, що він з 2011 року навчався в ХНУВС за договором від 29.08.2011 року про підготовку фахівців, по закінченню якого був відрахований зі складу курсантів та відкомандирований в званні лейтенанта до УМВС України в Кіровоградській області для подальшого проходження служби. З 2011 року по 2013 рік працював на посаді оперуповноваженого з боротьби з незаконним обігом наркотиків кримінальної міліції Новгородківського районного управління відділу УМВС. 19.02.2013 року наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області № 50 його було звільнено з посади за п. 64 (є) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за порушення дисципліни. Вказав, що дійсно має факт звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення навчання, але позивач не відображає в позові і не надає письмових доказів, які б підтверджували його право у якості виконання державного замовлення, пред'являти до випускника будь - яких вимог майнового характеру щодо відшкодування до державного бюджету вартості навчання та компенсування замовнику витрат, пов'язаних з здобуттям ним вищої освіти за державним замовленням. Таким чином, за умовами договору про підготовку фахівців у навчальному закладі МВС від 29.08.2011 року, він набув зобов'язання виключно перед державними замовниками щодо відшкодування вартості навчання у вищому закладі освіти шляхом сплати грошових коштів у відповідній сумі до державного бюджету. Вважає, що Харківський Національний університет внутрішніх справ не є належним позивачем у даній справі. Зазначив, що з 02 червня 2014 року він знову перебуває на службі в органах внутрішніх справ УМВС України в Кіровоградській області, що підтверджується довідкою УМВС України в Кіровоградській області № 3 від 23.09.2014 року. Тобто, на момент звернення до суду 02 липня 2014 року порушень інтересів і прав ні ХНУВС, ні держави в особі Головного Управління МВС України в Кіровоградській області не було. Крім того, з 03 серпня 2014 року він перебуває у відрядженні в зоні антитерористичної операції (АТО) і цим він залишився вірним присязі, яку він прийняв при вступі на службу в органи внутрішніх справ та на даний момент стоїть на захисті української незалежності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 431 о/с від 25.08.2011 року в зв'язку з реорганізацією Кіровоградського юридичного інституту ХНУВС, відповідача [PERSON] було переведено та зараховано до складу курсантів Харківського національного університету внутрішніх справ (а.с. 6). 29.08.2011 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 7-8). Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з наказом ХНУВС № 217 о/с від 02.06.2012 лейтенанта міліції [PERSON] було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано до УМВС України в Кіровоградській області для подальшого проходження служби (а.с.9). Наказом УМВС України в Кіровоградській області № 50 о/с від 19.02.2013 лейтенанта міліції [PERSON] оперуповноваженого з боротьби з незаконним обігом наркотиків кримінальної міліції Новгородківського районного відділу УМВС України в області звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) (згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України) (а.с.10). Відповідно до п.1.1. Положення про вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62, вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС України. Кошти на навчання виділяються із Державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п.9.9. Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджує МВС (п.9.10. Положення). Згідно п. 2.3.5 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2011 року, особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до п. 2.3.6. договору, особа зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3 п.п. 3.2 договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2011 року визначено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Як вбачається з наданої відповідачем [PERSON] довідки УМВС України в Кіровоградській області № 3 від 23.09.2014 року, [PERSON] дійсно працює в УМВС України в Кіровоградській області з 02.06.2014 року. З 04.07.2014 року займає посаду міліціонера взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в області. З 03.08.2014 року перебував у відрядженні в зоні АТО (а.с.53). Згідно ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином суд зазначає, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 29.08.2011 року, у пункті 3 якого зазначені підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не відмовлявся від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, з 02.06.2014 року працює в УМВС України в Кіровоградській області та з 04.07.2014 року займає посаду міліціонера взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в області, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, так як в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та відповідного обґрунтування.

Outcome: dismissed