Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-196; визнати за позивачем право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 124,6 м?, житловою площею 75,9 м?, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-197; визнати за позивачем право власності на ? частку земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач є дітьми [PERSON], померлої [INFO] року, після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, яке складається із квартири [ADDRESS], а також земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері сторони прийняли шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Однак, відповідач використовуючи підроблену довідку про склад сім'ї при подачі заяви про прийняття спадщини, повідомив нотаріусу інформацію, що не відповідає дійсності, та у подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру та земельну ділянку, не повідомивши про наявність інших спадкоємців за законом. Позивач вважає, що відповідач, оформивши спадщину незаконно на підставі підроблених документів, фактично позбавив його права на спадкування на ? частки майна після смерті матері, зловживаючи своїми правами та заздалегідь вводячи в оману нотаріуса, що є незаконним та протиправним. Позивач змушений звернутися з даним позовом до суду у зв'язку з тим, що у нього існують перешкоди для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку на квартиру у вигляді ? частки, оскільки квартира фактично вже зареєстрована за іншою особою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2017 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження ? частини квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач прийняв спадщину відповідно до вимог законодавства, а позивач на момент відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, не здійснював догляд за нею та не допомагав. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON], відповідача, представника відповідача [PERSON], заслухавши пояснення свідків та дослідивши наявні докази, суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони по справі є дітьми [PERSON] (а.с.89,118). [PERSON] на праві власності належали квартира [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-19,30, 107,109). [INFO] [PERSON] померла (а.с.80), після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 20 лютого 2017 року та 27 березня 2017 року відповідач звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявами, в яких просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на належне спадкодавцю спірне спадкове майно, після смерті [PERSON], зазначивши, що інших спадкоємців, передбачених законом України, що прийняли спадщину, у спадкодавця немає (а.с.76,85). Звертаючись до нотаріуса із зазначеною заявою відповідачем було надано довідку КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, де вказано, що разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 03 квітня 1995 року по день смерті [INFO] року був зареєстрований і проживав разом з нею її син - відповідач по справі (а.с.79). 27 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. посвідчено свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно яких відповідач є спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] року, а саме квартири [ADDRESS], та земельної ділянки площею 0,0538 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] Станом на час слухання справи відповідач є власником квартири [ADDRESS], та земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] 15 червня 2017 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся позивач із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на належне спадкодавцю спадкове майна, зазначивши, що крім нього у спадкодавця є спадкоємець за законом, син померлої - відповідач (а.с.115). Звертаючись до нотаріуса із зазначеною заявою позивач надав довідку КП «Жилсервіс-2» №1667 від 17 травня 2017 року, відповідно до якої він проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS], зі складом сім'ї дві особи з [INFO] року він та відповідач, також мається відмітка, що [INFO] року померла мати [PERSON] та виписана (а.с.116). 15 червня 2017 року державним нотаріусом Янковою\~І.В. спрямовано відповідачу лист щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, згідно якого, відповідачу надано строк до 01 липня 2017 року з'явитися до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори, для внесення змін до свідоцтв (а.с.121). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вищезазначений лист 06 липня 2017 року (а.с.123). Однак, станом на 19 липня 2017 року він не з'явився до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори та не підтвердив свою згоду на внесення змін до свідоцтв, що унеможливило видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] та на ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 19 липня 2017 року до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернувся позивач із заявою, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на його ім'я на ? частину належного спадкодавцю спадкового майна, а саме квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], а в разі неможливості - постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.124). 19 липня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року мати [PERSON] на підставі ст.1300 ЦК України (а.с.127). Відповідно до довідки квартального комітету №2 Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська про фактичне місце проживання вбачається, що позивач проживає у [ADDRESS] Згідно акту про фактичне місце проживання від 26 грудня 2017 року позивач з 2007 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] Актами про не проживання від 15 січня 2018 року встановлено, що позивач з 2001 року по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] Позивач, який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що він дійсно одружений та проживав з дружиною з 2008 року по [ADDRESS], однак через сімейні сварки в 2012-2013 роках переїхав до батьків за адресою: [ADDRESS]. Приблизно з 2015 року він знову проживає зі своєю сім'єю по [ADDRESS]. Вказав, що його речі й досі знаходяться у спірній квартирі, він їх не забирав, там є його власна кімната. Через свою роботу він рідко бував вдома, коли проживав разом із матір'ю, міг два-три тижні, максимум до місяця, бути відсутнім, але завжди давав гроші матері на сплату комунальних послуг та коли вона захворіла він взяв відпустку, щоб допомагати їй. Похованням матері також займалися всі разом. Коли мати захворіла, сторони разом возили матір по лікарням, всі піклувалися про неї по черзі. Зараз у квартирі проживає відповідач зі своєю дружиною. Разом з цим позивач не зміг згадати чи була у матері доглядальниця, коли вона хворіла, оскільки він особисто нікого не наймав. Вказав лише, що була якась жінка, яку найняв чи відповідач, чи їх батько, але будь-якої іншої інформації, не дивлячись на те, що він, за його словами, проживав разом з матір'ю під час її хвороби, надати не зміг. З 2015 року він не повертався до спірної квартири, ключів від квартири у нього не має, оскільки замки від квартири з 2015 року змінені, а в нього залишився лише старий комплект ключів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач пояснив, що після одруження позивач приблизно з 2001 року не проживає у спірній квартирі та догляд за матір'ю він не здійснював. Спочатку позивач проживав на [ADDRESS], потім переїжджав до тещі, поки вони будували дім. Коли мати хворіла, позивач лише один раз приїжджав навідати її. Відповідачу довелося найняти доглядальницю, яка приблизно місяць була біля матері. Після смерті спадкодавця, замки відповідач не міняв та продовжував сплачувати комунальні послуги, робити ремонт. Наразі він прописаний у квартирі один, а речей позивача там немає. На його думку позивач звернувся з даним позовом до суду через фінансові проблеми. