Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 1989 року перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON], з яким проживали в [INFO], і за ними визнано право спільної власності по ? за кожним. 15.01.2004 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини зазначеної квартири. При зверненні до нотаріальної контори, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю факту родинних стосунків. Посилаючись на викладене, позивач просив встановити факт її проживання однією сімєю з [PERSON], який помер 15.01.2004 року та визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 2000 року,квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності - [PERSON]-1/2, [PERSON]-1/2. 15.01.2004 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу постановою приватного нотаріуса ММНО від 21.03.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю факту родинних відносин. Відповідно до Довідки ТОВ «Центральний 1» від 15.03.2016 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою:[INFO], з 23.05.1989 року по день смерті 15.01.2004 року. разом з ним була зареєстрована [PERSON] з 26.12.1977 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до п.5.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3\~СК\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності\~ЦК\~(п. 21\~ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Для кровного споріднення характерним є ступені споріднення, тобто кількість народжень, що пов'язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв'язках. Відповідно до п.9 9 Листа, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Відповідно до ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Факт проживання позивача з [PERSON] з 1989 року підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, суд розглядає заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи те, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 15.01.2004 року, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємець після смерті [PERSON], який помер 15.01.2004 року Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved