Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики і просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики, укладеним сторонами і посвідченим нотаріально 23 липня 2014 року, станом на 14 лютого 2016 року в розмірі 110855 грн. В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики від 23 липня 2014 року за 17 місяців у розмірі 108747 грн. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2014 року між сторонами було укладено договір безпроцентної позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Золотоус [PERSON], згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 180000 грн., що є еквівалентом 15000 доларів США (а.с. 4). Згідно із умовами договору відповідач зобовязався повертати позивачу борг рівними частинами, а саме по 3000 грн., що є еквівалентом 250 доларів США, починаючи з 23 серпня 2014 року до 23 липня 2019 року. Відповідач виконав взяті на себе зобовязання лише частково, повернувши позивачу суму боргу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку саме суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Станом на 24 листопада 2016 року офіційний курс долару США становить 25,5876 грн., заборгованість відповідача перед позивачем становить 6396 грн. 90 коп., що є еквівалентом 250 доларів США, х 17 місяців = 108747 грн. 30 коп. Виходячи з того, що відповідач прострочив повернення чергової частини позики, суд вважає, що вимога позивача до відповідача цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за договором позики в сумі 108747 грн. 30 коп. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і, оскільки вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не заявлені, то і підстави для їх відшкодування відсутні. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд -

Outcome: approved