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що є батьком сторін по справі, зі своєю колишньою дружиною [PERSON], яка була матір'ю позивача та відповідача, з 2010 року разом не проживає. Перед своєю смертю [PERSON] просила, щоб квартиру та дачну земельну ділянку передали відповідачу. Відповідач проживав разом із матір'ю, допомагав їй та сплачував комунальні платежі. Позивач близько 10 років проживає зі своєю дружиною у її домоволодінні за іншою адресою. Доглядав за [PERSON] в основному відповідач. Свідок [PERSON] пояснив, що зі сторонами по справі перебуває у дружніх стосунках та знайомий з ними ще з 90-х років, оскільки жив з ними по сусідству. Свідок [PERSON] вказав, що знає, що позивач після свого одруження в 2001 році почав проживати з дружиною на [ADDRESS], а потім - на [ADDRESS]. Також свідок вказав, що речей позивача у спірній квартирі немає. За матір'ю [PERSON] доглядав відповідач та зі слів померлої знає, що позивач до неї не приїжджав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що відповідач є другом її чоловіка. Разом з чоловіком вона живе по сусідству з відповідачем по [ADDRESS], але останні 12 років вона не бачила позивача у спірній квартирі, знає, що доглядав за матір'ю, сплачував комунальні платежі та наймав доглядальницю лише відповідач по справі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає сім'ю з 1994 року, йому відомо, що у 2014 році матір позивача та відповідача померла. Відповідач проживав разом із матір'ю. Позивач з 2001 року разом з дружиною проживав на [ADDRESS], потім вони продали квартиру та придбали будинок на [ADDRESS], також знає, що позивач жив у своєї тещі. За 3-4 місяці до смерті матері сторін він був у гостях відповідача та його матері за адресою: [ADDRESS]. та бачив, що з останньою проживав тільки відповідач, який доглядав за нею, а позивач приїжджав тільки навідувати її. Свідок [PERSON] повідомив, що знайомий з позивачем з 2000 року, оскільки він є братом дружини позивача, а з відповідачем він познайомився на весіллі. В спірній квартирі він бував дуже рідко, вперше туди він потрапив в 2004 році, останній раз він там був на похованні [PERSON], але хто жив там він не знає. Вказав, що позивач був винен йому гроші та запросив його до спірної квартири, щоб повернути їх. Свідок пройшов до квартири через коридор в напрямок кухні, а позивач зайшовши до іншої кімнати виніс йому борг. Чи були у спірній квартирі речі позивача або його кімната він також не знає. Дружина позивача скаржилася йому, що чоловіка постійно немає вдома та приблизно у 2011-2013 роках вони навіть не жили окремо, однак де саме проживав позивач він не знає, але думає, що за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює таксистом та з 2013 року знає позивача, який по сьогоднішній день часто користується його послугами. Свідок [PERSON] підвозив його з [ADDRESS], де завжди стояло багато фур та позивач пояснював, що він там працює, на [ADDRESS]. До 2015 року він підвозив позивача на [ADDRESS], а після - на [ADDRESS]. Разом з цим свідок пояснив, що він ніколи не заходив з позивачем до під'їзду будинку [ADDRESS] та відповідно до якої квартири позивач заходив він не знає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що на час смерті своєї матері - [PERSON], він постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS], а отже на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його матері. Однак в судовому засіданні факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], не знайшов свого підтвердження та спростовується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (а.с.182,183) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Покази свідків [PERSON] та [PERSON] судом не приймаються до уваги, оскільки вони не були свідками проживання позивача за адресою: [ADDRESS]. Так свідок [PERSON] пояснив, що не знає, де жив позивач, коли він сварився з сестрою, але він думає, що за адресою: [ADDRESS], однак такі покази свідка є лише припущенням. Факт зберігання позивачем грошових коштів за адресою: [ADDRESS], не є доказом його постійного проживання за даною адресою. Свідок [PERSON] взагалі працюючи таксистом лише здійснював послуги з перевезення, в спірній квартирі ніколи не був, а факт його періодичних викликів для здійснення перевезення позивача з [ADDRESS] до [ADDRESS] з 2013 року по 2015 рік також не може свідчити про факт проживання позивача за адресою: [ADDRESS]. Судом враховуються досліджені в судовому засіданні довідки, оглянутий в судовому засіданні паспорт позивача та долучену до матеріалів справи його копію, відомості з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМВС України в Дніпропетровській області відповідно до яких позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 116,119,159). Проте факт реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою не оспорюється. Судом в даному випадку враховуються роз'яснення викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01 листопада 1996 року, де судам роз'яснено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Отже судом не встановлено факт постійного проживання позивача за адресою: [ADDRESS] на момент смерті спадкодавця, який дає йому право вважатися таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Згідно до вимог ст.1301 ЦК України вбачається, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, спірні свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2017 року були видані відповідачу правомірно та на законних підставах, а позовні вимоги в частині визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-196, та свідоцтва про право на спадщину від 27 березня 2017 року, видане на ім'я відповідача державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-197, не підлягають задовленню. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 124,6 м?, житловою площею 75,9 м?, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, та визнання за позивачем права власності на ? частку земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, є похідними від позовних вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом від 23 березня 2017 року, у задоволенні даних позовних вимог також слід відмовити. За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed